УХВАЛА

02.12.2015 Провадження №2/425/1491/15

Справа №425/4144/15-ц

02 грудня 2015 року Рубіжанський міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Овчаренко О.Л. за участю секретаря Гайворонської І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рубіжне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт Торг» на Дом про стягнення коштів грошового виграшного призу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь кошти виграшного призу на загальну суму 185000 грн., зобов,язати відповідача перерахувати гроші на її рахунок.

Провадження у даній справі відкрито 16.11.2015 р. Розгляд справи призначено на 03.12.2015 р.

02 грудня 2015 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява про забезпечення позову, в якій просить «винести заочне рішення про необхідність забезпечення позову про виплату грошового призу. Застосувати заходи про забезпечення позову накладенням арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться на рахунку ТОВ «Комфорт Торг». Стягнути з відповідача кошти виграшного призу на її користь на загальну суму 185000 грн.. Зобов,язати відповідача перерахувати гроші 185000 грн. на її номер рахунку.»

Оскільки забезпечення позову в силу ч.3 ст.151, ч.1 ст.153 ЦПК України допускається на будь-якій стадії розгляду після відкриття провадження у справі без повідомлення відповідача та осіб, які беруть участь у справі, тому суд розглядає вказану заяву про забезпечення позову після відкриття провадження у справі та без повідомлення сторін по справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

2. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

3. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Для вжиття заходів забезпечення позову потрібні обґрунтовані факти, підтверджені доказами того, що ці заходи необхідно вжити.

Суд, вивчивши доводи та обґрунтування, викладені в заяві про забезпечення позову, дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано доцільності застосування саме зазначеного ним в заяві виду забезпечення позову накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться на банківському рахунку. Позивачем також не обґрунтовано співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Позивачем суду не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і що існує реальна загроза невиконання рішення суду у разі задоволення судом позовних вимог; доказів того, що вказаний в заяві про забезпечення позову банківський рахунок належить саме відповідачу. При цьому суд зазначає, що в позовній заяві в якості відповідача позивачем зазначено ТОВ «Комфорт Торг» на Дом, а застосувати заходи про забезпечення позову позивач просить шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться на рахунку ТОВ «Комфорт Торг».

Окрім того, згідно ч.4 ст.152 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином. Роз,ясненнями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" встановлено, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Отже, забезпечення заявлених вимог позивача шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, яким, як зазначив сам позивач, є товариство з обмеженою відповідальністю, може перешкодити відповідачу у здійснені ним господарської діяльності, а також виплаті працівникам товариства заробітної плати.

Позивач в своїй заяві про забезпечення позову також просить стягнути з відповідача на її користь кошти виграшного призу на загальну суму 185000 грн. та зобов,язати відповідача перерахувати гроші 185000 грн. на її номер рахунку, що співпадає за своїм змістом з позовними вимогами.

Однак, забезпечення позову шляхом стягнення з відповідача суми грошових коштів та зобов,язання перерахувати грошові кошти на рахунок позивача не є видами забезпечення позову, передбаченими ч.1 ст.152 ЦПК України. В свою чергу, суд звертає увагу, що застосування заходу забезпечення позову, який за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Застосування заходів забезпечення позову не може мати наслідків досягнення позивачами результатів, які є змістом позовних вимог.

Окрім того, суд зазначає, що вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову, в частині ухвалення заочного рішення про необхідність забезпечення позову про виплату грошового призу суперечать ст.153 ЦПК України, з якої вбачається, що за результатами розгляду судом заяви про забезпечення позову суд постановляє не заочне рішення, а ухвалу.

З огляду на наведене вище, суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 208-210, 293 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт Торг» на Дом про стягнення коштів грошового виграшного призу. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Луганської області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали через Рубіжанський міський суд Луганської області. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Овчаренко