Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4466/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

20 листопада 2015 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.

при секретарі Мейнарович Л.А.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду № 1 у м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому зазначив, що ОСОБА_2 14 листопада 2014 року взяв у ОСОБА_5 у борг 31500 доларів США, про що відповідачем складено розписку.

Оскільки ці кошти були взяті ОСОБА_5 у нього, а передані відповідачу в борг, тому на його вимогу 02 лютого 2015 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до цього договору він прийняв на себе право вимоги за вказаною розпискою від 14 листопада 2014 року.

Оскільки на вимогу ОСОБА_5, у його присутності, про повернення боргу ОСОБА_2 гроші так і не повернув, тому він звернувся в суд з даним позовом.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти в сумі 891135 грн.

В подальшому ОСОБА_4 уточнив свої позовні вимоги та просив суд зобов'язати відповідача повернути 31500 доларів США боргу, а вразі неможливості повернення стягнути з відповідача на його користь 883260 гривень, що по курсу Національного Банку України становить 31500 доларів США.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вимоги уточненого позову підтримав, які просив задовольнити та зобов'язати відповідача повернути на користь позивача 31500 доларів США боргу, а вразі неможливості повернення стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 - 883260 гривень, що по курсу Національного Банку України становить 31500 доларів США. Також просив стягнути сплачений судовий збір 3775 грн. 80 копійок.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 заперечили проти позову та пояснили суду, що кошти ОСОБА_5 надано ОСОБА_2 для бізнесу, який вівся разом з дружиною ОСОБА_5. Тому вони вважають, що ці кошти не являються позикою. В звязку з цим просили відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з наданими сторонами доказами і матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З розписки (а.с.26), оригінал якої представник позивача надав суду, вбачається, що дійсно ОСОБА_2 14 листопада 2014 року взяв у ОСОБА_5 у борг 31500 доларів США.

Тобто, суд вважає, що даний договір позики укладено у письмовій формі.

Згідно ст.ст.1046, 1047 Цивільного кодексу України - "За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей."

Судом проаналізовано і заяву ОСОБА_5 (а.с.58), нотаріально посвідчену, яку суд вважає, як додатковий доказ на підтвердження позовних вимог та відносно тексту і змісту якої не викликає сумніву.

В даній заяві вбачається, що ОСОБА_2 14 листопада 2014 року взяв у ОСОБА_5 у борг грошові кошти, які останній позичив у ОСОБА_4

При цьому, суд відхиляє і не приймає до уваги пояснення відповідача та його представника в частині того, що відповідач взяв ці кошти для ведення і розвитку спільного бізнесу з дружиною ОСОБА_5, оскільки у розписці написано саме, що ОСОБА_2 "…взяв в борг…" кошти, зазначені у розписці. А у заяві ОСОБА_5 теж нічого не зазначено про будь-які підприємницькі відносини між ними чи його дружиною.

Також свій висновок суд мотивує тим, що сторона відповідача не надала суду будь-яких письмових доказів на підтвердження своїх заперечень про перебування сторін в якихось підприємницьких відносинах.

Крім того, відповідач не заперечив проти отримання грошових коштів від ОСОБА_5, що означає про укладення договору позики між ними з моменту передання грошей.

Відповідно до ч.2 ст.1051 Цивільного кодексу України "Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором."

Отже суд вважає, що відповідач не повернув ОСОБА_5 (яким ОСОБА_4 відступлене права вимоги) грошові кошти в сумі 31500 доларів США, як борг згідно договору позики.

Позов у частині стягнення судових витрат на користь позивача підлягає задоволенню, оскільки позивачем сплачено судовий збір в сумі 3775 грн. 80 коп., а саме 3654 грн. при подачі позову (а.с.1) та 123 грн. 80 коп. при подачі заяви про забезпечення позову (а.с.8). Адже відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України - "Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати."

На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 213, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.509, 525, 530, 638, 639, 1046, 1051 Цивільного кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 (якому позикодавцем ОСОБА_5 відступлено права вимоги) борг в сумі 31500 (тридцять одну тисячу пятсот) доларів США, а в разі неможливості повернення ОСОБА_2 суми боргу, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 - 750960 (сімсот пятдесят тисяч девятсот шістдесят) гривень, що становить 31500 доларів США по курсу Національного Банку України станом на 20.11.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 - 3775 (три тисячі сімсот сімдесят пять) гривень 80 копійок, сплачених позивачем судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особа, яка не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_6