Ухвала

іменем україни

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, за касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2015 року,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 3 серпня 2001 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох малолітніх дітей. За час шлюбу та за спільні кошти ними було придбано ряд рухомого та нерухомого майно, яке складається з 11 нежитлових приміщень, 2 житлових приміщення, 6 земельних ділянок, 13 автомобілів,

1 автомобільний причеп з моторним човном. Крім того, за час шлюбу відповідачем було внесено грошові кошти на депозитні рахунки в банківські установи на загальну суму 940 000 грн. Зазначала, що з моменту розгляду справ у судах про розірвання шлюбу та поділ майна, відповідачем було відчужено частину автомобілів, які були придбані ними за час шлюбу. Оскільки сторони не досягли згоди щодо добровільного поділу, вона звернулася з даним позовом.

Просила поділити майно, виключивши із розподілу у якості сумісного майна земельні ділянки, розташовані в селі ОСОБА_5, нежитлові приміщення, розташовані за адресою; АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, частки у статутних фондах

ТОВ «Наталі-Плюс» та ТОВ «Преса Донецьк». Позовні вимоги в частині визнання сумісним майном подружжя часток у статутних фондах

ТОВ «Наталі», ТОВ «Фатаморгана» ТОВ «Пиротех АВМ», ТОВ «Фірма СЕМ» змінила, просила суд провести розподіл грошових коштів, які було вкладено у статутні фонди вказаних товариств.

З урахуванням уточнень, просила виділити їй у власність житловий будинок АДРЕСА_4 з земельною ділянкою, нежитлове приміщення АДРЕСА_5, нежитлове приміщення № 83-6 по вул. Урицького в

м. Маріуполі, нежитлове приміщення АДРЕСА_6, нежитлове приміщення по АДРЕСА_7, нежитлове приміщення по АДРЕСА_8, нежитлове приміщення по АДРЕСА_9, нежитлове приміщення АДРЕСА_10, автомобіль марки KIA SORENTO KU814D, державний номер НОМЕР_1. Також просила розділити автомобілі, які було придбано за час шлюбу, визнати за нею право власності на Ѕ частку грошових коштів у сумі 940 000 грн, які перебували на момент припинення шлюбних відносин на депозитних рахунках відповідача у ПАТ «Дельта Банк». Крім того просила збільшити її частку у праві сумісної власності подружжя, зважаючи на інтереси дітей, а також неправомірну поведінку відповідача, який витрачав сумісний бюджет на власні потреби та приховував сумісне майно.

ОСОБА_6 пред'явив зустрічний позов, посилаючись на те, що за час шлюбу з ОСОБА_3 ними було придбано нерухоме майно, перелічене ОСОБА_3 а також ряд автомобілів Дійсно, після того, як сторони припили шлюбні стосунки, та між ними почались спори з приводу розподілу майна, він провів відчуження 6 автомобілей.

Сумісне майно подружжя просив розподілити між сторонами наступним чином: за ОСОБА_3 визнати право власності на: будинок АДРЕСА_4 визнати за позивачем право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_8, квартиру за АДРЕСА_11, автомобіль SSANG YONG REXTON, державний номерний знак НОМЕР_2, автомобіль SSANG YONG KYRON, державний номерний знак НОМЕР_3, автомобіль NISSAN X TRAIL, державний номерний знак НОМЕР_4, автомобіль IVECO TURBO DAILY, державний номерний знак НОМЕР_5, автомобіль НОМЕР_6.

Після розподілу майна виділити у власність відповідачу автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, державний номерний знак НОМЕР_7, автомобільний причеп з моторним човном ПГМФ 8904, державний номерний знак НОМЕР_8, автомобіль ЗАЗ 110557 державний номерний знак НОМЕР_9, нежитлове приміщення АДРЕСА_12 нежитлове приміщення АДРЕСА_6.

Просив визнати такими, що не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя наступні об'єкти нерухомого майна: нежитлову будівлю АДРЕСА_13 та нежитлове приміщення АДРЕСА_14, оскільки зазначені об'єкти він придбав до реєстрації шлюбу з позивачем. За час шлюбу дані об'єкти було реконструйовано, проте вони не були істотно збільшені у вартості.

Крім того, просив визнати такими, що не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя об'єкти нерухомого майна, які були придбані та збудовані ним як підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, а саме: нежитлова будівля АДРЕСА_15 нежитлове приміщення АДРЕСА_16 нежитлове приміщення АДРЕСА_17 нежитлове приміщення по АДРЕСА_18 нежитлове приміщення по

АДРЕСА_19, нежитлове приміщення по

АДРЕСА_9 Вказував, що з 2000 року він є підприємцем. Для здійсненні підприємницької діяльності йому були потрібні торговельні площі, тому прийняв рішення будувати вказані торговельні площі. Оскільки коштів для самостійної будівництва цих об'єктів в нього не було, тому він проводив будівництво об'єктів рухомості з залученням грошових коштів третіх осіб.

Зазначив, що за час шлюбу він відкрив декілька депозитних рахунків, на які було внесено грошові кошти у ПАТ «Дельта Банк» на загальну суму 940 000 грн, які йому були передані його партнерами, які займаються разом із ним підприємницькою діяльністю, та орендують торгівельні приміщення. Просив, внесені на депозитний рахунок в

ПАТ «Дельта Банк» на його ім'я на загальну суму 940 000 грн визнати такими, що не є об'єктом права сумісної власності подружжя. Вказав, що грошові внески до ТОВ «Преса Донецька» є його особистими коштами, які він заробив до того, як уклав шлюб з ОСОБА_3

У подальшому відповідач уточнив вимоги зустрічного позову та залишивши позовні вимоги в частині визнання сумісно нажитим майном подружжя автомобіля SSANG YONG KYRON, державний номерний знак НОМЕР_3, грошових коштів, внесених до уставного фонду ТОВ «Преса Донецька», позовні вимоги стосовно нежитлового приміщення за АДРЕСА_17 та нежитлового приміщення АДРЕСА_14, без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2015 року позови задоволені частково.

У рахунок розподілу майна подружжя, набутого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за час шлюбу, визнано за ОСОБА_3 право власності на наступні об'єкти: будинок АДРЕСА_4; нежитлове приміщення за АДРЕСА_5; нежитлове приміщення АДРЕСА_6 нежитлове приміщення по АДРЕСА_10; нежитлове приміщення по АДРЕСА_9; квартиру АДРЕСА_1 у

м. Маріуполі; автомобіль марки KIA SORENTO KU814D, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,0793 га, розташований в АДРЕСА_4.

У рахунок розподілу майна подружжя, набутого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за час шлюбу, визнано за ОСОБА_4 право власності на наступні об'єкти: нежитлове приміщення по АДРЕСА_8; нежитлове приміщення по АДРЕСА_16; нежитлове приміщення за АДРЕСА_13;

автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER, державний номерний знак

НОМЕР_7; автомобільний причеп з моторним човном ПГМФ 8904, державний номерний знак НОМЕР_8; автомобіль марки ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_9; автомобіль SSANG YONG REXTON, державний номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіль марки IVECO TURBO DAILY, державний номерний знак НОМЕР_5 ; автомобіль НОМЕР_10, автомобіль марки NISSAN X TRAIL, державний номерний знак НОМЕР_4.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 21 369,98 грн.

Визнано такими, що не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4: нежитлова будівля АДРЕСА_15; нежитлове приміщення по АДРЕСА_18; нежитлове приміщення по

АДРЕСА_19

Визнано такими, що не є об'єктом права сумісної власності подружжя наступні грошові кошти: грошові кошти, внесені на депозитні рахунки у АТ «Дельта Банк» на ім'я ОСОБА_4 28 листопада 2012 року у сумі 80 000 грн, 28 листопада 2012 року у сумі 80 000 грн, 28 листопада 2012 року у сумі 80 000 грн, 3 січня 2013 року у сумі 100 000 грн, 21 січня 2013 року у сумі 200 000 грн, 21 січня 2013 року у сумі 200 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання сумісним майном подружжя грошових внесків до уставних фондів ТОВ «Наталі»,

ТОВ «Фатаморгана», ТОВ «Пиротех АВМ», ТОВ «Фірма СЕМ» залишено без розгляду.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 14 травня

2015 року рішення суду першої інстанції в частині визнання такими, що не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя грошових коштів та змінено в частині розподілу спільного сумісного майна подружжя.

Заявлені позови задоволені частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступне майно: будинок АДРЕСА_4, вартістю 2 194 255 грн, розташований на земельній ділянці площею

0,0793 га; нежитлове приміщення за АДРЕСА_12 вартістю 894 825 грн; нежитлове приміщення АДРЕСА_6, вартістю

394 209 грн; нежитлове приміщення по АДРЕСА_10, вартістю 95 052 грн; нежитлове приміщення по АДРЕСА_9, вартістю 70 587 грн; квартиру АДРЕСА_1, вартістю 229 885 грн; автомобіль марки KIA SORENTO KU814D, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 348 101,30 грн, нежитлове приміщення по АДРЕСА_19, вартістю 74 368 грн; нежитлове приміщення по

АДРЕСА_16, вартістю 932 114 грн; нежитлове приміщення за АДРЕСА_13, вартісю 537 434 грн; автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER, державний номерний знак НОМЕР_7, вартістю 261 270 грн; автомобільний причеп з моторним човном ПГМФ 8904, державний номерний знак НОМЕР_24, вартістю

7 250 грн; автомобіль марки ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_9, вартістю 30 080 грн; автомобіль марки SSANG YONG REXTON, державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 188 890 грн; автомобіль марки IVECO TURBO DAILY, державний номерний знак НОМЕР_25, вартістю 65 190 грн; автомобіль НОМЕР_10, вартістю 143 898,72 грн, автомобіль марки NISSAN X TRAIL, державний номерний знак НОМЕР_4, вартістю 206 150 грн, автомобіль НОМЕР_11 вартістю 193 077,82 грн, автомобіль НОМЕР_12 вартістю 135 100,33 грн, автомобіль НОМЕР_13 вартістю 149 002, 50 грн, автомобіль НОМЕР_14 вартістю 232 870,09 грн, автомобіль НОМЕР_15 вартістю 892 406,16 грн, грошові кошти, які були внесені ОСОБА_4 на депозитні рахунки до

ПАТ «Дельта Банк» на своє ім'я у листопаді 2012 року та в січні 2013 року на загальну суму 940 000 грн, проценти, отримані за вказаними депозитними вкладами у розмірі 20 552,64 грн, а всього на загальну суму

9 236 568,56 грн.

Поділено майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та виділено в натурі:

ОСОБА_3: будинок АДРЕСА_4, вартістю 2 194 255 грн, розташований на земельній ділянці площею

0,0793 га;нежитлове приміщення АДРЕСА_12 вартістю 894 825 грн; нежитлове приміщення

АДРЕСА_6 вартістю

394 209 грн; нежитлове приміщення по АДРЕСА_10 вартістю 95 052грн; нежитлове приміщення по АДРЕСА_9 вартістю 70 587 грн; квартиру АДРЕСА_1 вартістю 229 885грн; автомобіль KIA SORENTO KU814D, державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 348 101, 30 грн, а всього на суму 4 226 914,30 грн.

ОСОБА_4: нежитлове приміщення по АДРЕСА_8 вартістю 74 368 грн; нежитлове приміщення по

АДРЕСА_16 вартістю 932114 грн; нежитлове приміщення за АДРЕСА_13 вартістю 537 434 грн, автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, державний номерний знак

НОМЕР_7 вартістю 261 270 грн; автомобільний причеп з моторним човном ПГМФ 8904, державний номерний знак НОМЕР_16 вартістю

7 250 грн; автомобіль ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_9 вартістю 30 080 грн; автомобіль SSANG YONG REXTON, державний номерний знак НОМЕР_2 вартістю 188 890 грн; автомобіль IVECO TURBO DAILY, державний номерний знак НОМЕР_5 вартістю 65 190 грн; автомобіль VW Transporter, державний номерний знак НОМЕР_17 вартістю 143 898,72 грн; автомобіль NISSAN X TRAIL, державний номерний знак НОМЕР_4 вартістю 206 150 грн, а всього на суму

2 446 644,72 грн.

У вартість Ѕ частини майна ОСОБА_4 враховано вартість відчужених останнім після припинення фактичних шлюбних відносин автомобілів VW CRAFTER, державний номерний знак НОМЕР_18, вартістю 193 077,82 грн, MERCEDES-BENZ 614DKA, державний номерний знак НОМЕР_19 вартістю 135 100,33 грн, VW Transporter державний номерний знак НОМЕР_20 вартістю 149 002, 50 грн, Opel Morano державний номерний знак НОМЕР_21 вартістю 232 870,09 грн, Toyota Land Cruiser державний номерний знак НОМЕР_22 вартістю

892 406,16 грн, на суму 1 602 456,90 грн, а також грошові кошти, які перебували в якості вкладу на депозитних рахунках на загальну суму

940 000 грн, та проценти у розмірі 20 552,64 грн, за вказаними депозитними вкладами.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю у частках у сумі 391 369,98 грн.

Рішення суду в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання сумісним майном подружжя та розподілу грошових внесків до уставних фондів ТОВ «Наталі», ТОВ «Фатаморгана», ТОВ «Пиротех АВМ», ТОВ «Фірма СЕМ»; в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0793 га, на якій розташований будинок АДРЕСА_4; в частині відмови у визнанні сумісною власністю подружжя та розподілі нежитлових приміщень АДРЕСА_15, АДРЕСА_19 та АДРЕСА_18, автомобіля SSANG YONG KYRON державний номерний знак державний номер НОМЕР_23, залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити ухвалені у справі судові рішення, а саме визнати такими що не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя: нежитлове приміщення за АДРЕСА_16, 1/3 частку нежитлового приміщення за АДРЕСА_13 та грошові кошти, які перебували в якості вкладу на депозитних рахунках ПАТ «Дельта Банк» внесені на ім'я ОСОБА_4, на загальну суму 940 000 грн, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить частково скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким визнати нежитлові приміщення АДРЕСА_15, АДРЕСА_18, АДРЕСА_19 у м. Маріуполі такими, що є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя та виділити їй в натурі 2/3 частини цього майна; визнати сумісною власністю подружжя грошові кошті, внесені до статутних капіталів ТОВ «НАТАЛІ», ТОВ «ФАТАМАРГАНА», ТОВ «ПИРОТЕХ АВМ», ТОВ «ФІРМА СЕМ»; виділити їй в натурі нежитлове приміщення (кіоск) по

АДРЕСА_19, зареєстроване за нею; провести взаєморахунок різниці у частках у сумі 391 369,98 грн за рахунок майна в натурі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У іншій частині судові рішення не оскаржуються.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Визнаючи нежитлові приміщення по АДРЕСА_19, по

АДРЕСА_16, АДРЕСА_13 та грошові кошти, внесені на ім'я ОСОБА_4, на загальну суму 940 000 грнспільною сумісною власністю подружжя, суди виходили із того, що вказане майно було придбано за час шлюбних відносин між сторонам.

Не визнаючи сумісною власністю подружжя нежитлові приміщення АДРЕСА_15 у м. Маріуполі, по АДРЕСА_18 та АДРЕСА_19, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що вказані об'єкти були побудовані ОСОБА_4 як приватним підприємцем для здійснення підприємницької діяльності не за рахунок сумісних коштів подружжя, а за рахунок інвестованих коштів, та ОСОБА_3 не надала доказів на спростовання доводів ОСОБА_4

Проте повністю з такими висновками погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 3 серпня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, від якого сторони мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_3.

З 1 березня 2000 року ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа підприємець, а основний вид діяльності відповідно до відомостей станом на 25 січня 2012 року - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа підприємець з 7 травня 2001 року, основний вид діяльності - роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 6 березня 2013 року, яке змінено апеляційним судом Донецької області від 9 квітня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей у розмірі 2/5 частини від усіх видів заробітку.

Відповідно до договору купівлі-продажу майна від 31 жовтня

2001 року, який було укладено між Управлінням міського майна та суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_4, останній набув право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_16, здійснивши розрахунок у сумі 19 473 грн. 9 січня 2002 року ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на вказане комунальне майно.

Згідно договору купівлі-продажу від 26 березня 2001 року

ОСОБА_4 придбав 2/10 частини жилого будинку АДРЕСА_13.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 1 грудня 2008 року за ОСОБА_4 визнано право власності на самочинно збудовані нежитлову прибудову(магазин) літ. А4-1, загальною площею 138,8 кв. м та ґанок літ. А-4, розташовані по АДРЕСА_13

Улистопаді 2012 року та в січні 2013 року ОСОБА_4 на депозитні рахунки до ПАТ «Дельта Банк» на своє ім'я були внесені грошові кошти на загальну суму 940 000 грн.

З рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 14 травня 2009 року, вбачається що нежитлове приміщення АДРЕСА_19 належить на праві власності

ОСОБА_3 Факт того, що зазначене нежитлове приміщення є об'єктом права сумісної власності подружжя визнаний сторонами у справі.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 4 жовтня

2004 року, укладеного між Маріупольською міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_4, останньому було надано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_18, площею 0,0134 га під забудову магазину.

Згідно договору купівлі-продажу від 25 серпня 1999 року, укладеного між ПП «РЕС» та ОСОБА_4, останній набув у власність 15/100 частин, а саме основну будівлю літ.А-1, площею 140 кв. м, що знаходиться у АДРЕСА_15

Зі свідоцтва про право власності від 5 липня 2006 року, вбачається, що ОСОБА_4 є власником нежитлової будівлі АДРЕСА_18 у м. Маріуполі, загальною площею 267,9 кв. м.

Згідно із свідоцтвом про право власності на ім'я ОСОБА_4 від 22 лютого 2010 року останній є власником нежитлової будівлі АДРЕСА_19 у м. Маріуполі, загальною площею 353,3 кв. м.

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 22 липня 2002 року виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, приватному підприємцю ОСОБА_4 на праві власності належить 29/100 нежитлових будинків АДРЕСА_15

29 липня 2003 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_4 купив ще 12/100 частин нежилого приміщення, загальною площею

132,9 кв. м по АДРЕСА_15, а саме: прибудову Б-1, приміщення № 15, коридор 1,6, склад 2,3,5, кладова 4, приміщення № 14, коридор 1, склад 2,3, підвал Б/п, вхід у підвал б-1.

Згідно договору купівлі-продажу від 11 березня 2005 року, приватний підприємець ОСОБА_4 придбав у власність 59/100 частини нежилого приміщення, яке складається із основної будівлі В-1, Е-1, прибудови літ.Г-1, Д-1, И-1, огорожі №1-4, мостіння-1, загальною площею 727,1 кв. м, що знаходиться у АДРЕСА_15.

Відповідно до інвентарної справи по АДРЕСА_15 та технічних планів вбачається, що об'єкт - прибудова Б-1, приміщення

№ 15, коридор 1,6, склад 2,3,5, кладова 4, приміщення № 14, коридор 1,склад 2,3, підвал Б/п, вхід у підвал б-1 було зруйновано та на відповідному місці збудовано об'єкт за літ.Х-3, побудований у 2004 році та введений в експлуатацію рішенням господарського суду Донецької області у 2011 році.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК Україниособистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Виходячи з наведеного для визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22, 23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦКможуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Погоджуючись з доводами ОСОБА_4 про те, що спірні об'єкти нерухомості: нежитлові приміщення АДРЕСА_15 по АДРЕСА_18 та АДРЕСА_19 є його особистою власністю, суд виходив із того, що ОСОБА_4 отримував грошові кошти в борг від інших осіб і витрачав їх на придбання спірних приміщень та на проведення їх поліпшень. При цьому, ОСОБА_3 проти доводів ОСОБА_4 щодо боргу заперечувала.

З обставин справи вбачається, що спірні об'єкти нерухомості були придбані в період зареєстрованого шлюбу сторін, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя.

Не визнаючи спільною сумісною власністю подружжя спірні нежитлові приміщення та покладаючи на ОСОБА_3 обов'язок доказування щодо джерела грошових коштів на проведення зазначених будівельних робіт, суд не врахував, що будь-які належні докази на підтвердження тих обставин, що на придбання об'єктів нерухомості та на їх поліпшення, які б належали одному з подружжя, в матеріалах справи відсутні.

Наявність боргових розписок, складених одним із подружжя без згоди на отримання коштів іншого з подружжя, не може бути належним доказом на підтвердження того, що майно є особистою власністю одного з подружжя.

Водночас не можна погодитися з рішеннями судів в частині позовних вимог стосовно грошових внесків до статутних фондів

ТОВ «Наталі», ТОВ «Фатаморгана», ТОВ «Пиротех АВМ», ТОВ «Фірма СЕМ», оскільки залишаючи без розгляду позовні вимоги в цій частині, місцевий суд не врахував неодноразові уточнення ОСОБА_3 позовних вимог саме в частині проведення розподілу грошових коштів, які було вкладено у статутні фонди вказаних товариств (а. с. 143-147 т. 2, а. с. 294- 306, т. 8) .

Тобто зазначені позовні вимоги по суті судом не вирішувались, ухвалу про залишення позовних вимог без розгляду у цій частині не постановлялось.

Викладене свідчить про те, що фактичні обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи судами не встановлені.

У залежності від розподілу зазначеного майна в натурі, судом визначається різниця вартості часток майна подружжя у вигляді грошової компенсації, а відтак судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.С. Висоцька

Судді:Ю.Г. Іваненко

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська