Справа № 0910/1403/2012
Провадження № 22-ц/779/2610/2015
Головуючий у 1 інстанції Турянський І.Є. І. Є.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Ковалюка Я.Ю.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря: Капущак С.В.

з участю сторін: представника апелянта - ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду від 23 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 19.03.2010 року його матір'ю ОСОБА_6, було вчинено заповіт на його користь та на користь ОСОБА_3, ОСОБА_5 Вважає, що даний заповіт є недійсним, оскільки був посвідчений з порушенням чинного законодавства та суперечив волі заповідача. Станом на 19.03.2010 року його мати була важкохворою та перебувала в стадії реабілітації після перенесення інсульту, що має наслідком неможливість усвідомлювати наслідки своїх дій та керувати ними. Це ставить під сумнів вільне волевиявлення, розуміння значення своїх дій ОСОБА_6 Заповіт не відповідає вимогам ч.3 ст.202 ЦК України.

Просив задовольнити позов, визнати нечинним та скасувати заповіт, посвідчений 19.03.2010 року від імені ОСОБА_6

Рішенням Косівського районного суду від 23.10.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач зазначає, що заповідач ОСОБА_6 на час складення заповіту 19.03.2010 року вільно володіла правою рукою, могла та мала змогу підписати заповіт особисто, однак її особистий підпис на заповіті відсутній. Судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання позивача про проведення судово-медичної експертизи, за наслідком якої було б чітко зрозумілим, чи могла особа заповідач на час складання заповіту управляти правою рукою та самостійно правою рукою підписати заповіт, що складений 19.03.2010 року.

Вказав, що судом невірно вказано та перекручено покази свідків. Зокрема, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала листоношею, ОСОБА_8 знала добре, приносила їй щомісячно пенсію та газети. Вказала, що за отримання пенсії остання підписувалась сама. А судом у рішенні вказано, що ОСОБА_7 пояснила, що підписувалася ОСОБА_9

Зазначив, що суд безпідставно відмовляв йому у задоволенні клопотань про витребування квитанції про сплату державного мита за вчинення правочину - складання заповіту від сільської ради, та про повторний виклик в судове засідання в якості свідка лікуючого лікаря ОСОБА_6

Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представника позивача, відповідачки, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, секретарем Вербовецької сільської ради Зузяк М.Т. 19.03.2010 року посвідчено заповіт, за яким ОСОБА_6 на випадок смерті зробила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Вказаний заповіт посвідчений на дому у заповідачки, за адресою с. Старий Косів Косівського району Івано-Франківської області, у зв'язку із її похилим віком. Оскільки прочитати і підписати заповіт заповідачка не могла, на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту в голос прочитано і підписано ОСОБА_11, та в присутності запрошених заповідачкою двох свідків - ОСОБА_12 і ОСОБА_13

Заповідачка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть (том 1, а.с.5).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваний заповіт складено відповідно до вимог законодавства та інструкції. Доказів того, що заповідач ОСОБА_6 мала іншу волю щодо належного їй майна та склала заповіт під впливом обману, або всупереч її волевиявленню, що могло б свідчити про нікчемність заповіту, суду не надано і в судовому засіданні не встановлено. Доказів, які б могли бути підставою вважати ОСОБА_6 недієздатною та такою, що не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, позивачем не надано та не доведено порушень, що потягли б за собою визнання заповіту недійсним.

Такий висновок суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

У відповідності до вимог ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251, 1252 ЦК України.

Згідно п.33 Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України", чинної на час посвідчення заповіту, посадова особа виконавчого комітету посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог ст.ст.541, 543 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі виконавчого комітету. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Згідно вимог ч.2 ст.1257 ЦК України суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Судом також встановлено, що що згідно з медичними документами та медичними картками ОСОБА_6, вона мала тимчасові розлади в роботі лівої руки лівобічний геміпарез, докази щодо будь-якої хвороби правої руки чи правої частини тіла матеріали справи не містять.

Представником позивача неодноразово заявлялись клопотання про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи та посмертної судово-медичної експертизи , однак, жодна з експертних установ, на які вказував представник позивача, не в праві вирішувати питання, зазначені в клопотанні представника позивача, що підтверджується листами обласного бюро судово-медичної експертизи за № 4/7288-к від 15.12.2014 року (том 2 а.с. 150), обласної психоневрологічної лікарні № 3 за № 02/28 від 27.03.2015 року (том 2 а.с. 168-169) та № 98/7615 від 24.09.2015 року (том 2 а.с. 185) про повернення матеріалів справи та ухвал про призначення експертиз без виконання.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_3, вона доглядала за ОСОБА_6, яка була хворою, розписувалась за неї, коли приносили пенсію. Вказує, що ОСОБА_6 попросила, щоб за неї розписались на заповіті та прочитали його вслух.

Отже, доказів того, що ОСОБА_6, заповідаючи своє майно не усвідомлювала своїх дій, позивачем суду не представлено. Більше того, наявні в матеріалах справи письмові докази, показання свідків, в їх сукупності, доводять волевиявлення останньої. Порушення, на які посилається апелянт, при складанні оскарженого заповіту є не значними, які не впливають на його зміст та волевиявлення заповідача, а тому даний заповіт з цих підстав не може бути скасований.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про недоведеність позовних вимог є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Косівського районного суду від 23 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.Ю. Ковалюк

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк