Дата документу 19.11.2015
Справа № 320/7682/15-ц
Провадження №2/320/3724/15
19 листопада 2015 року. м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Пономаренко Л.Е.,
при секретарі Воробйовій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк»,
До Мелітопольського міськрайонного суду звернулося ПАТ «Дельта Банк» з позовними вимогами до ОСОБА_1, за змістом яких просить:
- в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 1568709,27 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 773407,2 грн., сума заборгованості за відсотками - 795302,09 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру загальною площею 51.1кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого 29.05.2008 приватним нотаріусом Мелітопольського МНО Левченко В.В. реєстровий №2560, про що внесено запис в Державний реєстр правочинів за реєстраційним №2925331 шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»;
- визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на квартиру загальною площею 51.1кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
В судове засідання позивач не з'явився, від нього через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
У зв'язку з неявкою сторін у відповідності до п.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку.
Згідно ст.169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих суду доказів з постановленням заочного рішення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд прийшов до наступних висновків.
08.12.2011 між ПАТ «УкСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Згідно п.2.1 цього договору «Продавець цим погоджується продати (відступити) Права вимоги за кредитами та передати їх Покупцеві, а покупець цим погоджується придбати Права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну»
Слід зазначити, що позивачем не надано належної копії договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, а наданий лише витяг з цього договору, що позбавляє суд можливості надати оцінку всім умовам договору.
Відповідно до ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Позивачем не надано докази письмового повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов'язанні та інформацію чи не виконано зобов'язання боржником первісному кредитору.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
В матеріалах справи міститься копія договору іпотеки, укладеного між «Укрсиббанк» та ОСОБА_1, однак відсутні будь-які дані про внесення змін до нього в частині зміни Іпотекодержателя, хоча відповідно до ст.19 Закону України «Про іпотеку» Зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 25 цього Закону правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Що стосується обраного позивачем способу захисту своїх прав слід зазначити, що статтею 36 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотеко держателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 37 Закону України „Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону (ст. 39 зазначеного Закону).
Пунктом 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що никають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст.36, ч. 1 ст. 37 Закону України „Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 590, ст. 578 ЦК України звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.
У п. 4.2 договору іпотеки сторонами визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до п. 5.2. договору іпотеки одним із способів позасудового врегулювання спору є передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».
Частиною 3 ст. 37 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.
Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором ще не настав, рішення про дострокове повернення кредитних коштів банком не приймалося, заміна Іпотекодержателя належним чином не оформлена, Боржник не повідомлявся ані про заміну кредитора в зобов'язанні, ані своєчасно про вимогу про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, оцінка предмету іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на момент пред'явлення відповідної вимоги не визначалась, клопотання про проведення такої оцінки кредитором не заявлялось.
За таких обставин вимоги банку про визнання права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості не підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 8, 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України,
Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Л. Е. Пономаренко