Справа №345/4074/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2015 року Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючої - судді Галущак Л.О.

секретаря Назарчук І.П.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Бідюк Т.М.

прокурора Ткачук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Калуської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що з жовтня 1998 року по 10.09.2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утриманні та вихованні. З 2001 року відповідач ОСОБА_2 проживає окремо , жодного з покладених законом на батьків обов»язків не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні дочки , не спілкується з нею, не цікавиться її життям, не несе витрат на її утримання, тому позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх дочки.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов та його підстави, які спонукали до звернення в суд, додавши при цьому, що відповідачу не чиняться перешкоди у спілкуванні з дочкою, однак він не бажає з нею спілкуватись, брати участь у вихованні та допомагати в її лікуванні. Жодного утримання не надає і протягом 10 років не робив ніяких добровільних витрат , спілкувався із дитиною тільки декілька раз по телефону.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що він не ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своєї неповнолітньої дочки, він цікавиться її життям, допомагає матеріально, так як відкрив рахунок у банку й зараз є кошти у сумі 1600 дол. США. Постійно робить дитині подарунки, однак з дитиною не спілкується рідко, зокрема в 2013 та в 2015 році спілкувався 3 рази, а в 20014 році - жодного разу. До школи не навідувався , із вчителями не спілкувався, які саме гуртки відвідує йому не відомо. Однак він не відмовляє у дозволі на виїзд дитини за кордон. У задоволенні позову просить відмовити.

Представник служби у справах дітей Калуської міської ради Бідюк Т.М. позов підтримала, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дочки. Підтримала висновок служби у справах дітей №0119/01/61 від 09.10.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4

Прокурор Ткачук Т.В. в судовому засіданні зазначила, що позов є обґрунтованим та підставним, висловила думку, що за таких обставин вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_4

Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі й від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

10.09.2002 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 6).

Згідно довідки про склад сім'ї ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю, ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 (а.с. 15 ).

Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 25.06.2015 року, вбачається відповідач вихованням, навчанням та утриманням дочки не займається, з дитиною не спілкується (а.с.9) .

Із характеристики Калуської гімназії на ОСОБА_4, характеристики ЗОШ 1-11 ст. №2 на ОСОБА_4, із психолого-педагогічної характеристики дошкільника ДНЗ ( я/с) «Росинка» вбачається , що батько участі у вихованні доньки не брав, не цікавився її успіхами та досягненнями у садочку, школі, жодного разу не відвідував навчальний заклад ( а.с.11-13)

Із довідки Калуського міськрайонного суду №267 від 26.06.2015 року вбачається , що відносно ОСОБА_2 не зареєстроване звернення про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.16).

З висновку органу опіки і піклування Калуської міської ради №0119/01/61 від 09.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_4 (а.с.10).

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що відповідач по справі є її батьком, який жодної участі у її вихованні не бере , не цікавиться її життям та здоров'ям, не несе витрат на її утримання, жодним чином не допомагає матеріально, ніяких подарунків їй не робить , а на дні народження зателефонує, скаже почекати його, а сам не приходить. У 2015 році спілкувалася із ним тільки 2 рази. Вона сама , без мами , ходить на навчання у гімназію, займається у різних гуртках і мама забирає її тільки тоді, коли на вулиці пізно і темно. Вважає, що батько для неї є чужою людиною й його слід позбавити батьківських прав.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров'ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В судовому засіданні з»ясовано , що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням не цікавиться, по-скільки жодного навчального закладу не відвідував , цікавився у вчителів, дитини щодо її навчання. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, оскільки жодної матеріальної допомоги не надає. Він також не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, так як взагалі не спілкується із дитиною.

Судом з»ясовано, що жодних перешкод у спілкуванні з дитиною з 2003 року відповідачу не чинилося.

Будь-яких належних доказів, що відповідач виконує свій батьківський обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток останній суду не надав.

Таким чином, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, долею дитини, життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про її майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дитини.

Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Крім того, положеннями ст. 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має в тому числі і сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З аналізу наведених норм слідує, що при вирішенні спірних правовідносин думка неповнолітньої дитини ураховується.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 настоювала на позбавлення батьківських прав свого батька.

При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного викладеного, керуючись ст.. 164,165 Сімейного кодексу України, ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав по відношенню до його дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського Апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу його проголошення.

Головуюча :