АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4603/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3511/15Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Чічіля В.А.,

Суддів: Хіль Л.М., Кузнєцової О.Ю.,

За участю секретаря: Гнатюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, мотивуючи його тим, що в період хвороби останнього, відповідач не надавала йому допомоги, не здійснювала за ним догляд, а відтак вказані обставини, на думку позивача, є підставою відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2015 року в задоволенні вказаного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням місцевого суду ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення таким, що прийняте без з'ясування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує на те, що судом дана неправильна оцінка фактів, а також проігноровано покази представника позивача та його свідків, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1. За свого життя заповіту він не залишав.

Далі судом встановлено, що влітку 2014 року нині покійний ОСОБА_4 захворів та його стан на початку вересня 2014 рокупогіршився, внаслідок чого він звертався за допомогою до Полтавського онкологічного диспансеру, де проходив лікування.

Після виписки з лікарні ОСОБА_4 проживав у власному будинку, що розташований в АДРЕСА_1. Разом з ним в будинку проживала його дружина ОСОБА_3. Вона забезпечувала його продуктами харчування, ліками, здійснювала догляд особисто у вечірній час та у вихідні. Вдень вона працювала, а догляд за її чоловіком здійснював її син ОСОБА_5. Також догляд за хворим здійснювали родичі нині покійного ОСОБА_4, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_7 Дані обставини підтвердили свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_5. ОСОБА_10, які були допитані в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 здійснювала догляд за своїм нині покійним чоловіком ОСОБА_11, тому відсутні підстави для усунення її від права на спадкування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу мають право на спадкування за законом діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними ним в листі від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця.

Тут же, зазначено, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Натомість матеріали справи не містять таких фактів в їх сукупності.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вказаних норм закону ОСОБА_2 не виконала, а її доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та на правильність висновків суду не впливають.

Так, твердження апелянта, що відповідач на час хвороби спадкодавця навіть не спромоглася взяти лікарняний, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки не є свідченням умисного ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги.

Решта доводів вказаної апеляційної скарги такожне спростовують висновків місцевого суду та не доводять належними доказами їх неправомірність.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ В.А. Чічіль

О.Ю. Кузнєцова

Судді: /підпис/

/підпис/ Л.М. Хіль

З оригіналом згідно: В.А. Чічіль