УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астеліт», треті особи: Яйла Ердал, ОСОБА_5, про визнання зміни істотних умов праці незаконними, усунення перешкод у виконанні трудових обов'язків, визнання відсторонення від роботи незаконним та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він з 21 січня 2014 року працює торговельним представником в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Астеліт» (далі - ТОВ «Астеліт») відповідно до наказу № 24-К.

Істотні умови праці передбачені у пропозиції роботи ТОВ «Астеліт».

Позивач подав заяву про прийняття на роботу після того, як отримав пропозицію про роботу та до 03 жовтня 2014 року працював на умовах, викладених у пропозиції. Проте, з 03 жовтня 2014 року відповідач в односторонньому порядку без попередження та не маючи на те законних підстав змінив ці істотні умови праці, а саме: вилучив службовий автомобіль та мобільне комп'ютерне обладнання, відключив паролі доступу до серверу, що фактично призвело до відсторонення його від виконання трудових обов'язків відповідно до стандарту роботи на його посаді та посадової інструкції, а також заблоковував медичне страхування.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не надано доказів відсторонення його від роботи, а внутрішні нормативні акти товариства не містять таких істотних умов праці для посади, яку обіймав позивач як забезпечення службовим автомобілем, надання медичного страхування та нестаціонарного комп`ютерного обладнання.

Припинення надання службового автомобіля було викликано несанкціонованим його використанням з боку позивача та передбачено транспортною політикою товариства, а стандартами роботи представника торгівельного передбачено, що невиконання вимог маршрутів (п. 3.1) або відхилення від маршруту без поважної причини є порушенням трудової дисципліни. Позивач при прийнятті на роботу був ознайомлений з цими внутрішніми нормативними актами.

Крім того, відповідно до посадової інструкції представника торговельного, останній повинен знати внутрішні політики та процедури, що регламентують обов'язки торговельних представників, у тому числі політику загальних цінностей та ділової етики та процедуру загальних цінностей та ділової етики.

Доводи касаційної скарги про те, що вилучення у нього службового автомобіля, заміна ноутбука на стаціонарне комп`ютерне обладнання призвели до неможливості виконання у повному обсязі своїх трудових обов`язків та є істотною зміною умов праці та фактичним відстороненням від роботи не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, програма медичного страхування та страхування життя викладена у Політиці компенсацій та пільг.

Відповідно до п. 2 Політики компенсацій та пільг виплати/пільги не є умовами трудового договору, а зміна чи фактичне призупинення надання товариством повністю або частково виплат/пільг, не повинно розглядатися як істотна зміна умов праці для працівника. Попереднє повідомлення товариством працівників про зміну виплат/пільг не є обов`язковим.

Інші доводи скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.І. Євтушенко І.М. Завгородня