Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/5455/15 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013 року

у справі за поданням державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про обмеження права виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них судовими рішеннями, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року державний виконавець Шевченківського ВДВС ЗМУЮ Іваниця Ю.О. звернувся до суду з поданням про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_3, як особи, що має невиконані зобов'язання, покладені на неї судовим рішенням. В поданні зазначало, що на примусовому виконанні в ВДВС знаходиться виконавче провадження №39984940 з примусового виконання виконавчого листа від 24.07.2013 року, виданого судом про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 54009,52 грн. Заборгованість не погашається. Боржник рішення суду не виконує. 20.08.2013 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС Іваницею Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом. 26.10.2013 року державний виконавець з представником стягувача здійснив вихід за місцем реєстрації боржника. Проте встановити місцезнаходження боржника і рухоме майно не виявилось можливим, про що складено акт. Державним виконавцем неодноразово вживались заходи примусового характеру, але боржником не виконується рішення суду.

Посилаючись на вказані обставини, просив прийняти рішення щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013 року подання задоволено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків ухвали дійсним обставинам, просить скасувати ухвалу суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Колегія суддів виходить із таких обставин.

Стаття 377-1 ЦПК України регулює вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Зокрема, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З матеріалів справи та матеріалів подання державного виконавця вбачається відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання рішення суду, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду справи також встановлено, що ОСОБА_3 на час звернення з апеляційною скаргою перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості не має, що підтверджено довідкою банку №150803/774 від 03.08.2015р.

Встановлені апеляційним судом обставини дають підстави для висновку про доведеність апеляційної скарги.

Оскаржена ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013 року у цій справі скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: