Справа № 357/4105/15 Головуючий у І інстанції Буцмак Ю.Є.
Провадження № 22-ц/780/4612/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 26 01.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

(додаткове)

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Білоконь О.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Яруну Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, Білоцерківський міський відділ Управління ДМС у Київській області, служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2015 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, Білоцерківський міський відділ Управління ДМС у Київській області, служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відмовлено

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове. Позов задовольнено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 02-07-И/40 від 21 березня 2007 року в сумі 1 896 609 гривень 95 копійок, з яких: сума строкової заборгованості за кредитом становить - 56 110,11 доларів США (за курсом НБУ - 886096,47 гривень), сума простроченої заборгованості за кредитом - 3 645,03 доларів США (за курсом НБУ - 57562,68 гривень), сума строкової заборгованості за відсотками - 557,71 доларів США (за курсом НБУ - 8807,41 гривень), сума простроченої заборгованості за відсотками - 16094,84 доларів США (за курсом НБУ - 254171,39 гривень), пеня , нарахована на суму простроченого тіла кредиту - 141231,20 гривень, пеня, нарахована на суму прострочених відсотків - 548 740,80 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 71,0 квадратний метр, житловою площею 41,30 квадратний метр, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит».

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в розмірі 487 гривень 20 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

Проте з приводу позовної вимоги про виселення щодо якої сторони подавали докази, давали пояснення не ухвалено рішення, що відповідно до ст. 220 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 яка є предметом іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку".

Так, за змістом частин першої, другої статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом частини третьої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення, за винятком випадків, зазначених у відповідному житловому законодавстві.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Зі змісту зазначених норм убачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду.

Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку". З урахуванням частини другої статті 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки ( Висновки ВСУ, справа № 6-455 цс 15 від 09.09.2015 року).

За таких обставин, коли в судовому порядку, суд зверненув стягнення на предмет іпотеки, коли гроші у кредит бралися для придбання предмету іпотеки (п. 2.1, 2.3 Кредитного договору від 21 березня 2007 року № 02-07-И/40), відповідачі підлягають виселенню одночасно із зверненням стягнення на предмет іпотеки без надання іншого жилого приміщення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319, 220 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Ухвалити по справі додаткове рішення, яким виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді