АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

секретар Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року про направлення справи за підсудністю по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2015 справу направлено за підсудністю до Лисичанського міського суду Луганської області.

Позивач не погоджуючись з ухвалою оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема правила підсудності, визначеного ч. 2 ст. 110 ЦПК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Колегія суддів, вислухавши думку представника позивача, визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що справа не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва, оскільки зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, а отже колегія суддів з ним повністю погоджується, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2015 позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з вказаним позовом до ОСОБА_5, вказавши в позовній заяві адресу місця проживання відповідача АДРЕСА_1.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2015 відкрито провадження у справі.

Після відкриття провадження у справі з'ясувалось, що позовну заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, оскільки в судовому засіданні судом було встановлено, що позивач переїхала із зони проведення АТО на роботу до м. Києва, проживає в м. Києві, однак не зареєструвала своє місце проживання. Відповідач проживає у АДРЕСА_1, що також підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта, а відтак оскаржуваною ухвалою, у відповідності до вимог ст. 116 ЦПК України, справу було направлено за підсудністю до належного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

При цьому, слід зазначити, що однією із умов реалізації права особи на пред'явлення позову є дотримання вимог підсудності, інакше позовна заява підлягає поверненню заявнику, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України. У зв'язку із цим підсудність як умова реалізації права на пред'явлення позову тісно пов'язана з процесуальною правоздатністю та компетентністю суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місяця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона тимчасово не проживає, а знаходиться.

У зв'язку з наведеним, судом мають прийматися до уваги положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні», який регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Під місцем перебування розуміється адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше 6 місяців на рік. Під місцем проживання цей Закон визначає адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік (стаття 3 Закону).

Громадяни України, а також іноземці чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання (стаття 6 Закону).

Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місцеперебування. При реєстрації місця перебування особи інформація про неї повідомляється до органу реєстрації за місцем проживання особи (стаття 8 Закону).

Отже, пред'явлення позову за місцезнаходженням позивача можливе лише в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його перебування.

Таким чином, з наведеного вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ч. 2 ст. 110 ЦПК України є безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді