Справа № 452/515/15 Головуючий у 1 інстанції: Кунцік О.С.
Провадження № 22-ц/783/5301/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Мусіної Т.Г.

суддів Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря Фейір К.О.

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа ОСОБА_5, про визнання забудовником житлового будинку, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання забудовником житлового будинку,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, уточненим у березні 2015 року, до ОСОБА_3 міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа ОСОБА_5, в якому просила визнати її забудовником незавершеного будівництвом житлового будинку та господарських будівель в м. Рудки по вул. Паркова, 16 Самбірського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом майна ОСОБА_7, котра померла 23 вересня 1999 року.

Свій позов обґрунтовувала тим, що 23 вересня 1999 року померла її мати ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на майно, яке належало їй на праві власності і на майно, на яке вона мала право на день смерті. Спадкоємцем за заповітом ОСОБА_8 є її дочка позивачка ОСОБА_2 На день смерті, крім іншого майна, ОСОБА_7 мала право на незакінчений будівництвом житловий будинок в м. Рудки по вул. Паркова, 16 Самбірського району Львівської області. ОСОБА_7 розпочала і закінчила будівництво житлового будинку з господарськими спорудами та проживала у ньому разом з позивачкою до дня її смерті, однак за її життя житловий будинок не був прийнятий в експлуатацію та не було виготовлено на нього правовстановлюючі документи, і відповідно не було проведено його державну реєстрацію. Позивачка зазначає, що вона проживає у вказаному будинку і як спадкоємець ОСОБА_7 має право набути права забудовника вказаного будинку до завершення його будівництва. На підставі наведеного просила задовольнити її позов.

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати її правонаступником забудовника 1/6 частини будинковолодіння, що знаходиться в м. Рудки по вул. Паркова, № 16 Самбірського району Львівської області, після смерті ОСОБА_9, який помер 18 грудня 1997 року.

Свій позов обґрунтовувала тим, що вона є рідною сестрою позивачки ОСОБА_10 та зареєстрована у будинку, що знаходиться в м. Рудки по вул. Паркова, № 16 Самбірського району Львівської області. Зазначає, що вказаний житловий будинок було побудовано її батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_9, тому він є їхньою спільною сумісною власністю. Вказує, що її батько помер 18.12.1997р. та не залишив заповіту, тому спадкоємцями за законом після його смерті на ? частину спірного будинковолодіння є вона, її сестра ОСОБА_10 та мати ОСОБА_7 кожна в 1/6 частки. Зазначає, що на час смерті батька вона проживала у вказаному будинку, а тому прийняла спадщину на 1/6 будинку і до неї перейшло право забудовника на цю частку. На підстав наведеного просила задовольнити її позов.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа ОСОБА_5, про визнання забудовником житлового будинку задоволено частково та визнано ОСОБА_2 забудовником 2/3 незавершеного будівництвом житлового будинку та господарських в м. Рудки по вул. Паркова, № 16 Самбірського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом майна ОСОБА_7, котра померла 23 вересня 1999 року.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання забудовником житлового будинку задоволено.

Визнано ОСОБА_5 забудовником 1/6 частини будинковолодіння в м.Рудки по вул. Паркова, 16 Самбірського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, який помер 18 грудня 1997 року.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_5 не прийняла спадщину після смерті батька, так як з травня 1996 року вона не проживала у вказаному будинку, а висновки суду про протилежне не відповідають дійсності. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які зявились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом первісного та зустрічного позовів є успадкування прав забудовника житлового будинку № 16 по вул. Парковій, 16 в м. Рудки Самбірського району Львівської області, який не прийнятий в експлуатацію.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради депутатів трудящих № 179 від 15 грудня 1966р. гр.-ці ОСОБА_7 була відведена земельна ділянка розміром 600 кв.м. по вул. Пушкіна № 38а для будівництва житлового будинку (а.с. 9), який після перейменування вулиць на зміни нумерації будинків знаходиться на вул. Парковій № 16 в м. Рудки.

Судом встановлено, що на час прийняття вказаного рішення виконкому № 179 від 15 грудня 1966р. ОСОБА_7 з 05.11.1966р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 і будівництво будинку було здійснено подружжям ОСОБА_9 під час перебування їх в зареєстрованому шлюбі за кошти подружжя.

Згідно даних технічного паспорта житловий будинок, сарай, вбиральня, колодязь, замощення, огорожа побудовані у 1967р., таким чином кожний з подружжя мав право на ? ідеальну частину вказаного будинковолодіння після прийняття його в експлуатацію.

Згідно поверхового плану житловий будинок складається з підвалу, веранди, коридору, кухні та трьох житлових кімнат, фактично завершений будівництвом, проте в експлуатацію не прийнятий.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_9) та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_9) є рідними доньками подружжя

ОСОБА_9 та ОСОБА_7

Встановлено, що ОСОБА_9 помер 18 грудня 1997р. (а.с. 5 копія свідоцтва про смерть № 097444), ОСОБА_7 померла 23.09.1999р. (а.с 5 копія свідоцтва про смерть № 167624).

ОСОБА_9 не залишив заповіту, тому на день його смерті усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві ОСОБА_9 на момент смерті і не припинилися внаслідок його смерті увійшли до складу його спадщини, зокрема, його право на ? ідеальну частину будинку № 16 по вул. Парковій в м. Рудки після прийняття його в експлуатацію.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_9 його спадкові права на ? ідеальну частину будинковолодіння успадкували по 1/6 частини дружина ОСОБА_7, донька

ОСОБА_2 та донька ОСОБА_5, які були офіційно зареєстровані (прописані) у спірному будинку на час смерті спадкодавця.

При цьому суд першої інстанції правильно врахував положення п.24 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСРС, затвердженої Наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975р. № 45/5, яка була чинною на час відкриття спадщини, про те, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном серед іншого може бути запис у паспорті спадкоємця, або у будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний у спадковому будинку в період 6 місяців після дня смерті спадкодавця.

Оглядом оригіналу паспорта ОСОБА_5 в судовому засідання апеляційної інстанції встановлено, що вона з 1988р. прописана у вказаному будинку (а.с. 64), ніколи не виписувалась з нього та продовжує бути зареєстрованою в ньому і на даний час. Таким чином її частка у спадковому майні після смерті батька становить 1/6 ідеальної частки.

Забудовник будинку ОСОБА_7 залишила заповіт від 01.04.1996р., яким свою частку майна і все, що буде належати їй на день смерті і на що вона по закону буде мати право заповіла своїй доньці ОСОБА_2 (а.с. 7). Таким чином спадкодавець ОСОБА_7 на день смерті мала право на 2/3 ідеальні частки (1/2 подружня, 1/6 по спадщині після смерті чоловіка), а не ? як помилково зазначив суд у рішенні, хоча зазначив прийняття ОСОБА_7 спадщини після смерті чоловіка, проте допущена помилка не вплинула на розмір частки ОСОБА_2 за заповітом матері.

Судом встановлено, що будівництво житлового будинку здійснювалось відповідно до норм законодавства, що діяло на час надання дозволу на його будівництво та не було завершено у вигляді прийняття його в експлуатацію на день смерті спадкодавців, тому спадкоємці, що прийняли спадщину - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 мають право успадкувати права забудовника спірного будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Ураховуючи, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 не заявила позовних вимог про визнання за нею права забудовника на 1/6 ідеальну частку, успадковану нею за законом після смерті батька ОСОБА_9, у суду були правові підстави на підставі ст.. 11 ЦПК України для визнання за нею права забудовника лише на 2/3 незавершеного будівництвом будинку з господарськими будівлями по вул. Парковій № 16 в .м Рудки Самбірського району в порядку спадкування майна лише за заповітом ОСОБА_7

Таким чином з врахуванням заявлених позовних вимог в межах визначених часток залишилась відкритою без визначення прав конкретного забудовника 1/6 ідеальна частка будинку № 16 по вул. Парковій у м. Львові, що не позбавляє права ОСОБА_2 предявити окремий позов про визнання за нею прав забудовника на вказану частку в порядку спадкуванням після смерті батька.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

ОСОБА_11