АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВЕ)

21 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача Гостищєвої Н.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа: Незалежна профспілка працівників авіаційної безпеки про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди щодо розгляду питання про постановлення додаткового рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №755/21729/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/13476/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним вище позовом та просив суд поновити його на посаді інспектора відділу виробничого та оперативного контролю департаменту внутрішньої безпеки державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 15 липня 2014 року, скасувати наказ від 14 липня 2014 року №11-07/1-755/п про його звільнення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2014 року до 16 вересня 2014 року в розмірі 25 484 гривні та 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди, вважаючи своє звільнення за скороченням штату працівників незаконним.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Поновлено ОСОБА_2 на роботі в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 15 липня 2014 року, скасовано наказ від 14 липня 2014 року № 11-07/1-755/п, стягнуто з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2014 року до 19 вересня 2014 року в розмірі 25 484 гривні.

Додатковим рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року стягнуто з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2014 року до 19 вересня 2014 року в розмірі 25 484 гривні без утримання податку. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць у розмірі 12 742 гривні без утримання податку допущено до негайного виконання.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року касаційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» відхилено, рішення апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ додаткове рішення апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до наказу від 6 серпня 2012 року № 11-07/1-65/п ОСОБА_2 прийнято на роботу в Державне підприємство Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на посаду інспектора відділу виробничого та оперативного контролю департаменту внутрішньої безпеки на визначений строк, а наказом від 01 листопада 2012 року № 11-07/1-943/п його зараховано на роботу постійно.

На підставі наказу №11-00 від 14 липня 2014 року ОСОБА_2 звільнено з 15 липня 2014 року відповідно з п.1 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив суд поновити його на посаді інспектора відділу виробничого та оперативного контролю департаменту внутрішньої безпеки державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 15 липня 2014 року, скасувати наказ від 14 липня 2014 року №11-07/1-755/п про його звільнення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2014 року до 16 вересня 2014 року в розмірі 25 484 гривні та 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди, вважаючи своє звільнення за скороченням штату працівників незаконним.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Поновлено ОСОБА_2 на роботі в Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з 15 липня 2014 року, скасовано наказ від 14 липня 2014 року № 11-07/1-755/п, стягнуто з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2014 року до 19 вересня 2014 року в розмірі 25 484 гривні.

Згідно зі ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та пп. 1, 2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Крім того, листом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 січня 2009 року № 1/06/186-09 «Щодо права підприємства стягнути з поновленого на роботі за рішенням суду працівника вихідну допомогу, яка була виплачена йому при звільненні, і грошову компенсацію за невикористану відпустку» передбачено, що судом при винесенні рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу має враховуватися факт виплати працівникові при звільненні вихідної допомоги.

При цьому здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так. абз. 3 п. 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до п. 5 розд. IV Порядку нарахування виплат у всіх віпадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 розд. IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. З п. 8 розд, IV Порядку).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-195цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України і є обов'язковою для судів.

Також у абз. 2 п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовійнепрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Як убачається з матеріалів справи, згідно наказу по особовому складу №11-07/1-755/п від 14 липня 2014 року (т.1 а.с.9), ОСОБА_2 при вивільненні отримав вихідну допомогу, передбачену ст.44 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою беруть участь у справі, чи з власної ініціативи увалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд. вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

У рішенні суду апеляційної інстанції зазначено розмір середньої заробітної плати, що підлягає стягненню, про те, не враховано факт виплати працівникові при звільненні вихідної допомоги.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним постановити додаткове рішення та абз.6 резолютивної частини рішення після слів «в сумі 24484 грн.00 коп. за період з 16 липня 2014 року по 19 вересня 2014 року» доповнити словами «за вирахуванням виплаченої вихідної допомоги при звільненні».

Керуючись ст. ст.218, 220,303,313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Ухвалити додаткове рішення, яким зазначити наступне:

Абзац 6 резолютивної частини рішення апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа: Незалежна профспілка працівників авіаційної безпеки про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди щодо розгляду питання про постановлення додаткового рішення після слів «в сумі 24484 грн.00 коп. за період з 16 липня 2014 року по 19 вересня 2014 року» доповнити словами «за вирахуванням виплаченої вихідної допомоги при звільненні».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: