Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/240/13-ц Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н.М.
Категорія 2 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частки у будинку в натурі, зміну розміру ідеальних часток

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 липня 2015 року

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2015 року

встановила:

У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, в якому просила:

- виділити їй в натурі ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, що складається з приміщень 3-1 площею 14,6 кв.м., 3-2 площею 17,4 кв.м., ? частини тамбуру, ? частини сараю;

- зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні належної їй ? частиною житлового будинку.

Зазначила, що згідно договору дарування від 24.05.2005 року вона є власником ? частини житлового будинку АДРЕСА_1. ? частина даного будинку належить ОСОБА_3 та ОСОБА_12, спору з якими щодо користування будинком у неї немає. Крім того, ОСОБА_10 належить 1/12 частина будинку, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 - 1/6 частина (успадкували після смерті матері - ОСОБА_13). ? частина вищевказаного будинку складається з приміщень: 3-1 кухня площею 14,6 кв.м., 3-2 кімната площею 17,4 кв.м., 3-3 кімната площею 23,7 кв.м., тамбур ІІ площею 5,4 кв.м., сарай, туалет, огорожа. Відповідачі самовільно без її згоди переобладнали кімнату 3-3 і тамбур, який розділили на дві частини з двома входами, здійснили надбудову другого поверху, та не дають можливості їй вільно користуватися майном.

В подальшому позивачка неодноразово уточнювала свої вимоги, та остаточно просила:

- виділити їй в натурі ? частину будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями загальною площею 121,7 кв.м., відповідно до поетажного плану від 05.05.1983 року станом на 31.07.1995 року у вигляді ізольованої квартири з окремим входом за № 3, яка складається з приміщень: 3-1 - жила кімната площею 14,6 кв.м., 3-2 - жила кімната площею 17.4 кв.м., ? частини тамбура ІІ площею 2,7 кв.м., ? частини сараю «Г», з виплатою на користь відповідачів грошової компенсації;

- змінити розмір ідеальних часток у праві власності всіх співвласників будинку, відповідно до висновку судової експертизи (а.с. 190-194 том 2).

Справа розглядалася судами різних інстанцій неодноразово. Останнім рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15 липня 2015 року позов задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 в натурі її частку в житловому будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, яка складається з кімнати 3-1 площею 14,6 кв.м., кімнати 3-2 площею 17,4 кв.м., ? частини тамбура ІІ площею 2,7 кв.м., сараю «Г». Стягнуто з позивачки на користь всіх відповідачів грошову компенсацію в розмірі 45287 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2015 року заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь позивачки по 75 грн. 74 коп. витрат по сплаті судового збору з кожного. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Зазначив, що суд перекрутив його пояснення щодо самовільної прибудови, яке ОСОБА_2 не належить і яке він не будував. Також, судом неправильно зазначено, що між сторонами фактично склався порядок користування житлом і кожний співвласник на свій розсуд здійснив прибудови. У будинку існують ізольовані квартири, однак між позивачкою, яка ніколи не проживала та не була зареєстрована у житлі, та іншими співвласниками, порядок користування даними приміщеннями не встановлювався. Крім того, суд без дозволу інших співвласників збільшив частку позивачки, чим порушив їх право власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення в частині відмови у задоволенні її заяви про стягнення судових витрат, ухвалити нове рішення про відшкодування всіх понесених нею витрат по справі.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Житомирського міськвиконкому № 2208 від 08.12.1959 року ОСОБА_14 була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.1996 року спадщину на незакінчений будівництвом будинок АДРЕСА_1 прийняла дружина ОСОБА_14 - ОСОБА_15, яка 04.04.1997 року подарувала його ОСОБА_13. Станом на січень-лютий 2006 року власниками вказаного будинку були:

- ОСОБА_1 - ? частина (за договором дарування);

- ОСОБА_13 - 1/6 частина (в порядку спадкування після смерті матері);

- ОСОБА_3 - 1/8 частина (за договором дарування);

- ОСОБА_10 - 1/12 частина (в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_16);

- ОСОБА_12 - 3/8 частини (в порядку спадкування).

Наведене підтверджується змістом довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.01.2006 року № А-11425 та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 8, 51 том 1).

ОСОБА_13 померла 10.04.2001 року (а.с. 10 том 1). Спадщину після неї прийняв син - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 21.01.2003 року на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1. Будинок житловою площею 78,7 кв.м., до якого належать: сараї «В», «Г», погріб, вбиральня «У», огорожа 1-3. (а.с. 112, 123-164, 176-179 том 1).

ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 410 том 1). Спадкова справа після його смерті не заводилась, проте спадкоємцями його майна є син ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_7, які фактично прийняли спадщину (а.с. 428 том 1).

ОСОБА_17 (дружина ОСОБА_12.) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 410 том 1). Після її смерті була заведена спадкова справа, вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, згідно довідки КВЖРЕП-13 (а.с. 428 том 1).

ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26, 31-32 том 2). Спадщину після її смерті прийняли: ОСОБА_5 (за заповітом), ОСОБА_6 (за законом), ОСОБА_4 (за законом), яким 11.11.2010 року видані свідоцтва про право на спадщину на інше майно.

З договору дарування від 24.05.2005 року вбачається, що ОСОБА_18 подарувала ОСОБА_1 ? частину житлового будинку АДРЕСА_1. Будинок дерев'яний, житловою площею 78,7 кв.м., до якого належать сараї «В», «Г», літня кухня «Б», «б», погріб, вбиральня «У», огорожа 1-3. Вартість відчужуваної частини становить 2445 грн. (а.с. 5-7 том 1). З даного договору вбачається, що між співвласниками не укладався договір про порядок володіння та користування спірним житловим будинком відповідно до їхніх часток в праві спільної часткової власності, частка, що відчужується, в натурі не виділена.

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 469 том 1), власниками спірного будинку станом на 14.07.2009 року є:

- ОСОБА_1 - ? частка (за договором дарування від 24.05.2005 року);

- ОСОБА_2 - 1/6 частка (в порядку спадкування після смерті матері, свідоцтво про право на спадщину від 21.01.2003 року);

- ОСОБА_3 - 1/8 частка (за договором дарування від 30.09.2000 року);

- ОСОБА_10 - 1/12 частка (в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_16, свідоцтво про право на спадщину від 05.10.2004 року);

- ОСОБА_12 - 3/8 частки (в порядку спадкування, свідоцтво про право на спадщину від 05.10.2004 року).

До даного будинку самовільно прибудовано: ОСОБА_12 - прибудови «А1», «а1», «а3», літня кухня «Б» і «б»; ОСОБА_2 - прибудову «А2».

З поетажного плану будинку АДРЕСА_1, складеного станом на 31.07.1995 року, вбачається (а.с. 9 том 1), що будинок складається з приміщень:

- І - кухня площею 4,8 кв.м. (побудовано самовільно ОСОБА_12.);

- 1-1 - кухня, яка переобладнана в жилу кімнату площею 7,9 кв.м. (перебудовано самовільно ОСОБА_12.);

- 1-2 - кімната площею 11,5 кв.м. (побудовано самовільно ОСОБА_12.);

- 1-3 - кімната площею 16,3 кв.м.;

- 1-4 - кімната площею 10,9 кв.м.

- 2-1 - кухня площею 5, 6 кв.м.;

- 2-2 - кімната площею 10,4 кв.м.;

- 3-1 - кухня площею 14,6 кв.м.;

- 3-2 - кімната площею 17,4 кв.м.;

- 3-3 - кімната площею 23,7 кв.м.;

- ІІ - тамбур площею 5, 4 кв.м.

Отже, з даного плану вбачається, що житлова площа будинку становить 78,7 кв.м. (за виключенням приміщень, які побудовані чи перебудовані самовільно). Наведене підтверджується змістом технічного паспорту на вищевказаний будинок, виданий на ім'я ОСОБА_2 станом на 07.02.2006 року (а.с. 177-179 том 1).

З поетажного плану будинку АДРЕСА_1, виготовленого станом на грудень 2001 року, вбачається (а.с. 52 том 1), що будинок складається з приміщень:

- І - кухня площею 4,8 кв.м. (побудовано самовільно);

- 1-1 - кухня, яка переобладнана в жилу кімнату площею 7,9 кв.м. (перебудовано самовільно);

- 1-2 - кімната площею 11,5 кв.м. (побудовано самовільно);

- 1-3 - кімната площею 16,3 кв.м.;

- 1-4 - кімната площею 10,9 кв.м.;

- 1-5 - площею 5,6 кв.м. (побудовано самовільно);

- 2-1 - кухня площею 5, 6 кв.м.;

- 2-2 - кімната площею 10,4 кв.м.;

- 3-1 - кухня площею 14,6 кв.м.;

- 3-2 - кімната площею 17,4 кв.м.;

- ІІ - тамбур площею 3,2 кв.м.;

- 4-1 - коридор площею 10,5 кв.м. (побудовано самовільно);

- 4-2 - кімната площею 19,2 кв.м. (побудовано самовільно);

- 4-3 - кімната площею 8,8 кв.м. (побудовано самовільно);

- 4-4 - санвузол площею 3,5 кв.м. (побудовано самовільно);

- 4-5 - кухня площею 10,6 кв.м. (побудовано самовільно);

- 4-6 - вітальня площею 25,5 кв.м. (побудовано самовільно);

- 4-7 - кімната площею 13,1 кв.м. (побудовано самовільно);

- 4-8 - кімната площею 19,7 кв.м. (побудовано самовільно).

Отже, згідно даного плану, приміщення кімнати 3-3 перебудовано в інші приміщення з іншою конфігурацією та іншою площею, які виходять за межі кімнати 3-3. Наведене підтверджується змістом технічного паспорту на вищевказаний будинок, виданий на ім'я ОСОБА_2 станом на 07.02.2006 року (а.с. 177-179 том 1). При цьому, приміщення: І, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 складають квартиру № 1; 2-1, 2-2 - квартиру № 2; ІІ, 3-1, 3-2 - квартиру № 3; 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7, 4-8 - квартиру № 4.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № Н-1699 від 04.04.2006 року вбачається (а.с. 58-77 том 1), що експертом Горкушею М.Д. враховано при поділі будинку приміщення: тамбуру ІІ, кухні 3-1, кімнат 3-2 та 3-3, всього загальною площею 61,1 кв.м. та сарай «Г». Оскільки експертом не брався до уваги весь будинок (без врахування самовільних прибудов), даний висновок не може бути прийнятий судом до уваги при вирішенні вказаного спору.

З висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 141/03 від 23.03.2009 року вбачається (а.с. 353-386 том 1), що експертом Горкушею М.Д. враховано при поділі будинку приміщення 3-3, яке на час проведення експертизи не існувало, оскільки на вказаному місці побудовано прибудову «А2», яка є самовільною і не співпадає з розмірами і конфігурацією кімнати 3-3. Також, експертом враховано тамбур ІІ площею 5,4 кв.м., який експерт пропонувала розділити на дві частини (по 2,7 кв.м. кожна), та який на час експертизи був самовільно перебудований в приміщення тамбуру площею 3,2 кв.м.

З висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 260.09.10 від 30.08.2010 року вбачається (а.с. 507-527 том 1), що при визначенні часток сторін, експертом враховувалися приміщення кімнати 3-3 та тамбуру ІІ, які були самовільно перебудовані.

Додатковим висновком будівельно-технічної експертизу № 549/08.14 від 10.07.2014 року визначена ринкова вартість будинку в сумі 640440 грн. (а.с. 136-159 том 3). Крім того, експертом зазначено, що виділити в натурі співвласнику ОСОБА_10 (та її спадкоємцям) частину будинку, з урахуванням фактичного порядку користування приміщенням, неможливо. Експертом повторно визначено частку позивачки в будинковолодінні в натурі, незважаючи на відсутність приміщень 3-3 та тамбуру ІІ, площа і конфігурація яких зазначена у плані станом на 1995 рік.

Висновком іншої додаткової будівельно-технічної експертизи № 597/05.15 визначена ринкова вартість будинку станом на травень 2015 року в сумі 759480 грн. (а.с. 241-265 том 3). Крім того, експертом повторно визначалися частки сторін у будинку, їх зміна тощо.

Дослідивши висновки всіх судових експертиз, колегія суддів вважає, що вони не можуть бути прийняти до уваги при вирішенні питання про виділ частки позивачки в натурі, оскільки експертом була врахована кімната 3-3, яка на час проведення експертизи не існувала, оскільки на її місці самовільно побудовано прибудову «А2», яка на даний час складається з приміщень: 4-1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-6, 4-7 та 4-8. Крім того, експертом виділено позивачці 1/2 частину тамбуру ІІ, загальною площею 5,4 кв.м., хоча на даний час загальна площа цього тамбуру становить всього 3,2 кв.м.

Клопотання щодо проведення іншої експертизи (без врахування самовільних прибудов та перебудов) сторонами не заявлялося.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1, оскільки нею не доведено належними і допустимими доказами можливість виділу їй 1/4 частини спірного будинку в натурі, з врахуванням існуючих приміщень, які залишилися від будинковолодіння, частина якого була подарована ОСОБА_1 у 2005 році.

Доводи представника ОСОБА_1 про те, що виділ частки позивачки можливий без визначення, які конкретно приміщення можуть бути виділені іншим співвласникам та без зміни розміру їх часток у власності, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1, крім інших, були заявлені вимоги і про зміну розміру ідеальних часток у праві власності всіх співвласників будинку, відповідно до висновку судової експертизи (а.с. 190-194 том 2)

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Оскільки додаткове рішення є похідним від первісного, воно також підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 задовольнити. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15 липня 2015 року та додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді