Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання. Посилається на те, що 12.11.1997 р. у шлюбі між нею та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3. 05.02.1999 р. шлюб між ними було розірвано. Син залишився на її утриманні та вихованні. Відповідач брав участь в утриманні сина шляхом сплати аліментів, мотивуючи тим, що у нього є інша сімя, і такий спосіб участі в утриманні сина є для нього оптимальним. З 01.09.2015 р. син є студентом ДВНЗ «Ужгородський національний університет» та навчається на першому курсі денного відділення. 12.11.2015 р. йому виповнюється 18 років, тобто настає повноліття. Враховуючи навчання сина на денному відділенні вищого навчального закладу, що унеможливлює влаштуватися на роботу та самостійно забезпечувати власні потреби, вважає за необхідне звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на період навчання сина, але не більш як до досягнення сином 23-х років. Відповідач має можливість для участі в матеріальному забезпеченні сина на період навчання, оскільки працює в Закарпатській митниці ДФС. Враховуючи, що в ОСОБА_2 є інша сімя, вважає, що аліменти на утримання спільного сина підлягають стягненню в твердій грошовій сумі. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно, з дати досягнення сином повноліття, тобто з 12.11.2015 р., на період навчання, але не більш як до досягнення ним 23-х років.

Позивачка в судове засідання не зявилася. Її представник подав до суду письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу у його та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач в судове засідання не зявився. Подав до суду письмові заперечення проти позову відповідно до яких позов визнає частково і просить стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з його заробітку (доходу) до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. Зазначив, що на даний час він перебуває у шлюбі, на утриманні у нього знаходяться двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Він отримує дохід у вигляді заробітної плати державного службовця на посаді головного державного інспектора Закарпатської митниці ДФС України. Інших доходів, в тому числі від наукової, викладацької чи творчої діяльності він не отримує, а тому заробітна плата є його основним та єдиним джерелом доходів.

Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач, а мати позивачка.

Син сторін проживає з позивачкою та станом на час розгляду справи досяг повноліття.

Довідкою виданою деканом факультету міжнародних відносин державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» № 20 від 11.09.2015 р. стверджується, що ОСОБА_3 дійсно є студентом першого курсу денного відділення за напрямом «міжнародні економічні відносини».

Відповідач ОСОБА_2 працює у Закарпатській митниці ДФС на посаді головного державного інспектора та загальна сума його доходу за період з 05.2015 р. по 10.2015 р., за винятком аліментів, склала 26790.71 грн., що стверджується довідкою Закарпатської митниці ДФС № 07-70-05/35-583 від 13.11.2015 р.

Згідно даних свідоцтва про одруження та свідоцтв про народження, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 і значиться батьком неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 183 СК України визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Як розяснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка допомагає повнолітній дитині, яка продовжує навчання, майновий стан відповідача, який офіційно працевлаштований і отримує дохід у вигляді заробітної плати, має на утримання двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, а також часткове визнання ним позову.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та вимоги ст.ст. 182, 183, 199, 200 СК України, суд вважає, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.11.2015 р., тобто з часу досягнення дитиною повноліття, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

Розмір аліментів визначений судом відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зі змінами від 01.09.2015 р.). Тому з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути 487.2 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 7, 182-184, 199, 200 СК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2015 року і до закінчення навчання ОСОБА_3, але не довше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.