Справа № 452/3453/14 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/783/6753/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді - Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання - Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Австрійського підприємства «Рабмер - Україна» Покрови Леоніда Юрійовича на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_3 до АП ТОВ «Рабмер Україна» про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви АП ТзОВ «Рабмер -Україна» про визнання дублікату виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалу оскаржив представник заявника АП «Рабмер-Україна» Покрова Л.Ю., просить ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою заяву задовольнити.

Зазначає про те, що суд першої інстанції при винесенні ухвали порушив норми процесуального права, невірно застосовано ст. 369 ЦПК України. Поза увагою суду залишилась та обставина, що стаття 369 ЦПК України містить перелік підстав, за яких суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, і такі підстави не є вичерпними. Суд не надав оцінки тим обставинам, що підставою для видачі дублікату виконавчого листа від 17.03.2014 р. була ухвала Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2013 року у справі № 452/656/13-ц за заявою ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа, який був втрачений при пересилці. Ухвалою ВССУ від 15 січня 2014 року вказана ухвала залишена без змін, що і стало підставою для видачі судом першої інстанції дубліката виконавчого листа. Представник ОСОБА_3 5 травня 2014 року подав заяву про прийняття до виконання дублікату виконавчого листа та 06.05.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що на час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим документом мали місце обставини, які повинні були бути враховані при розгляді заяви, однак не були враховані. Суд обмежився посиланням на ст. 369 ЦПК України, не навівши мотивів невідповідності вимогам цієї статті та не врахував, що 07.10.2009 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому документу, яким був оригінал виконавчого листа, виданий 23.09.2009 року на підставі рішення суду від 09.07.2009 року, яке набрало законної сили 20.07.2009 року, оскільки сторонами не оскаржувалось, рішенням ухвалено про стягнення з АП ТзОВ «Рабмер Україна» на користь ОСОБА_3 певної суми коштів, судового збору та судових витрат. 07.10.2009 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з мотивів виконання рішення суду та відповідної заяви стягувача. Однак, така постанова про закінчення виконавчого провадження скасована 24.05.2012 року ухвалою районного суду, яка залишена без змін ухвалою апеляційної інстанції 14.11.2012 року.

В зв`язку з цим державним виконавцем винесено постанову 11.12.2012 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.10.2009 року та відновлення виконавчого провадження на підставі ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчий документ чи його дублікат, який повинен відповідати оригіналу, у встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» строки, а саме протягом 3-х місяців, не були подані до примусового виконання, що і зумовило винесення 07.03.2014 року постанови про закінчення виконавчого провадження.

Подання до виконання 05.05.2014 року дубліката виконавчого документа згідно ухвали суду за заявою стягувача від 27.03.2013 року про видачу дубліката виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим документом постановою ДВС від 06.05.2014 року не ґрунтується та суперечить вимогам ч.3 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження». Подано до виконання виконавчий документ, за яким виконавче провадження було відкрито та було закінчено, та видача дубліката виконавчого документа не є підставою для відновлення закінченого виконавчого провадження. Строк на пред'явлення і оригіналу і дублікату закінчився 21 липня 2012 року, а за відновленим виконавчим провадженням від 11.12.2012 року строки на пред'явлення закінчились у березні-квітні 2013 року. Окрім того, посилається у поясненнях на апеляційну скаргу на те, що в подальшому задоволено заяву боржника про виправлення помилки в дублікаті виконавчого листа та виправлено ( ухвалою суду від 18.07.2014 р.) у графі «рішення набрало законної сили» з «15 січня 2014 року» на «14 листопада 2012 року», а тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 14.11.2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника Покрови Л.Ю., представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання дублікату виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції зробив висновок про те, що правові підстави якими боржник обґрунтовує свої вимоги є безпідставними, оскільки не передбачені ст. 369 ЦПК України. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч.4 ст. 369 ЦПК України, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Як видно із встановлених судами при розгляді справи обставин, а саме у справі №2- 885/09 за позовом ОСОБА_3. до АП ТзОВ «Рабмер Україна», рішенням 09.07.2009 року позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 1 780 000 гр. та судові витрати. У визначені на той час терміни для оскарження судового рішення, сторони рішення суду не оскаржили, та видано виконавчий лист від 23.09.2009 року, котрий був пред`явлений до виконання 28.09.2009 року і 29.09.2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк боржнику до 07.10.2009 року для добровільного виконання рішення суду.

Проте 06.10.2009року до ДВС подано заяву представника стягувача ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа в зв'язку з добровільним погашенням заборгованості, та 07.10.2009 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку із фактичним виконанням рішення.

В подальшому ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2012 року постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 07.10.2009 року скасована. Як зазначена ухвала, так і рішення суду оскаржувались та апеляційні скарги відхилені.

Як видно з матеріалів справи, вперше виконавчий лист № 2-885/2009 був пред'явлений до виконання у 2009 році та 07.10.2009 року Постановою ВДВС Самбірського міськрайонного управління юстиції виконавче провадження №15073972 закінчено (а.с 5).

Згодом, 11.12.12 р. постановою ВДВС Самбірського міськрайонного управління юстиції виконавче провадження №15073972 відновлене у зв'язку із визнанням судом незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с 6). Тобто, виконавчий лист № 2-885/2009 і надалі залишався на виконанні. 07.03.2014 року постановою ВДВС Самбірського міськрайонного управління юстиції виконавче провадження №15073972 закінчено у зв'язку із тим, що до ВДВС не було подано повторно оригіналу виконавчого листа.

Згідно з п. 13 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 15 січня 2014 року залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про видачу дубліката виконавчого документа.

В черговий раз виконавчий лист (його дублікат) був пред'явлений через місяць після закінчення виконавчого провадження - у квітні 2014 року у встановлені строки, які переривалися.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема - пред'явленням виконавчого документа до виконання; після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч.2 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження»). Оскільки строк пред'явлення був перерваний, то стягувач у встановлені строки знову пред'явив виконавчий лист для примусового виконання.

Згідно п.4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Закон набрав чинності 08.03.2011 р., а тому строк пред'явлення виконавчого листа № 2-885/2009 (його дублікату), виданого у 2009 році становить три роки.

До ВДВС Самбірського міськрайонного управління юстиції 03.04.2014 р. подано дублікат виконавчого листа № 2-885/2009р., виданого 17.03.2014 Самбірським міськрайонним судом Львівської області. А відтак, як однорічний, так і трирічний строк пропущений не був, та наявними у справі судовими рішеннями встановлено, що рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.07.2009 року №2-885/2009 про стягнення з АП ТзОВ «Рабмер- Україна» на користь ОСОБА_3 1 780 000 грн., судових витрат - 17 800 грн. та 250 грн. витрат на ІТЗ., яке набрало законної сили, по теперішній час є невиконаним.

Окрім того, ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2014 року, відмовлено у задоволенні скарги Австрійського підприємства ТОВ «Рабмер-Україна» на дії заступника начальника ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області Шугайла О.Г. щодо винесення постанови від 6 травня 2014 року про відкриття виконавчого провадження (а. с. 70-74).

З аналізу ст.369 ЦПК України вбачається, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є матеріально-правові та/або процесуально-правові. Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов'язку повністю чи частково у зв'язку з його припиненням на передбачених законом підставах. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, наприклад, містить глава 50 ЦК України.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню також пов'язане з обмеженістю певним строком того матеріального права, яке було захищене судом (наприклад, право оренди майна у справі про усунення перешкод у користуванні цим майном) чи зміною обставин, які були підставою позову (заяви) у зв'язку з чим, на момент виконання рішення суду це матеріальне право вже припинилося.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).

Судовими рішенням, які набрали законної сили, встановлено правомірність видачі дубліката виконавчого листа, на підставі якого 6 травня 2014 року було відкрито виконавче провадження, та наявність у боржника обов'язку перед стягувачем щодо виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 липня 2009 року, про що зазначив у своїй ухвалі від 13 серпня 2015 року і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді справи за наслідками касаційної скарги, поданої стороною стягувача /а.с.133/.

За наявних фактичних обставин справи колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали .

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.312, ст.ст.313,315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Австрійського підприємства «Рабмер Україна» Покрови Леоніда Юрійовича відхилити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.