АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року, -

встановила:

У лютому 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з даним позовом.

Просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № CL 20315 від 04 березня 2008 року у розмірі 25 927 доларів США 85 центів, що за офіційним курсом НБУ становить 408 843 грн. 30 коп.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № CL 20315 від 04 березня 2008 року у розмірі 25 927, 85 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 408 843 грн. 30 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ПАТ КБ «Універсал банк» проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, допустив заборгованість по кредиту, яка підлягає стягненню з останнього. При цьомусуд вважав, що банком не пропущено строк позовної давності.

Проте повністю погодитися з такми висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до кредитного договору № CL 20315 від 04.03.2008 року відповідач отримав кредит в сумі 8 100,00 доларів США, строком до 25.02.2015, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5-14).

Відповідно до умов кредитного договору відповідач повинен щомісячно сплачувати заборгованість по кредиту у терміни, вказані в додатку № 1 до кредитного договору, та графіку щомісячних платежів, визначених у додатку №2 до кредитного договору (а.с.11-14).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту, частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити комісію.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж позичальником було здійснено у грудні 2011 року, у зв'язку із чим утворилась заборгованість за кредитним договором.

Отже, у грудні 2011 року розпочався строк позовної давності для звернення банку за захистом своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з позовом до відповідача у лютому 2015 року тобто з пропущенням строку позовної давності на платежі в січні 2012 року.

В січні 2012 року позичальнику була нарахована заборгованість за кредитом в розмірі 97, 55 доларів США, заборгованість за відсотками в розмірі 111, 88 доларів США, заборгованість за підвищеними відсотками в розмірі 202, 44 доларів США.

Таким чином, при визначенні заборгованості за кредитом вищенаведені суми враховуватись не повинні.

Протилежний висновок суду першої інстанції з цього приводу є помилковим.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу неправомірного нарахуванням банком підвищених відсотків за користування кредитом.

Так, відповідно до п. 2.2. кредитного договору проценти нараховуються на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку кредиту.

Згідно п. 2.4. кредитного договору за користування кредитом понад встановлений строк встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в Додатку № 1 до Договору. Якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення.

Підписавши умови кредитного договору, відповідач погодився на сплату підвищених відсотків за невиконання умов договору.

З вимогами про визнання кредитного договору недійсним в цій частині відповідач до суду не звертався.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду від 16 червня 2015 року постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 червня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № CL 20315 від 04 березня 2008 року, в розмірі 24 912,35 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 19.12.2014 року становить 392 830 грн. 40 коп., яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 6 929,29 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 109 264 грн. 51 коп., сума дострокового стягнення кредиту 603,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 9 518 грн. 97 коп., заборгованості по відсоткам в розмірі 7 090,04 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 111 264 грн. 51 коп., заборгованості по підвищеним відсоткам в розмірі 10 893,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 171 766 грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати на оплату судового збору в сумі 3 654 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук