Справа 206/5629/15-ц
Провадження 2/206/1491/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А. О.,

за участю секретаря Колісника В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є сином ОСОБА_2. Його батьки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 1967 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. 01 квітня 2000 року був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив жилий глинобитний будинок А-1, жилою площею 8,2 кв.м з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Автодорожна, 12 та розташований на земельній ділянці розміром 700 кв.м. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 630. 05 квітня 2014 року мій батько ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння №12 по вул. Автодорожній в м. Дніпропетровську. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв я та моя мати ОСОБА_2, так як на момент смерті вони проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою. 23 вересня 2015 року позивач звернувся в Восьму дніпропетровську державну нотаріальну контору з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька. В матеріалах спадкової справи міститься відповідь КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР про те, що право власності на спірне домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_4, тобто особою, в якої його батько купив будинок. З цих підстав постановою нотаріуса від 23 вересня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька.

На підставі викладеного позивач просить судвизнати за собою, ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину домоволодіння №12 по вул. Автодорожній в м. Дніпропетровську, яке в цілому складається з житлового будинку А-1 жилою площею 8,2 кв.м, загальною площею 18,0 кв.м, Б- шийки погрібу, споруд №1-3, к колодязя, фундаменту (а.с.2-3).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлений.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6, підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові. Просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Третя особа восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена, надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позовних вимог не має.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 квітня 1967 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 29 квітня 1967 року, серія VIII-УР № 154072, актовий запис № 61 (а.с.4).

Від цього шлюбу 15 червня 1978 року в них народився син ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-КИ № 279009, актовий запис 613 (а.с.6), позивач по даній справі.

01.04.2000 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_7 жилий, глинобитний будинок А-І, жилою площею 8,2 кв.м, шийка льоху Б цегляна, інші споруди №1-3,К, фундамент, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Автодорожня,12 та розташований на земельній ділянці розміром 700 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за №630 та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5 (а.с.8).

Відповідно до технічного паспорту складений станом на 26.11.1999р. - будинок №12 по вул. Автодорожна в м. Дніпропетровську жилий, глинобитний будинок А-І, жилою площею 8,2 кв.м, загальною площею 18 кв.м., шийка льоху Б цегляна, інші споруди №1-3, колодязь, фундамент (а.с. 9-12).

05 квітня 2014 року батько позивача ОСОБА_3 помер,про що в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, складено відповідний актовий запис № 349 (а.с.5).

23 вересня 2015 року у передбачений законом шестимісячний строк позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріусу Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 23 вересня 2015 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька, ОСОБА_3, який на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автодорожна,12, оскільки за життя спадкодавець не здійснив державну реєстрацію права власності вищезазначеного житлового будинку (а.с.14).

Згідно відповіді №2190/02-14 від 07.10.2014р. КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР право власності на спірне домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_4 (а.с. 13).

Вартість домоволодіння відповідно до висновку про оцінку майна ТОВ «Південні зірки» складає 119 920 грн.(а.с.15).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Як вбачається з встановлених судом обставин справи, спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є 1/2 частина домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автодорожна,12. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв позивач та його мати ОСОБА_2, так як на момент смерті вони проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою.

Керуючись ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями померлого є: дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1

Відповідно до положень ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч. 1 ст. 1216, ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Ч.1 ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з відповідними змінами і доповненнями, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ст.57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач у відповідності до ст. 1270 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності, в порядку спадкування за законом, на 1/4 частину домоволодіння №12 по вул. Автодорожній в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку А-1 жилою площею 8,2 кв.м., загальною площею 18,0 кв.м., Б-шийки погрібу, споруд №1-3, к - колодязя, фундаменту.

Крім того, відсутність факту державної реєстрації права власності спадкодавця і, відповідно, витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Отже, в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право позивач не може.

Таким чином, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1218, 1220, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) право власності на ј (одну четверту) частину домоволодіння №12 (дванадцять) по вул. Автодорожній в м. Дніпропетровську, яке в цілому складається з житлового будинку А-1 жилою площею 8,2 кв.м, загальною площею 18,0 кв.м, Б- шийки погрібу, споруд №1-3, к колодязя, фундаменту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. О. Сухоруков