Справа № 465/1935/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/7092/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1; Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірного підприємства (далі ДП) «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія (далі ВАТ ДАК) «Автомобільні дороги України» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до Служби автомобільних доріг у Львівській області, ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача в користь позивача 256997,50 грн. та 2569,98 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржило ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України». Апелянт вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказує, що у діях служби автомобільних доріг відсутній факт бездіяльності щодо утримання даної ділянки дороги, що підтверджується укладеним між Службою автомобільних доріг у Львівській області та ДП «Львівський облавтодор» договором №03-03/14 від 5 березня 2014 року, відповідно до якого ДП «Львівський облавтодор» несе відповідальність за відшкодування збитків власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок незадовільного утримання переданих, відповідно до даного Договору, автомобільних доріг загального користування державного значення Львівської області.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Встановлено, що 19 жовтня 2014 року ОСОБА_4, о 11 год. 30 хв. керуючи автомобілем марки «Тойота», модель «Венза» державний реєстраційний номер АМ 7997АМ, рухався по автодорозі Миколаїв-Жидачів-Калуш, при цьому не врахував дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, втратив керування. Внаслідок чого з"їхав у кювет, чим автомобілю спричинено технічні ушкодження.

Згідно постанови Бердичівського міськрайонного суду від 13 січня 2015 року провадження в справі щодо відповідальності позивача за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення.

З акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці та фототаблицями до такого підтверджується неналежна якість дорожнього покриття вказаної ділянки автодороги, на якій сталася ДТП, відсутність відповідних дорожніх знаків.

Відповідно до звіту № 03/15 про оцінку КТЗ автомобіля позивача від 6 лютого 2015 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 256 997,50 грн.

Згідно ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Разом з тим ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 13 січня 2015 року провадження в справі щодо відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Встановлено, що 5 березня 2014 року Служба автомобільних доріг у Львівській області уклала з ДП «Львівський облавтодор» Договір №03-03/14 на закупівлю послуг з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування Львівської області і надання послуг з поточногог ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Львівської області. Актом передачі автомобільних доріг, що є Додатком №3 до Договору Служба автомобільних доріг у Львівській області передала, а ДП «Львівський облавтодор» прийняв автомобільні дороги державного значення Львівської області для надання послуг з поточного ремонту і експлуатаційного утримання автомобільні дороги загального користування державного значення, в тому числі автомобільну дорогу, на якій сталась ДТП.

На підставі наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з ДП «Львівський облавтодор» 256 997,50 грн. майнової шкоди в користь позивача.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України підставами для присудження моральної шкоди є фізичний біль чи страждання, пережиті особою у зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, душевні витрати по причині неправомірної поведінки третіх осіб неї, знищення чи пошкодження майна, приниження честі і гідності.

Як вбачається із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Рішення суду в цій частині не оскаржується і не переглядається.

Колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів, встановлених обставин.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дочірного підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді