АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4520/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3185/15Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Пилипчук Л.І.,

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

секретар: Філоненко О.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, представника ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із вказаним позовом. Посилалася на те, що 05.03.2015 року з її кредитної картки ПАТ КБ "Приватбанк" №351864 шахрайським способом через мережу Інтернет здійснено переказ грошових коштів в сумі 14710,79 грн. та знято комісію за здійснення переказу в сумі 565,79 грн. Оскільки вона вказаної транзакції не проводила та відразу ж після смс-повідомлення про переказ грошей звернулася до банку із заявою про анулювання чи блокування платежу, що банк не зробив, тому вважає таку бездіяльність банку протиправною та такою, що порушує її права як споживача фінансових послуг. Тому просила визнати транзакцію щодо перказу 05.03.2015 року з її кредитної карти через мережу Інтернет коштів в сумі 14710,79 грн. недійсною, зобовязати відповідача повернути їй вказані кошти та списані з її кредитного карткового рахунку 2507,89 грн. шляхом відновлення їх на кредитному картковому рахунку, а також стягнути на її корить моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 10 вересня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає, що банк безпідставно покладає на неї відповідальність за транзакцію, яку вона не здійснювала, тоді як сам банк порушив умови обслуговування її карти, а саме відповідно п.1.1.3.1.7. Умов не забезпечив призупинення розрахунків з використанням картки, про несанкціоноване використання якої вона негайно повідомила банк.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачка не надала доказів неправомірності дій відповідача, якими їй заподіяно матеріальної та моральної шкоди.

З таким висновком районного суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 14 900 грн. на кредитну карту №351864.

05.03.2015 року в час 16.46.36 із вказаної кредитної карти в системі Портмоне здійснено переказ коштів в сумі 14710,79 грн. на іншу карту.

В цей же день ОСОБА_2 звернулася у Галицький РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області з письмовою заявою про заволодіння шахрайським шляхом зазначеними коштами невідомою особою. Вказану заяву слідчим СВ Галицького ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000755 від 06.03.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України./а.с.11-12/

За повідомлення Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області вказане кримінальне провадження закрито.

Згідно частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи ( причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже для покладення на відповідача обовязку відшкодування необхідна наявність чотирьох складових правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв»язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина.

Однак факт зняття коштів з банківської картки позивачки не свідчить про наявність вини у цьому відповідача.

Як убачається із заяви позивачки, направленої у березні 2015 року на адресу відповідача, вона підтвердила факт повідомлення нею 05 березня 2015 року по телефону невідомій особі номерів своєї платіжної та кредитної карток, а також пароль, вказаний в смс-повідомленні від Приватбанк, на підставі якого і була знята сума коштів з кредитної картки позивачки. /а.с.116-117/ Вказані обставини також підтверджуються архівом повідомлень на телефон ОСОБА_2 , здійснених 05 березня 2015 року ./а.с.103-112/

Згідно повідомлення банку від 18.03.3015 року, оскільки власник платіжної карти самостійно надав інформацію по 3Д паролю, що був надісланий банком-емітентом на телефон власника карти у вигляді секретного коду, третім особам(шахраям), операція була підтверджена банком та успішно проведена./а.с.16/

Відповідно до п.14.12 статті 14 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобовязаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Обставини, за яких були зняті кошти із кредитної картки позивачки, вказують на те, що таке зняття відбулося внаслідок розголошення нею третім особам конфіденційної інформаці , а отже вина банку відсутня.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків районного суду не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, викладу обставин події на власну користь та хибного тлумачення норм права.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на те, що рішення районного суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

ОСОБА_4 Пилипчик

Судді: /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1