Номер провадження 2/754/5326/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 грудня 2015 року Деснянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

за участю секретаря Чернишової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» до ОСОБА_1, про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1, про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.06.2013 року сталась ДТП винуватцем якої визнано відповідача. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_1 було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортного засобу № 3127603 від 23.01.2013 року, про що складено страховий акт, розмір збитку склав 11 716,50 грн. Частину страхового відшкодування у розмірі 7 206,42 грн. позивач перерахував на рахунок вигодонабувача безготівково, а стосовно частини відшкодування у розмірі 4 510,08 грн., на підставі заяви страхувальника, сторони дійшли згоди здійснити взаємозалік однорідних боргів, які припинити зобов'язання позивача перед страхувальником згідно ст. 601 Цивільного кодексу України шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги. Цивільно-правову відповідальність відповідача, в свою чергу, було застраховано у СК «Гарант-Авто», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2089585. Позивачем було направлено на адресу відповідача лист за вих. № 924-17 від 24.04.2014 року із повідомленням усіх обставин виникнення заборгованості. Вказаний лист було отримано відповідачем 28.04.2015 року, але заборгованість не сплачено до теперішнього часу. Більш того, відповідач жодним чином не повідомив позивача щодо визнання або невизнання заборгованості. Втрати від інфляції, які зазнав позивач за період прострочення грошового зобов'язання відповідачем по справі з 01.05.2014 року до 31.07.2015 року склали 2 686,70 грн. Також, відповідач, який прострочив виконання грошового зобов'язання повинен виплатити позивачу 3% річних за користування коштами за період з 28.04.2014 року до 11.08.2015 року, що складає 163,92 грн. Також у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання відповідач повинен виплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що за період з 11.08.2014 року до 11.08.2015 року складає 1 786,94 грн. Виходячи з вищенаведеного, ОСОБА_2 акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» вважає, що у відповідності із законодавством України відповідач повинен відшкодувати йому 8 871,76 грн., з яких: 4 234,20 грн. - відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування; 2 686,70 грн. - витрати від інфляції; 163,92 грн. - 3% річних; 1 786,94 грн. - пеня за прострочення грошового зобов'язання.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання в якому просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.52).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням строків збергіання (а.с.58).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, з'ясувавши обставини справи та вивчивши докази, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 17.06.2013 року о 19 год. 00 хв. в м. Києві на перехресті вул. Н. Рибальська- Електриків, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, чим завдав матеріальних збитків.

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 26.07.2013 року відповідача притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.27).

Відповідно до частин 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В результаті ДТП автомобіль «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень.

Відповідно до звіту про вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ №56С/06/13 від 09.07.2013 року, вартість матеріального збитку (з урахуванням фізичного зносу), завданого власнику транспортного засобу «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження у ДТП, складає 9 222,03 грн., вартість відновлювального ремонту (без урахуванням фізичного зносу, складає 12 040,50 грн. (а.с.15-17).

Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Мітсубісі», державний номер НОМЕР_1 було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортного засобу № 3127603 від 23.01.2013 року (а.с.5-9).

Відповідно до страхового акту та розрахунку страхового відшкодування № 3882 від 18.07.2013 року ОСОБА_4 призначено страхове відшкодування у звязку з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася 17.06.2013 року у сумі 11 716,50 грн. (а.с.13).

Здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_5 у сумі 11 716,50 грн., з яких 4 510,08 грн. утримано в рахунок погашення суми неоплаченої частини страхової премії за договором № 3127603 від 23.01.2013 року та 7 206,42 грн. перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_4, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 7047 від 27.08.2013 року (а.с.24).

Позивачем було направлено на адресу позивача лист за вих. № 924-17 від 24.04.2014 року із повідомленням усіх обставин виникнення заборгованості. Вказаний лист було отримано відповідачем 28.04.2015 року (а.с.30).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач також просить стягнути з відповідача втрати від інфляції, які зазнав позивач за період прострочення грошового зобов'язання відповідачем по справі з 01.05.2014 року до 31.07.2015 року, що складають 2 686,70 грн.

Також, відповідач, який прострочив виконання грошового зобов'язання повинен виплатити позивачу 3% річних за користування коштами за період з 28.04.2014 року до 11.08.2015 року, що складає 163,92 грн.

Також у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання відповідач повинен виплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що за період з 11.08.2014 року до 11.08.2015 року складає 1 786,94 грн.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до статті 21 Закону N 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону N 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону N 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

З наданої відповідачем виписки з реєстру МТСБУ слідує, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 відповідно до поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/2089585 (діючий поліс на 17.06.2013 року) застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Ліміт за шкоду життю та здоровю складає - 100 000,00 грн.. ліміт за шкоду майну складає - 50 000,00 грн. (а.с.28), що не перевищує суму шкоди завданої позивачу. Відповідно до умов вказаного вище полісу, розмір обов'язкової франшизи відповідача у випадку настання страхового випадку складає 0,00 грн.

Тобто страхова відповідальність відповідача застрахована у межах суми позову, страхова компанія не є ліквідованою, на підставі вище наведеного може відшкодувати шкоду заподіяну в наслідок ДТП.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та(або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

На підставі ст. 22.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

З огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як зазначає в своєму позові позивач та як вбачається з матеріалів справи на письмовий запит Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» до Публічного акціонерного товариства «УСК «Гарант-Авто» про страхове відшкодування за вих. №1874-в від 03.04.2014 року Публічне акціонерне товариство «УСК «Гарант-Авто» здійснило перерахунок суми збитку за страховим випадком у розмірі 7 482,30 грн. (а.с.29).

Слід зазначити, що доказів анулювання страхового полісу, укладення договору з порушенням вимог закону, неможливості виконання свого обовязку Публічним акціонерним товариством «УСК «Гарант-Авто», позивач суду не надав. Зокрема цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 відповідно до поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/2089585 (діючий поліс на 17.06.2013 року) застрахована в Публічному акціонерному товаристві «УСК «Гарант-Авто» та ліміт за шкоду майну складає 50 000,00 грн., що як зазначалося вище не перевищує суму шкоди завданої транспортному засобу, який був пошкоджений в результаті ДТП та був застрахований позивачем.

Встановлені Законом і випадки, коли страховою компанією шкода не відшкодовується. А саме: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про страхування»; шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях; шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента; шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій; шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов'язаної з цією пригодою; шкоду, заподіяну життю та здоровю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» вимоги до Публічного акціонерного товариства «УСК Гарант-Авто» не предявляв, зважаючи на те, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 відповідно до поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована та ліміт за шкоду майну в розмірі 50 000,00 грн. та франшиза умовами договору встановлена в розмірі 0,00 грн., позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 23, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 33, 57-61, 79, 88, 137, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» до ОСОБА_1, про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Г.Таран