Ухвала

іменем україни

25 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 липня 2013 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором від 17 липня 2008 року, унаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 469 094 грн 62 коп.

Оскільки у забезпечення цього договору між банком та ОСОБА_4 й ОСОБА_3 було укладено договори поруки, ПАТ «ВіЕс Банк» просило стягнути вказану заборгованість солідарно з відповідачів.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11 липня 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» 469 094 грн 62 коп. заборгованості за кредитним договором № KF50902 від 17 липня 2008 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2015 року зазначене рішення в частині часткового задоволення позовних вимог скасовано й у вказаній частині ухвалено нове рішення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та спадкоємців ОСОБА_5 - малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ «ВіЕс Банк» 469 094 грн 62 коп. заборгованості за кредитним договором № KF50902 від 17 липня 2008 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та спадкоємців ОСОБА_5 - малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ «ВіЕс Банк» 469 094 грн 62 коп. заборгованості за кредитним договором № KF50902 від 17 липня 2008 року.

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, виходив з того, що з вини боржника ОСОБА_5, який належним чином не виконував грошові зобов'язання щодо своєчасного й повного погашення кредиту, виникла заборгованість, яка у зв'язку зі смертю боржника підлягає стягненню з поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які згідно договорів поруки відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, а також зі спадкоємців ОСОБА_5 - малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину.

Проте повністю з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 17 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Фольксбанк», правонаступником якого в свою чергу є позивач ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № KF50902, згідно якого ОСОБА_5 отримав кредит в розмірі 60 000 доларів США строком до 17 липня 2023 року зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом.

У забезпечення цього договору того ж дня між банком та ОСОБА_4 й ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки, за умовами яких відповідачі зобов'язалися відповідати за своєчасне виконання позичальником у повному обсязі усіх зобов'язань за кредитним договором.

Через неналежне виконання грошових зобов'язань ОСОБА_5 щодо своєчасного й повного погашення кредиту, станом на 24 грудня 2012 року виникла заборгованість в розмірі 58 688, 18 доларів США, що еквівалентно 469 094 грн 62 коп., з яких 56 019, 48 доларів США (447 763 грн 70 коп.) - заборгованість по кредиту, 2 628, 70 доларів США (21 011 грн 20 коп.) - заборгованість по відсотках за користування кредитом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, у нього залишилося двоє малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з відповіді шостої Львівської державної нотаріальної контори, станом на 30 квітня 2014 року жоден із спадкоємців ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Виходячи з наведеного, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням вартості отриманого останніми майна.

Проте на порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 304, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув, обставини справи встановив неповно, з урахуванням доводів та заперечень відповідачів взагалі не з'ясував яке саме майно перейшло до малолітніх дітей в порядку спадкування за законом після смерті боржника та його дійсну вартість, не перевірив розрахунку заборгованості, усіх його складових та періоду нарахування, унаслідок чого належним чином не визначився з обсягом відповідальності кожного із спадкоємців.

При цьому, судом апеляційної інстанції взагалі не досліджені доводи ОСОБА_3, яка є матір'ю малолітніх спадкоємців, щодо її наміру відмовитися в інтересах дітей від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, у зв'язку з чим вона отримала розпорядження Сихівської районної адміністрації № 27 від 27 січня 2015 року «Про надання дозволу на відмову від прийняття спадщини», яким їй дозволено підписати від імені дітей заяви про відмову від прийняття спадщини.

Як зазначено у касаційній скарзі, заявою від 12 лютого 2015 року ОСОБА_3, що діє від імені ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, заявила про відмову синів від спадкових прав після смерті батька ОСОБА_5, й така заява посвідчена нотаріально.

Крім того, за змістом ст. ст. 1216, 1218 ЦК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Проте, суд апеляційної інстанції, всупереч ст. ст. 303, 309 ЦПК України не встановив фактичних обставин справи та норм права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, не встановив, чи прийняли спадкоємці після померлого позичальника ОСОБА_5, спадщину, чи отримали спадкове майно, з урахуванням вказаних обставин не з'ясував, чи має взагалі позивач право вимоги до поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_3, чи надавали вони згоду забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, чи відбувся факт заміни боржника, оскільки матеріали справи не містять доказів прийняття спадщини після смерті боржника, в зв'язку з чим, не перевірив, чи припинилася порука у зв'язку зі смертю боржника.

Також, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Пленум Верховного Суду України у п. 33 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2роз'яснив, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув й належним чином не вирішив питання щодо зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 201 УПК України, з урахуванням заявлених відповідачами неодноразових клопотань у зв'язку з розглядом справи за їх позовом про припинення договорів поруки та іпотеки.

Таким чином, у ході розгляду даної справи апеляційним судом не дотримано вимог ч. 4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надано належну оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П.Дербенцева

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко