АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Барановської Л.В., Побірченко Т.І.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» та ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» і посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», з урахуванням уточнень до позову, просив суд:

1. визнати невиконання Відповідачем договірного зобов»язання протиправним та таким, що заподіяло позивачу моральну шкоду та матеріальні збитки;

2. стягнути з відповідача матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди, зокрема:

а) в розмірі невикористаної позивачем знижки у сумі 1.554 грн. на ціну за кондиціонери, обіцяної відповідачем при укладенні договору купівлі-продажу;

б) в розмірі 752 грн. що складає різницю між вартістю (4.446 грн.12 коп.) недоставленого товару відповідачем та придбаного позивачем аналогічного товару у іншого продавця (за 5.198 грн.);

в) у сумі 489 грн., що складає 27,5% за користування відповідачем протягом 146 днів (з 3.04.2014 по 27.08.2014) сплаченими позивачем коштами у розмірі 4.446 грн.12 коп. (відсоток 27,5% взято позивачем із його карткового кредитного рахунку);

3. стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у сумі 1.554 грн./а.с.1-2, 25-26, 36-37,38/.

Позивач ОСОБА_1 послався на те, що 3.04.2014 року він, відповідно до договору купівлі-продажу здійснив попередню оплату в магазині ТОВ»Дієса» №С035 (мережа магазинів «Ельдорадо») у сумі 4.446 грн.12 коп. (з урахуванням знижки у розмірі 1.554 грн.) за два блоки кондиціонерів DAЕWOO DSB-F 079 L, які за домовленістю з продавцем повинні були бути 14.08.2014 року доставлені магазином за місцем проживання позивача.

Оскільки в обумовлений термін товар не був доставлений покупцю з підстав відсутності у магазині зазначеного товару, покупець ОСОБА_1 19.08.2014 року звернувся з заявою до директора магазину ТОВ»Дієса» про повернення йому сплаченої за товар суми - 4.446 грн.12 коп., які були повернуті позивачу 22.08.2014 року.

Пізніше позивачем необхідні йому кондиціонери були придбані у іншого продавця за які позивач сплатив 5.198 грн.

Крім того, позивач вважав, що неправомірними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він визначив у розмірі знижки - 1.554 грн., на яку сторони домовлялись при укладенні договору купівлі-продажу кондиціонерів.

Заподіяння моральної шкоди у сумі 1.554 грн., на підставі ст.23 ЦК України, позивач обґрунтовує неправомірними діями відповідача, оскільки йому неодноразово довелось відвідувати магазин відповідача для вирішення конфліктної ситуації, що принижувало його гідність. Неправомірні дії відповідача змусили позивача витрачати час на пошуки та придбання інших кондиціонерів, в той час, як його родина та він сам потерпали від нестерпної спеки у серпні місяці

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18 червня 2015 року позов задоволено частково /а.с.61-63/.

Судовим рішенням стягнуто з ТОВ»Дієса» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у сумі 1.554 грн., а в решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, та, стягуючи моральну шкоду, суд першої інстанції, без посилання на норму права, яка б врегульовувала стягнення моральної шкоди у спірних правовідносинах, зазначив лише, що стягнення моральної шкоди в даному випадку, відповідає вимогам розумності і справедливості, оскільки з вини відповідача позивачу заподіяні моральні страждання.

Відмовляючи у позові про стягнення матеріальних збитків у вигляду упущеної вигоди, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не доведено факту неотримання ним упущеної вигоди.

Сторони, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскаржили судове рішення в апеляційному порядку.

Відповідач ТОВ»Дієса» просить суд скасувати рішення в частині стягнутої моральної шкоди, а в решті рішення залишити без змін. Послався на те, що спірні правовідносини не передбачають відшкодування моральної шкоди /а.с.69-70/.

Позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі послався на те, що суд не дав належної оцінки його доводам в позовній заяві і просив задовольнити позов у повному обсязі /а.с.80-82/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ТОВ»Дієса» належить задовольнити. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові про стягнення моральної шкоди, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що 3.04.2014 року в приміщенні відповідача ТОВ»Дієа» - магазин №С035 (мережа магазинів «Ельдорадо») по вул.Спортивній,№1 у м.Києві між покупцем ОСОБА_1 та ТОВ»Дієса» укладено усну угоду купівлі-продажу двох блоків кондиціонерів DAЕWOO DSB-F 079 L, за які покупцем, з урахуванням наданої магазином знижки у розмірі 1.554 грн., сплачено в касу магазину 4.446 грн.12 коп. /а.с.3/.

За домовленістю між сторонами, указані кондиціонери магазин зобов»язувався доставити за місцем проживання позивача14.08.2014 року.

Указані обставини сторонами не заперечуються.

Таким чином, між ОСОБА_1 та ТОВ»Дієса» виникли відносини договору купівлі-продажу, в силу яких, відповідно до ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) а покупець приймає або зобов»»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.3 ст.693ЦК України (попередня оплата товару) на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов»язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

В силу ст.536 за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що питання відповідальності за порушення грошового зобов»язання врегульоване ст.625 ЦК України

На виконання зазначених договірних зобов»язань продавцем ТОВ»Дієса» в обумовлений термін 14.08.2014 року придбані позивачем кондиціонери доставлені не були.

З пояснень представника відповідача слідує, що за інформацією по телефону позивач в цей день відмовився приймати товар, а на іншу дату доставки товару сторони не домовились.

Позивач же на полягав на тому, що за інформацією відповідача указаний товар в день доставки був відсутній у магазині.

Оскільки документальними підтвердженнями відповідач ТОВ «Дієса» не підтвердив того, що 14.08.2005 року позивач відмовився приймати товар, колегія суддів вважає, що винним у невиконанні укладеного договору купівлі-продажу кондиціонерів є продавець.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов»язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оскільки відповідач ТОВ»Дієса» в односторонньому порядку фактично відмовився виконувати договірне зобов»язання, позивач ОСОБА_1 погодився з припиненням, шляхом розірвання договору, що свідчить про його звернення до відповідача повернути сплачені за товар кошти у сумі 4.446 грн.12 коп., і які були йому повернуті відповідачем, що слідує із матеріалів справи та не заперечується сторонами /а.с.3 звор., 50/.

Відповідно до ч.1 ст.665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

А, згідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, договір купівлі-продажу сторонами розірвано з дати подання покупцем заяви до магазину про повернення йому сплачених за товар коштів у сумі 4.446 грн.12 коп., тобто, з 19.08.2014 року.

Відповідно до ст.653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв»язку з істотним порушенням договору однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Оскільки, в розумінні ст.652 ЦК України, односторонню відмову ТОВ»Дієса» від виконання договірних зобов»язань слід кваліфікувати, як істотне порушення договору, колегія суддів вважає, що позивач мав правові підстави звертатись до суду з цим позовом про відшкодування збитків, які на його думку, були йому заподіяні розірванням договору.

Так, позивач, посилаючись на ст.ст.22, 611 ЦК України, вимагає стягнути з відповідача матеріальні збитки у вигляді упущеної вигоди, тобто, доходів, які він міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено (упущена вигода).

Дійшовши висновку про відмову у позові в цій частині, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, яким зазначено, що позивач не навів доказів заподіяння йому збитків у вигляді упущеної вигоди.

На думку колегії суддів є неправильним розглядати як упущену вигоду суми, які обґрунтовує позивач. Зокрема, це: знижка ціни за товар на суму 1.554 грн., що була обумовлена сторонами при укладенні договору купівлі-продажу кондиціонерів; 752 грн. що складає різницю між вартістю непридбаного позивачем товару за ціною 4.446 грн.12 коп. та ціною, що сплачена позивачем при придбанні аналогічного товару у іншого продавця за 5.198 грн.; 489 грн., що склало б прибуток позивача, якби кошти у сумі 4.446 грн.12 коп. перебували протягом 146 днів (з 3.04.2014 по 27.08.2014) на картковому рахунку позивача.

Відповідно до ч.4 ст.623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Між тим, позивачем не доведено, що ним реально вживались будь-які заходи для одержання указаних доходів, які він не зміг одержати у зв»язку з порушенням своїх зобов»язань відповідачем.

В той же час, сума 1.554 грн. складає обумовлений розмір коштів, на який зменшена договірна ціна при укладанні договору купівлі-продажу кондиціонерів. При цьому, у зв»язку із розірванням договору купівлі-продажу, позивачу продавцем повернуто всю сплачену ним суму за цим договором, а тому стверджувати про будь-яку реальну втрату запланованої вигоди в цьому випадку, є безпідставним.

Також, на думку колегії суддів є неправильним кваліфікувати як упущену вигоду суму 752 грн. що складає різницю між вартістю непридбаного позивачем товару за ціною 4.446 грн.12 коп. та ціною, що сплачена позивачем при придбанні аналогічного товару у іншого продавця за 5.198 грн., оскільки намір придбати товар у іншого продавця у позивача виник після розірвання спірного договору купівлі-продажу, а тому безпідставно говорити про вживання позивачем заходів щодо одержання упущеної вигоди, яку він не отримав у зв»зку з невиконанням належним чином своїх зобов»язань відповідачем.

Колегія суддів також не вбачає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині упущеної вигоди у сумі 489 грн., що, на його думку, склало б прибуток від нарахованих процентів, якби кошти у сумі 4.446 грн.12 коп., сплачені за товар відповідачу, перебували на його картковому рахунку, оскільки позивач не навів підтверджень щодо вживання ним заходів для реального отримання цього прибутку.

Колегія суддів вважає, що, в спірних правовідносинах відсутні ознаки відповідальності відповідача за порушення грошового зобв»язання на підставі ст.625 ЦК України.

Так, відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» гроші сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Оскільки відповідачем повернуто позивачу кошти 22.08.2014 року, що підтверджується чеком № 5656 повернення коштів, тобто, в межах семи днів після розірвання договору (19.08.2014) правових підстав для застосування ст.625 ЦК України немає.

В частині позовних вимог щодо визнання невиконання відповідачем договірного зобов»язання протиправним та таким, що нанесло моральну шкоду та матеріальні збитки позивачу, колегія суддів не вбачає за можливе задовольнити ці вимоги, оскільки спірні правовідносини в повній мірі врегульовані відповідними нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про захист прав споживачів» і не потребують додаткового визнання їх неправомірними, тим більше, що ст.16 ЦК України не передбачає такого способу захисту порушених прав у договірних відносинах.

Дійшовши висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 1.554 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у позові, колегія суддів керується наступним.

Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 року №5, від 27 лютого 2009 року №1 надав роз»яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає із її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Аналіз норм ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач зазнав моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідача.

При цьому суд не взяв до уваги, що згідно з п.5 ч.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоров»я людей продукцією, у випадках передбачених законодавством.

У зв»язку з цим, в порушення указаної норми суд безпідставно стягнув моральну шкоду з відповідача на користь позивача, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.307,308,309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 червня 2015 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» задовольнити.

Скасувати рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 червня 2015 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь ОСОБА_1 морального відшкодування у сумі 1.554 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові, а в решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді