Провадження № 2/537/908/2015
Справа № 537/2672/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2015 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Скічко Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Крюківський відділ ДВС Кременчуцького міського управління юстиції в Полтавській області про стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних від суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 інфляційні нарахування, 3% річних від суми боргу та судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням господарського суду Полтавської області від 23.01.2013 року у справі №18/2334/12 задоволено позов ФО-П ОСОБА_1 до ФО-П ОСОБА_3 про стягнення боргу. Стягнуто з ФО-П ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_1 3 400,00 грн. заборгованості по орендній платі та 820,85 грн. витрат по судовому збору.

Рішення суду перебуває на виконанні в Крюківському відділі ДВС Кременчуцького МУЮ, але на сьогоднішній день не виконано та кошти не сплачено.

21.01.2014 року Господарським судом Полтавської області було ухвалено рішення по справі № 917/2330/13 від про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( Полтавська область, м.Кременчук, Набережна лейтенанта ДніпроваАДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, свідоцтво № 2 585 000 0000 018565 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2, Ідентифікаційний № НОМЕР_2, свідоцтво № 2 585 000 0000 006986) - 4 600,00 грн. сума основного боргу за оренду нежитлового приміщення, 5 832,47 грн. витрати по утриманню та обслуговуванню орендованого приміщення та його території та 1 720,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набрало законної сили 03.02.2014 року та перебуває на виконанні у Крюківському Відділі ДВС Кременчуцького МУЮ, але на даний час кошти на виконання рішення суду від боржника ОСОБА_3 не поступають, а рішення суду не виконується .

Постановою Вищого Господарського Суду України від 10 листопада 2015року ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 23.07 2015року у справі №917/2330/2013 господарського суду Полтавської області залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Отже, наявні всі підстави для захисту його права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, як відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, а також 3 % річних від простроченої суми.

23 квітня 2015 року з метою досудового врегулювання позову він звернувся до ОСОБА_3 з вимогою про відшкодування даної суми, але відповіді так і не отримав, з чого зробив висновок, що відшкодувати завдані йому збитки добровільно ОСОБА_3 відмовляється, а тому вимушений звернутися до суду.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позов, прохали суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні з позовом не погодилася, вважає його безпідставним, прохала суд відмовити в задоволенні позову

Суд, заслухавши позивача, представника позивача та відповідача по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторінсторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або держави чи суспільні інтереси.

Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобов'язує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені і вони можуть бути захищені у визначений ним спосіб.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права ,свободи та інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦПК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав -це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначається в ст. 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Як правило , власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст.ст. 3,11,31 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду є обов'язком суду ( стаття 4 ЦПК України ).

Стаття 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В судовому засіданні встановлено,що рішенням господарського суду Полтавської області від 23.01.2013 року у справі №18/2334/12 задоволено позов ФО-П ОСОБА_1 до ФО-П ОСОБА_3 про стягнення боргу. Стягнуто з ФО-П ОСОБА_3 на користь ФО-П ОСОБА_1 3 400,00 грн. заборгованості по орендній платі та 820,85 грн. витрат по судовому збору.

Рішення суду перебуває на виконанні в Крюківському відділі ДВС Кременчуцького МУЮ, але на сьогоднішній день не виконано та кошти не сплачено.

21.01.2014 року Господарським судом Полтавської області було ухвалено рішення по справі № 917/2330/13 від про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( Полтавська область, м.Кременчук, Набережна лейтенанта ДніпроваАДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, свідоцтво № 2 585 000 0000 018565 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2, Ідентифікаційний № НОМЕР_2, свідоцтво № 2 585 000 0000 006986) - 4 600,00 грн. сума основного боргу за оренду нежитлового приміщення, 5 832,47 грн. витрати по утриманню та обслуговуванню орендованого приміщення та його території та 1 720,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набрало законної сили 03.02.2014 року та перебуває на виконанні у Крюківському Відділі ДВС Кременчуцького МУЮ, але на даний час кошти на виконання рішення суду від боржника ОСОБА_3 не поступають, а рішення суду не виконується .

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема із рішень суду (ч.2 ст.509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України).

Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 509 та п.5 ст. 11 ЦК України визначена сума є грошовим зобов'язанням, яке виникло з рішення суду. За порушення зобов'язання п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

За правилами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі.

Враховуючи, що зазначені норми ЦК закріплюють принцип повного відшкодування збитків, слід виходити з того, що збитки, завдані невиконанням рішення суду про стягнення коштів навіть у відшкодуванні шкоди підлягають стягненню з урахуваннями індексу інфляції.

Так, у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що в тому разі коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержання за рішенням кошти збільшились, ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджене, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилось після збільшення цих тарифів.

Отже, наявні всі підстави для захисту його права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, як відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, а також 3 % річних від простроченої суми.

Розрахунок заборгованості по справі № 18/2334/12 :

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції необхідно провести у відповідності з Рекомендаціями ВСУ №62-97р від 03.04.97р.

Розрахунок збитків необхідно проводити за період з 15.05.2013 року (набрання рішення суду законної сили ) по 19.05.2015 року (на даний час).

Так , сума боргу по даній справі складає 4 220,85 грн.

Індекси інфляції : в травні 2013 року 100,1%, в червні 2013 року 100%, в липні 2013 року 99,9%, в серпні 2013 року 99,3 %, в вересні 2013 року 100 %, в жовтні 2013 року 100,4 %, в листопаді 2013 року 100,2 %, в грудні 2013 року 100,5 %, за 2014 рік інфляція склала 124,9 %, за січень 2015 року 103,1 %, за лютий 2015 року 105,3%, за березень 2015 року 110,8 %, за квітень 2015 року 114,0 %.

Всього індекс інфляції за вказаний період часу склав 171,9%

Отже, інфляційні збитки за період часу з 15.05.2013 року по 19.05.2015 року склали

4 220,85 грн. * 171,9% - 4200,85 грн. = 3 034,79 грн.

Розрахунок 3% річних від простроченої суми складає:

4200,85 *3%/365*730 (кількість днів прострочення) = 253, 25 грн.

Всього по справі № 18/2334/12 інфляційні збитки та 3% річних склали = 3 288,04 грн.

Розрахунок заборгованості по справі № 917/2330/13 :

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції необхідно провести у відповідності з Рекомендаціями ВСУ №62-97р від 03.04.97р.

Розрахунок збитків необхідно проводити за період з 03.02.2014 року (набрання рішення суду законної сили ) по 19.05.2015 року (на даний час).

Так , сума боргу по даній справі складає 12 152, 97 грн.

Індекси інфляції : лютий 2014 року 100,6%, березень 2014року 102,2 %, квітень 2014 року 103,3 %, травень 2014 року 103,8%, червень 2014 року 101,0 %, липень 2014 року 100,4 %, серпень 2014 року 100,8 %, вересень 2014 року 102,9 %, жовтень 2014 року 102,4%, листопад 2014 року 101,9%, грудень 2014 року 103,9 %, за січень 2015 року 103,1 %, за лютий 2015 року 105,3%, за березень 2015 року 110,8 %, за квітень 2015 року 114,0 %.

Всього індекс інфляції за вказаний період часу склав 172,3 %.

Отже, інфляційні збитки за період часу з 03.02.2014 року по 19.05.2015 року склали :

12152,97 *172,3%- 12152,97грн. = 8 786,59 грн.

Розрахунок 3% річних від простроченої суми складає :

12 152,97 грн. * 3% /365 днів * 471 (кількість днів прострочення) = 470,46 грн.

Всього по справі № 917/2330/13 інфляційні збитки та 3% річних склали = 9 257, 05 грн.

Всього по справі № 917/2330/13 та справі № 18/2334/12 інфляційні збитки та 3% річних склали 12 545,09 грн. , що підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволений, тому з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243.60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509,599,600,601,611,625 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,213-216, 224-226 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" , суд ,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Крюківський відділ ДВС Кременчуцького міського управління юстиції в Полтавській області про стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних від суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 749/сімсот сорок дев*ять/грн 40коп 3%річних від суми боргу, 12461/дванадцять тисяч чотириста шістдесят одна/грн 53 коп інфляційних збитків, 1000/одна тисяча/ грн. сплати за послуги адвоката та 243/двісті сорок три/грн. 60коп сплаченого позивачем судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня складання рішення в повному обсязі. Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Маханьков О.В.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01.12.2015року.