10.11.2015 Єдиний унікальний номер 205/4966/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/4966/15-ц
2/205/2285/15

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить:

визнати за ним право власності на частку квартири, стосовно якої були виконані усі істотні умови, яка розташована в м. Дніпропетровську, пр. Петровського, 26/3, що дорівнює 15 800,00 доларів США при 100 % вартості вказаної квартири у розмірі 25 000,00 доларів США;

усунути перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою відповідно до сплаченої частки;

зобовязати державного реєстратора внести відповідні зміни до Єдиного державного реєстру нерухомого майна України.

Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем в усній формі було укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, за ціною 25 000,00 доларів США. На виконання вказаного усного договору позивач передав відповідачам 15 800,00 доларів США, а відтак, на думку позивача, набув право власності на відповідну частину квартири, пропорційну сплаченим коштам.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив визнати за ним право власності на 3/5 частини вищевказаної квартири.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову з огляду на наступне.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири, яка розташована в м. Дніпропетровську, пр. Петровського, 26/3, що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно серії САК № 077064 та САК № 077065 від 16.10.2013р.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном, позивач посилається на те, що між ним та відповідачами в усній формі було укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, за ціною 25 000,00 доларів США.

На виконання вказаного усного договору він передав відповідачам 15 800,00 доларів США, а відтак, на думку позивача, набув право власності на відповідну частину квартири, пропорційну сплаченим коштам.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Оскільки усний договір купівлі-продажу квартири всупереч ст.657 ЦК України не був посвідчений нотаріально, суд доходить висновку, що згідно з ч.3 ст.334 ЦК України у позивача не виникло право власності на таку квартиру, а відтак і про відсутність підстав для зобовязання державного реєстратора внести відповідні зміни до державного реєстру нерухомого майна України.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що суд може визнати відповідну угоду дійсною, оскільки як вбачається з матеріалів справи такі вимоги уже були предметом судового розгляду, за результатом якого рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2014р. у цивільній справі № 205/9756/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014р., в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру відмовлено.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вищевказане, беручи до уваги факт того, що позивач не є власником або співвласником спірної квартири, суд також доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження спірною квартирою.

У звязку з тим, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 197, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.328, 392 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7