Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№326/1127/15ц
Провадження №22-ц/778/6398/15 Головуючий у 1-й інстанції: Чапланова О.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Сапун О.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_4 про відновлення меж земельної ділянки, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА :

02 липня 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_4 про відновлення меж земельної ділянки, яка ухвалою судді Приморського районного суду Запорізької області від 06 липня 2015 року була залишена без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

09 липня 2015 року на виконання зазначеної ухвали, ОСОБА_3 надала уточнену позовну заяву до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області до ОСОБА_4 про відновлення меж земельної ділянки, зобов'язання вчинити певні дії.

Вимоги обґрунтовувала, тим що 25 серпня 1998 року вона придбала будинок № 6 по вул. Шмідта у м. Приморськ Запорізької області та набула на підставі ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України у користування земельну ділянку площею 976 кв.м за вказаною адресою.

Рішенням сесії Приморської міської ради № 28 від 17 грудня 2014 року їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації для приватизації зазначеної земельної ділянки площею 976 кв.м згідно витягу з додатку № 1. Відповідно до цього документу та кадастрового плану земельної ділянки від 14 березня 2008 року площа земельної ділянки складає 976 кв.м, зокрема, ширина земельної ділянки з боку вул. Шмідта дорівнює 14,70м.

При виготовленні технічної документації виявилася невідповідність розміру земельної ділянки, а саме: ширина її зменшилась на 0, 29 м з боку будинку № 4 по вулиці Шмідта. Зменшення указаної земельної ділянки самовільно спричинив ОСОБА_4, який мешкає у будинку № 4 по вул. Шмідта, переставивши у бік її ділянки огорожу. Доказом цієї обставини є протокол № 6 від 15 квітня 2015 року засідання комісії по земельним спорам Приморської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету № 53 від 17 квітня 2015 року у погодженні технічного звіту за відсутності підпису ОСОБА_4 у погоджувальному документі їй відмовлено.

Зазначеною земельною ділянкою вона безперервно і добросовісно користується понад 15 років і згідно статті 119 Земельного кодексу України має право на безоплатне придбання у власність цієї земельної ділянки.

Згідно частини 1 статті 107 Земельного кодексу України поновлення меж земельної ділянки здійснюється відповідно до кадастрових документів.

Поновлення меж земельної ділянки їй необхідно для здійснення права на приватизацію земельної ділянки, яка надана їй у постійне користування.

Враховуючи викладене, просила суд відновити межі земельної ділянки площею 976 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Приморськ. вул. Шмідта-6, відповідно кадастрового плану. Зобов'язати ОСОБА_4 встановити огорожу згідно з кадастровими документами на попереднє місце її знаходження. Зобов'язати Приморську міську раду внести зміни до землевпорядної документації згідно з кадастровими документами.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Приморського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області відповідачі не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не сповістили, тому на підставі положень частини 2 статті 205 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_3 та її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при вирішення спору не знайшов підтвердження факт одержання ОСОБА_3 у користування земельної ділянки по вул. Шмідта-6 у м. Приморську Приморського району Запорізької області площею 976 кв. м.

Вказаний висновок відповідає наявним у справі документам, узгоджується з нормами матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 22 Земельного кодексу України, 1990 року, право власності на землю або право користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

У частині 1 статті 23 Земельного кодексу України, 1990 року, зазначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно частин 1,4 статті 30 Земельного кодексу України, 1990 року, при переході права власності на будівлю і споруду, разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення № 158 виконавчого комітету Приморської міської ради народних депутатів від 16 серпня 1991 року «Про розгляд заяв по закріпленню і використанню земельних ділянок», у звязку з продажем будинків громадянами, прийнято рішення ПУЖКГ зареєструвати земельні ділянки за домоволодіннями, у тому числі по вул. Шмідта будинок № 6 - площею 600 кв. м ( а. с. 117).

Згідно із договором купівлі-продажу будинку, посвідченим 25 серпня 1998 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 949, ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_6 купила будинок № 6 по вулиці Шмідта у м. Приморську, який розташовано на земельній ділянці площею 600 кв.м. Зазначений будинок 26 серпня 1998 року зареєстровано на праві особистої власності за ОСОБА_6 в Приморському БТІ, запис в реєстраційній книзі за №3347. Згідно із свідоцтвом про одруження, 28 серпня 1998 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 Прізвище дружини після одруження - ОСОБА_7 ( а. с. 4-9,31 ).

Право власності на сусіднє домоволодіння № 4 по вул. Шмідта у м. Приморську до теперішнього часу зареєстроване за ОСОБА_8, яка померла 24 липня 2013 року. У будинку фактично проживає ОСОБА_4, який зареєстрований у домоволодіння з 05 червня 2007 року ( а. с. 58,77-78,81,84,95 ).

За статтею 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

За змістом пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", з 01 січня 2002 року відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02 травня 2009 року у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. № 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. X "Перехідні положення" ЗК), одержані ними до 01 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем.

Враховуючи конкретні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до позивачки на підставі цивільно-правової угоди пере йшло права власності на домоволодіння № 6 по вул. Шмідта та право користування земельною ділянкою за вказаною адресою, площа якої дорівнює 600 кв. м, тому ОСОБА_3 не може претендувати на відновлення меж земельної ділянки, яка б дорівнювала 976 кв. м.

Такий висновок узгоджується з фактичними обставинами справи, відповідає нормам матеріального права.

Посилання ОСОБА_3 на рішення двадцятої сесії п'ятого скликання Приморської міської ради Запорізької області від 27 листопада 2007 року за № 28, пунктом 1.11 якого їй надано дозвіл на оформлення документів щодо передачі у власність земельної ділянки для розташування та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, загальною площею 0,1010 га, з них: 0,1000 га для розташування та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд та площею 0,0010 га для ведення особистого селянського господарства в м. Пиморську по вул. Шмідта-6, безпідставне, оскільки рішенням виконавчого комітету Приморської міської ради від 18 квітня 2008 року за №133 «Про встановлення меж земельних ділянок між домоволодіннями по вул. Шмідта-4, вул. Шмідта-6, вул. 30 років Перемоги-4» внесено зміни в пункт 1.11 рішення сесії Приморської міської ради від 27 листопада 2007 року за № 28 «Про надання дозволу на оформлення документів щодо передачі у власність земельних ділянок», загальну площу земельної ділянки по вул. Шмідта-6 змінено з 0,1010 га, з них: 0,1000 га для розташування та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд та площею 0,0010 га, на 0,060 га для розташування та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд ( а. с. 87-92).

Рішенням двадцять сьомої сесії п'ятого скликання Приморської міської ради від 27 червня 2008 року за № 50 «Про внесення змін та доповнень до деяких рішень сесій Приморської міської ради» внесено зміни в пункт 1.11 рішення двадцятої сесії Приморської міської ради п'ятого скликання від 27 листопада 2007 року за № 28 «Про надання дозволу на оформлення документів щодо передачі у власність земельних ділянок, зокрема, ОСОБА_3, замінивши слова «площею 0,1010 га» на слова «площею 0,0600 га», виключивши слова «для ведення особистого селянського господарств». За змістом зміненого пункту 1.11, ОСОБА_3 надано дозвіл на оформлення документів щодо передачі у власність земельної ділянки для розташування та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель та споруд в м. Приморську по вул. Шмідта-6 загальною площею 0,0600 га ( а. с. 93-96 ).

Рішенням шістдесятої сесії шостого скликання Приморської міської ради Приморського району Запорізької області від 17 грудня 2014 року за № 28 надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по вул. Шмідта-6 в натурі (на місцевості) загальною площею 976 кв. м, умови відведення - власність ( а. с. 10-11 ).

Однак рішенням засідання № 3 виконавчого комітету Приморської міської ради №53 від 17 квітня 2015 року «Про розгляд спірного питання щодо погодження межі земельної ділянки, яка розташована в м. Приморськ, вул. Шмідат-6 зі сторони земельної ділянки, яка розташована в м. Приморськ, вул. Шмідта-4» ОСОБА_9 відмовлено у погодженні технічного звіту з кадастрової зйомки земельної ділянки, рекомендовано привести землевпорядну документацію у відповідність до існуючої межі та межових знаків ( а. с. 12-30,38,102-106 ).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України).

Згідно частини 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Кадастровий план земельних ділянок - складова частина документації із землеустрою, що містить графічне зображення земельної ділянки із зазначенням власника земельної ділянки, площі, довжин ліній, координат поворотних точок, місцерозташування, контурів земельних угідь, контурів об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці, опис меж, експлікацію угідь та кадастровий номер земельної ділянки.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

За правилами статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

При вирішенні спору ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів про отримання нею у користування земельної ділянки площею 976 кв.м, яка розташована по вул. Шмідта-6 у м. Приморськ Запорізької області, з певними межами; відповідних актів земельної комісії, які б встановили факт самовільного зайняття відповідачем частини зазначеної земельної ділянки, яка перебуває у користування позивачки; розмір площі самовільно зайнятої ділянки; будь-яких приписів усунення виявлених порушень добросусідства, висновку експерта з цього питання, актів органів контролю по дотриманню земельного законодавства по використанню земельних ділянок.

Разом з тим, із звернень ОСОБА_8, яка була власницею домоволодіння № 4 по вул. Шмідта у м. Приморськ, вбачається, що з 2008 року по 2012 рік вона неодноразово зверталася з заявами до голови Приморської міської ради з приводу порушення її прав землекористувача сусідкою ОСОБА_3, яка незаконно порушила межу, розібрала паркан між суміжними ділянками та зайняла частину земельної ділянки домоволодіння №4. Рішеннями Приморської міської ради № 128 від 25 травня 2010 року, №195 від 21 вересня 2012 року на ОСОБА_3 покладався обовязок перенести сарай. ОСОБА_8 надавався дозвіл на самостійне будівництво огорожі між суміжними земельними ділянками ( а. с. 102-106 ).

Суд першої інстанцій повно, всебічно зясував фактичні обставини справи, дав належну оцінку доказам і дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_3 у задоволенні заявлених нею вимог.

Рішення відповідає фактичним обставинам справи, наданим доказам, нормам матеріального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: