Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 17 грудня 2012 року за договором відступлення права вимоги, укладеним з ПАТ «АК Промінвестбанк», набув право вимоги за кредитним договором № ф-65 від 29 січня 2008 року до ОСОБА_2 на суму 76 417,46 грн.

28 травня 2013 року відповідачу була надіслана письмова вимога про сплату заборгованості, проте заборгованість не сплачена.

Оскільки було встановлено, що боржник помер ще до пред'явлення позову, то позивач звернувся до суду із заявою про заміну відповідача на правонаступника. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2014 року залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача спадкоємця ОСОБА_1.

За наведених обставин, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 76 417,46 грн.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 вересня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором в сумі 76 417,46 грн. та 764,17 грн. судового збору, а всього 77 181,63 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в його позовних вимогах в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не встановлено факту виконання зобов'язання первісним кредитором перед позичальником. Також відсутні виписки по рахунку позичальника, підписані первісним кредитором, із-за відсутності яких неможливо встановити обсяг зобов'язань сторін по договору. Крім того, судом належним чином не було повідомлено відповідача про розгляд справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем боржника за кредитним договором ОСОБА_2 та прийняла його спадщину, то відповідно до вимог ст.1282 ЦК України вона зобов'язана задовольнити вимоги позивача у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Виникнення та припинення права вимоги до спадкоємців врегульовано правилами статті 1281 ЦК України.

Зокрема, за змістом ч. 2, 4 ст.1281 ЦК України - кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правноступником якого є ПАТ «АК Промінвестбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ф-65 щодо надання кредиту в сумі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 28.01.2010 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 162477, виданого відділом ДРАЦС Житомирського МУЮ 22.02.2011 року (а.с.55).

Спадкоємицею померлого є його дружина ОСОБА_1, яка 30.06.2011 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та згодом одержала свідоцтво про право на спадщину (а.с.54, 98).

Також, в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору позичальником ОСОБА_2, первісний кредитор (ПАТ „Промінвестбанк") у серпні 2011 року звертався до Богунського районного суду м.Житомира з позовом до позичальника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту.

Ухвалою даного суду 23.08.2011 року було відкрито провадження у справі. Оскільки було встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер, то суд ухвалою від 26.12.2011 року провадження у справі закрив і направив копію ухвали позивачу. При цьому, суд роз'яснив позивачу право звернутись до спадкоємців померлого боржника про стягнення боргу (а.с.37 вказаної справи №2-3327/2011 Богунського районного суду м.Житомира).

Наведене свідчить, що первісний позивач (ПАТ «АК Промінвестбанк»), тобто кредитор спадкодавця, дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини з цього ж часу. Проте вимог до спадкоємців боржника, зокрема до ОСОБА_1, у строк передбачений ч.2 ст.1281 ЦК України не пред'явив, в тому числі і до 17.12.2012 року, тобто до дати відступлення права вимоги за спірним кредитним договором - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (позивачу у даній справі), а відтак право вимоги до спадкоємців первісним позивачем втрачено.

Таким чином, можливо зробити висновок, що первісний кредитор ПАТ «АК Промінвестбанк» 17.12.2012 року відступив право вимоги новому кредитору ТОВ «Кредитні ініціативи» (позивачу) в той час, коли сам втратив вже таке право.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Передання права вимоги за грошовим зобов'язанням залежить від наявності такого права у первісного кредитора, проте за наявності зазначених вище обставин у Позивача (нового кредитора) право вимоги станом на 17.12.2012 року навіть не виникло в силу того, що на час відступлення права вимоги, зобов'язання спадкоємця перед первісним кредитором вже були припинені в силу закону (ст.1281 ЦК).

Відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

За сукупності наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору неповно з'ясував всіх обставин, що мають значення для справи, до спірних правовідносин не застосував норми ст.1281 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення спору.

Тому, відповідно до ст.309 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ТОВ «Кредитні ініціативи» у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді