ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1411/15-ц
"30" листопада 2015 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участю секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 187/1411/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Обставини справи:
06.10.2015 Публічне акціонерне товариство " Кредобанк " (далі Банк, Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20.05.2014 між Позивачем та Відповідачем укладений кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 12 196 грн. з фіксованою процентною ставкою у розмірі 9,99% та кінцевим терміном повернення кредиту до 19.05.2017.
Оскільки боржник належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість, яка станом на 07.08.2015 становить 18 538,78 грн., та складається з 11 902,82 грн. неповернута сума кредиту, 1 302,77 грн. прострочені відсотки, 4 280,77 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, 1 052,42 грн. - пеня. Одночасно просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору.
Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач також не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив.
З огляду на належне повідомлення Відповідача, справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-
Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним .
Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України.
На виконання умов договору Позивач надав Відповідачеві кредит, що останнім не спростовано.
За умовами договору Відповідач зобов'язався здійснювати щомісячні платежі у розмірі 724 грн., які включають в себе погашення кредиту, сплату відсотків за користування кредитом та сплату комісії за управління кредитом. При цьому такий платіж мав здійснюватися з 12 по 19 числа кожного місяця. Перший щомісячний платіж мав бути сплачений не пізніше 19.06.2014.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитом Відповідач здійснивши лише один щомісячний платіж з липня 2014 року припинив здійснення будь яких платежів за договором, внаслідок чого станом на 07.08.2015 утворилася прострочена заборгованість відповідача перед банком в розмірі 11 902,82 грн. - неповернута сума кредиту, 1 302,77 грн. прострочені відсотки, 4 280,77 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, 1 052,42 грн. пеня
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 та ч. 1 ст. 624 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню у розмірі подвійної діючої по кредитному договору процентної ставки.
Позивачем з дотриманням вимог п. 6.1 Кредитного договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України здійснене нарахування пені за прострочення сплати кредиту, процентів і комісії.
Таким чином, відповідач, як позичальник за Кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобов'язання в частині повернення позикодавцеві чергової частини позики у строк та в порядку, що встановлені договором.
Розрахунок простроченої заборгованості та пені позивачем здійснений у межах строку позовної давності, арифметично правильно та відповідачем не оспорюється.
Позивач стверджує, що наслідком прострочення сплати позичальником чергової частини кредиту більш ніж на один місяць є виникнення у Банку права вимагати дострокового повернення тієї частини кредиту, строк повернення якої не минув.
Суд враховує, що укладеним сторонами Кредитним договором (п. 5.8) передбачено, що у випадках, передбачених п. 3.3 договору, а саме невиконання позичальником зобов'язань, передбачених договором, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів, про що письмово повідомляє позичальника.
Наведені положення договору кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якою передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлене цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Оскільки укладений між сторонами кредитний договір по суті є договором про надання споживчого кредиту, положення ч. 2 ст. 1054 ЦК України підлягають застосуванню з урахуванням вимог п. 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", за яким, якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі:
1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або
2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або
3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або
4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.
Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Оскільки Відповідач затримав сплату чергової частини кредиту і відсотків більш ніж на один календарний місяць, у позивача на підставі п. 5.8 кредитного договору, ч. 2 ст. 1054 ЦК України з урахуванням вимог п. 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" виникло право вимагати від позивача дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася у розмірі 17 486,36 грн.
Позивачем до позову додана копія датованої 14.05.2015 вимоги на адресу Відповідача, за якою банк вимагав від останнього протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення погасити прострочену заборгованість з попередженням про визнання терміну повернення кредиту таким, що настав у разі її не погашення.
Відповідач своїми правами розпорядився на власний розсуд та на час ухвалення судового рішення прострочену заборгованість не погасив.
За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідач на підставі приписів ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, і згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу.
З огляду на викладене, враховуючи, що Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитним договором, а також інших витрат відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується зокрема розрахунком заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а отже позов підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме стягнути з Відповідача на користь Банку понесені витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214-215, 218, 226-228 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_2