Провадження № 2/127/8119/15
У Х В А Л А

02.12.2015 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

В порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем не надано суду документ про сплату судового збору, в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що набрав чинності 01.11.2011 року, із внесеними змінами станом на 01.09.2015 рік.

Згідно положення ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2014 року розмір ставки судового збору за предявлення позову майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 1 відсоток від ціни позову, але не менше 487,20грн. та не більше 6090грн.

Як вбачається із суті позовних вимог позивач просить визнати за нею ? частку на гараж та стягнути з відповідача вартість грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя в розмірі 110 000гривень.

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № №10 від 17.10.2014 року передбачено, якщо в позовній заяві обєднано кілька самостійних вимог майнового характеру, повязаних між собою, то, враховуючи, що обєктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК України). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

З викладеного вбачається, що позивачу необхідно надати суду докази про сплату судового збору за кожну позовну вимогу окремо або загальною сумою за всі позовні вимоги.

Крім того, позивач згідно позовних вимог просить в порядку забезпечення доказів витребувати у відповідача документи на право власності на вказане майно.

Однак в порушення вимог ст. ст. 133, 134 ЦПК України, позивач не надала суду окремо викладеної заяви про забезпечення доказів із посиланням про неможливість або складність в надані даних доказів із зазначенням чітких вимог (яких саме документів потрібно витребувати у ОСОБА_2В.).

Крім того, в порушення вимог ст. 133 ЦПК України та п.3 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ( заяви про забезпечення доказів або позову, які подано фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати 243,60гривень), позивачем не надано суду доказів про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення доказів.

Враховуючи вищевказані обставини суд, зважаючи на положення ч.1 ст.121 ЦПК України вважає, що позов слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладе та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 80, 119, 121, 209, 210 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - залишити без руху та надати позивачу пятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду, для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: