Справа №560/1312/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради, заінтересована особа: Дубровицька районна державна нотаріальна контора про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дубровицької міської ради, заінтересована особа: Дубровицька районна державна нотаріальна контора про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, а саме на 2/3 будинку АДРЕСА_1

Свої вимоги мотивує тим, що вказаний будинок рахується за її бабою ОСОБА_2, на момент смерті якої, з нею проживала її дочка ОСОБА_2, яка після її смерті вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 також померла. Позивач є спадкоємцем по закону першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_2, однак отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлій матері.

До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій вона просить встановити факт, що прізвище "ОСОБА_2" та "ОСОБА_2" належить одній особі - ОСОБА_2; встановити факт прийняття нею спадщини від померлої матері ОСОБА_2 на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1, в м.Дубровиця Рівненської області та визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, в м.Дубровиця Рівненської області, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Дубровицьким міським бюро технічної інвентаризації, станом на 24 березня 2014 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі.

Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши позивача та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30 січня 2013 року (а.с.21).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06.09.2013 року, а також копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 06 вересня 2013 року, згідно якого прізвище "ОСОБА_1", було змінено на "ОСОБА_1" (а.с.8,9).

Як вбачається із відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, відомостей про об'єкт нерухомого майна №671969, а саме 2/3 частини домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1, в м.Дубровиця Рівненської області рахується за ОСОБА_4 (а.с.6), факт смерті якої підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №4 від 07 серпня 2015 року відносно ОСОБА_2 (а.с.11).

Таким чином для оформлення спадщини, після смерті ОСОБА_2 позивачу необхідно встановити, що прізвище «ОСОБА_2» та «ОСОБА_2» належить одній особі, а саме - ОСОБА_2.

Відповідно до п.2 Постанови пленуму ВС України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа, у разі відсутності спору, може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. В тому числі у такому порядку суди повинні розглядати заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п.1 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо.

Як пояснили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, прізвище «ОСОБА_2» та «ОСОБА_2» дійсно належить одній особі, а саме ОСОБА_2. Крім того, пояснили, що позивач ОСОБА_1 дійсно довгий час та на момент смерті своєї матері ОСОБА_2 проживала разом з матір'ю у будинку по АДРЕСА_1, в м.Дубровиця Рівненської області.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт, що прізвище «ОСОБА_2» та «ОСОБА_2» належить одній особі - ОСОБА_2, а тому така вимога позивача підлягає задоволенню.

Як встановлено в ході розгляду справи, на момент смерті ОСОБА_2, з нею проживала її дочка ОСОБА_2, яка після смерті матері і прийняла її спадщину, вступивши фактично в управління і володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. А тому, право на спадкування після смерті ОСОБА_2 на 2/3 частини будинку здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

За положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач просить встановити факт прийняття нею спадщини від померлої матері ОСОБА_2 на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.21).

Статтею 1220 ЦК України, передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Довідкою №2675 від 10.08.2015 року, виданою виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області, тобто відповідачем по справі, стверджується, що ОСОБА_1 дійсно поховала свою матір ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та з січня 2012 року по лютий 2013 року проживала з матір'ю без реєстрації та доглядала її (а.с.7)

Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із копії паспорта позивача серії НОМЕР_4 від 14.04.1997 року, виданого Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області вона з 14.05.2014 року зареєстрована АДРЕСА_1 (а.с.12).

Встановлення даного факту також тягне для ОСОБА_1 юридичні наслідки, оскільки дозволяє реалізувати своє право на прийняття спадщини.

З огляду на те, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердили факт проживання ОСОБА_1 без реєстрації у будинку АДРЕСА_1 разом із своєю матір'ю ОСОБА_2, на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, при цьому своєї відмови ОСОБА_1 від спадщини не заявляла, а тому, суд переконується у тому, що позивач, згідно норм спадкового права, дійсно прийняла спадщину в розмірі 2/3 частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 в м.Дубровиця Рівненської області, після смерті своєї матері.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернулася до нотаріуса, однак постановами від 17 вересня 2015 року та від 23 жовтня 2015 року, виданими Дубровицькою державною нотаріальною конторою Рівненської області позивачу було відмовлено (а.с.31,41).

Для вироблення технічної документації на спадковий житловий будинок, позивач звернулася в КП "Дубровицьке міське бюро технічної інвентаризації, яким станом на 24 березня 2014 року видано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 (а.с.14-18).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22.06.2011 року №703, відповідно до п.2 якого, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

В ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження факти, що мають юридичне значення, а саме, що прізвище «ОСОБА_2» та «ОСОБА_2» належить одній особі - ОСОБА_2, а також те, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину від померлої матері ОСОБА_2 на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 А тому, враховуючи ту обставину, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно унеможливлює позивача оформити спадщину, суд приходить до переконання, що є усі підстави визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 Рівненської області в порядку спадкування за законом.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст 346, 328, 392, 1217, 1223, 1258, 1261, ч.3 ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст.10, 60, 88, 159, 212, 213-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Встановити факт, що прізвище "ОСОБА_2" та "ОСОБА_2" належить одній особі - ОСОБА_2.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини від померлої матері ОСОБА_2 на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, в м.Дубровиця Рівненської області, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Дубровицьким міським бюро технічної інвентаризації, станом на 24 березня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.