У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,
Мостової Г.І., Олійник А.С.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - Орган опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк», ОСОБА_6 та за зустрічним позовом органу опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк», ОСОБА_6 про визнання недійсним іпотечного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_10 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2014 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Івано-Франківського області від 09 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» (далі - ПАТ «Фольксбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами, як спадкоємцями позичальника, умов кредитного договору № 06-2/4К10, укладеного 22 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» (далі - ВАТ «Електрон Банк»), правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_11, за яким остання отримала від банку кредит в розмірі 120 тис. доларів США. З метою забезпечення умов кредитного договору, 23 жовтня 2007 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_11, ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок та земельна ділянка, площею 662 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 770 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2. Позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, успадковане відповідачами після смерті ОСОБА_11 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог ПАТ «Фольксбанк» за кредитним договором в розмірі 59 тис. доларів США, що станом на 07 березня 2013 року еквівалентно 471 587 грн.

В червні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Фольксбанк», ОСОБА_6 про визнання недійсним іпотечного договору, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що на момент укладення оспорюваного договору вона та її молодший брат ОСОБА_8 проживали та були зареєстровані у спірному будинку, а отже мали право на володіння, розпорядження та користування спірним майном. Оскільки укладенням договору іпотеки, вчиненим без дозволу органу опіки та піклування, були порушені майнові права та інтереси її та її брата, як малолітніх дітей, позивач ОСОБА_7 просила визнати недійсним згаданий договір іпотеки, укладений 23 жовтня 2007 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_11, ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстрованим за реєстровим № 3148.

У листопаді 2013 року Орган опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Фольксбанк», ОСОБА_6 про визнання недійсним оспорюваного іпотечного договору, мотивуючи свої вимоги відсутністю згоди органу опіки та піклування при його укладенні, в зв'язку з чим було порушено права малолітніх дітей.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2014 року позов ПАТ «Фольксбанк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 418,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 662 кв.м, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 770 кв.м, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, які успадковані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог ПАТ «Фольксбанк» за кредитним договором № 06-2/4К10 від 22 жовтня 2007 року в сумі 59 тис. доларів США, що за курсом НБУ станом на 07 березня 2013 року становить 471 587 грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 3 441 грн. В задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_7, Органу опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове, яким позовні вимоги ПАТ «ВіЕсБанк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, загальною площею 418,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 662 кв.м, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 770 кв.м, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що успадковані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором № 06-2/4К10 від 22 жовтня 2007 року в сумі 59 тис. доларів США, що за курсом НБУ станом на 07 березня 2013 року становить 471 587 грн. та стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» судовий збір по 860 грн. 25 коп. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в дохід держави по 53,25 грн. судового збору з кожного. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_10 просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісних позовних вимог відмовити, її зустрічні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги Органу опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами, як спадкоємцями позичальника порушено умови кредитного договору щодо повернення грошових коштів. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 та зустрічних позовних вимог Органу опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісних позовних вимог та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд зазначив, що земельна ділянка, на якій знаходиться спірний житловий будинок, розташована за адресою: АДРЕСА_1, як зазначено у державному акті про право власності на земельну ділянку, а не за адресою: АДРЕСА_1, як зазначено в резолютивній частині рішення. В іншій частині апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Проте повністю з висновками судів погодитися не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 22 жовтня 2007 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_11 укладено кредитний договір № 06-2/4К10, за умовами якого останній відкрито кредитну лінію на поновлюваній основі в сумі 120 тис. доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних (а.с. 5-7 т. 1).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23 жовтня 2007 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_11, ОСОБА_6 укладено іпотечний договір, відповідно до якого останніми передано в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 418,5 кв.м та земельну ділянку призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 662 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а також земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 770 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10-15 т. 1).

З листа Косівської районної державної нотаріальної контори №12/02-14 від 15 січня 2012 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 померла, після її смерті спадкоємцями є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про що видані свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно (а.с. 18 т. 1).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог, суд першої інстанції не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, не надав належної оцінки наявним у справі доказам у їх сукупності, зокрема, суд першої інстанції не з'ясував в якій саме частині спадкують відповідачі майно позичальника та не зазначив у рішенні кому належить на праві власності предмет іпотеки: спірний житловий будинок та спірні земельні ділянки та в яких частинах після переходу права власності в порядку спадкування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині первісних позовних вимог, апеляційний суд в порушення ст.ст. 303, 315 ЦК України, не перевіривши належним чином доводів апеляційної скарги та не надавши належної оцінки наявним у справі доказам, зауважив, що звернення стягнення на земельну ділянку, належну відповідачам має бути здійснено із зазначенням адреси місцезнаходження: АДРЕСА_1, як про це вказано у позовній заяві та державному акті на право власності на земельну ділянку, залишивши поза увагою, що відповідно до іпотечного договору предмет іпотеки у вигляді земельної ділянки, загальною площею 662 кв.м розташований саме за адресою: АДРЕСА_1, та на яку приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу накладено заборону на відчуження (а.с. 15 т. 1), даних щодо зміни адреси цієї земельної ділянки матеріали справи не містять.

Таким чином, судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині первісних позовних вимог підлягають скасуванню.

Відповідач ОСОБА_7 та Орган опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 звертаючись до суду із зустрічними позовними вимогами про визнання недійсним іпотечного договору посилались на положення ст. 32 Цивільного кодексу України, ст. 177 Сімейного кодексу України, та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», з підстав порушення іпотекодавцями при укладенні оспорюваного договору майнових прав та інтересів неповнолітніх дітей.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212- 215 ЦПК України, не з'ясував належним чином обставин справи, не перевірив доводів позивачів за зустрічними позовними вимогами щодо порушення прав неповнолітніх дітей при укладенні оспорюваного договору, зокрема, приймаючи до уваги довідку Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області №1352 від 18 вересня 2007 року (а.с. 84 т. 1), яка була надана іпотекодавцями при укладенні оспорюваного договору, не звернув належної уваги на рішення Опікунської ради виконавчого комітету Кутської селищної ради №3 від 27 вересня 2007 року, зі змісту якого вбачається, що у ОСОБА_11 та ОСОБА_6, яким належить спірний житловий будинок перебувають на вихованні діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з заявниками у власному будинку і відповідно не утискаються майнові права неповнолітніх при заставі житлового будинку (а.с. 85 т. 1), не перевіривши при цьому де проживали на момент укладення оспорюваного договору діти, чи в будинку АДРЕСА_1, де були зареєстровані з іншими членами сім'ї, чи у будинку АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки, не з'ясовано чи існує в натурі будинок АДРЕСА_1.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині зустрічних позовних вимог на вказані обставини уваги не звернув та залишив зазначене рішення без змін.

За таких обставин, судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині зустрічних позовних вимог також підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2014 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Івано-Франківського області від 09 жовтня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук
А.С. Олійник