Справа №487/7436/15-ц 25.11.2015 25.11.2015 25.11.2015
Справа №487/7436/15-ц
Провадження 22-ц/784/2664/15 Головуючий у першій інстанції - Темнікова А.О.
Категорія 5 Доповідач апеляційної інстанції - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів - Буренкової К.О., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю позивачки - ОСОБА_3 її представника - ОСОБА_4, відповідачки - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення.

Позивачка зазначала, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності їй та ОСОБА_5 по ? частині. Зазначеною квартирою на даний час користується відповідачка.

Посилаючись на те, що відповідачка перешкоджає їй користуватися вказаним житловим приміщенням, відмовляється впускати її до житла, вирішити питання про користування власністю в добровільному порядку ОСОБА_5 відмовляється, позивачка просив суд зобов'язати останню не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою, вселити її до квартири та передати ключі від квартири.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2015 року позов задоволено. Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2, усунувши перешкоди у користуванні вказаною квартирою. Зобов'язано ОСОБА_5 надати ОСОБА_3 ключі від квартири АДРЕСА_3. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Право власника квартири використовувати помешкання для власного проживання закріплене у ст. 383 ЦК України.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Право громадянина на користування належною йому квартирою закріплене і в статті 150 ЖК України.

Чинне законодавство не ставить реалізацію цього права в залежність від того, чи має право власності на такий об'єкт лише одна особа, чи він перебуває у власності кількох осіб. Небажання співвласників надати у користування іншому співвласнику належне цим особам майно, є порушенням прав такого співвласника, що підлягають судовому захисту.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Пехлак О.В. 8 серпня 2014 року сторонам належить по 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 (а.с.7-8).

Отже, зазначена квартира перебуває в спільній частковій власності сторін.

Вказане жиле приміщення має дві житлові кімнати площею 27,2 кв.м., загальною площею 44,9 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.32-33).

Прізвище позивачки на підставі свідоцтва про шлюб змінено з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 (а.с.6).

Відповідачка ОСОБА_5 у вказаній квартирі проживає з 2000 року та зареєстрована з 16 вересня 2014 року (а.с.23).

Положеннями ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю.

Як встановлено судом, в спірній квартирі проживає відповідачка, яка не дає згоди на вселення в спірну квартиру ОСОБА_3 (а.с. 14).

Отже, наведене свідчить про наявність перешкод у користуванні належною позивачу власністю з боку відповідачки, а також про відсутність між сторонами домовленості щодо порядку користування квартирою, яка перебуває у спільній частковій власності.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявленого позову та задовольнив його.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка не приймає участі в оплаті комунальних послуг та утримання квартири, а також те, що остання не надавала матеріальної допомоги на поховання спадкодавця не заслуговують на увагу, оскільки правового значення не мають.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не проведено експертизу та призначення суми компенсації за частку, що належить позивачці є безпідставними, оскільки не стосуються предмету спору в даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: