У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват-Банк» на рішення Сумського районного суду Сумської області від 19 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 32 951 грн 27 коп. заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами 20 липня 2006 року, посилаючись на ті обставини, що позичальник не виконав взятих на себе зобов'язань за договором, внаслідок чого станом на 13 січня 2014 року утворився борг.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 19 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 30 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходив з того, що позивач пропустив строк на звернення до суду з позовом, не ставив питання про його поновлення, а відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, як передбачено ч. 4 ст. 267 ЦК України.

При цьому судами вірно застосовано закон, що регулює спірні відносини, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Сумського районного суду Сумської області від 19 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват-Банк» вілхилити, рішення Сумського районного суду Сумської області від 19 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук