Дата документу 26.11.2015
Справа № 320/9233/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Пономаренко Л.Е., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно позивач надав заяву про забезпечення позову в якій просив накласти арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка в КП «ММБТІ» зареєстрована за ОСОБА_2 у відповідності з розміром заявленого позову.

Вивчивши подані матеріали позову вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, ОСОБА_3 в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка в КП «ММБТІ» зареєстрована за ОСОБА_2. Проте, відповідно до долученої до позову копії свідоцтва про право власності на житло від 03.09.2002року вищевказана квартира належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_4 та членам її сім'ї: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 в рівних долях.

На підставі вище викладеного, суд відмовляє в задоволенні заяви, а саме в накладені арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, яка в КП «ММБТІ» зареєстрована за ОСОБА_2, оскільки даний вид забезпечення позову, може порушувати права інших осіб.

Крім цього, в заяві про забезпечення позову всупереч вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України, не зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати, без обґрунтуванням його необхідності.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

На ухвалу протягом п'яти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Л. Е. Пономаренко