Ухвала

іменем україни

2 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року,

встановила:

У квітні 2013 року публічне акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору від 18 липня 2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_3, останній отримав кредит у розмірі 8 685,23 грн зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 17 липня 2010 року. У результаті порушення ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договору, станом на 26 березня 2013 року, утворилася заборгованість у розмірі 98 377,21 грн, яку Банк просив стягнути з останнього.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Банк просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що Банк не довів факт надання відповідачу кредиту за договором від 18 липня

2008 року.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2008 року між

ЗАТ «Акцент-Банк» в особі молодшого менеджера ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого останній отримав кошти у сумі 8 685,24 грн на придбання товару

Зокрема, позичальник доручив банку перерахувати кредитні кошти в сумі 6 960 грн на поточний рахунок НОМЕР_1 з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою № 171 від 18 липня 2008 року», у т.ч. ПДВ 1 160 грн.

З рахунку-фактури № 171 від 18 липня 2008 року слідує, що ОСОБА_3 необхідно було сплатити постачальнику ПП «ОСОБА_5» на рахунок НОМЕР_2 за скутер «VIPER Sports» 8 700 грн, у тому числі аванс 1 740 грн.

Положеннями ст. ст. 1054,1055 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язана надати грошові кошти ( кредит )позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відмовляючи в задоволенні позову, суди посилались на те, що ОСОБА_3 скутер від постачальника ПП «ОСОБА_5» не отримав, а надана Банком копія меморіального ордеру від 21 липня 2008 року на суму

6 960 грн не свідчить про виконання позивачем умов кредитного договору, оскільки не підтверджує зарахування вказаних у ньому коштів отримувачу.

Проте в порушення вимог ст. ст. 213, 303 ЦПК України суд не врахував, що кредитний договір у встановленому законом порядку недійсним не визнавався та не дав належної оцінки запереченням

ОСОБА_3 на позов, згідно яких останній не заперечував, що підписував договір про надання кредиту на придбання скутера.

Спростовуючи наданий Банком меморіальний ордер, суд залишив поза увагою, що поточний рахунок вказаний в меморіальному ордері, на який Банком внесенні кошти, відповідає поточному рахунку зазначеному

ОСОБА_3 у кредитно-заставному договорі від 18 липня 2008 року.

Крім того, суди у достатній мірі не перевірили доводів Банку щодо здійснення ОСОБА_3 платежів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором; у рішенні не зазначили конкретних обставин і фактів, що спростовують такі доводи.

Слід зазначити, що дана справа переглядалась в касаційному порядку, і направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 23 квітня 2014 року зазначав про необхідність перевірки зазначених фактів.

З матеріалів справи не вбачається, що при новому розгляді вказані обставини були предметом судового дослідження та перевірки доказами.

Оскільки при новому розгляді справи, судами вимоги суду касаційної інстанції не виконані, що в силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» задовольнити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від

22 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська