УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,
суддів: Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г.,Завгородньої І.М., Умнової О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», Служба у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради міста Кременчука, прокуратура міста Кременчука, про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати ОСОБА_7 та її неповнолітню дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_2, зняти їх з реєстраційного обліку за адресою квартири.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником вказаної вище квартири, з серпня 2012 року ОСОБА_7 (дочка позивача) у квартирі не проживає, особисті речі її у квартирі відсутні, відповідач з чоловіком та дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають за іншою адресою, однак зареєстровані вони у квартирі позивача, чим створюють їй незручності. На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, ОСОБА_6 просила суд задовольнити позов.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року, позов задоволено.

Визнано ОСОБА_7 та її неповнолітню дитину, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_2 та зобов'язано зняти їх з реєстраційного обліку за цим місцем реєстрації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Держави витрати пов'язані із сплатою судового збору в сумі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року і ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як зазначено вище, саме на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України ОСОБА_6 просила суд задовольнити даний позов, який обґрунтовувала непроживанням відповідача та її дочки у квартирі з серпня 2012 року та проживанням їх за іншою адресою.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 з 1993 року належала на праві власності ОСОБА_9.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9, а саме 14 січня 2013 року, власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом стала дочка померлої - позивач у справі ОСОБА_6.

Відповідач у справі - ОСОБА_7 з 1995 року є прийомною дочкою позивача ОСОБА_6 та зареєстрована у вказаній вище квартирі з 17 травня 1994 року. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою відповідача ОСОБА_7 та онукою позивача і зареєстрована у квартирі з 25 вересня 2012 року.

До позовної заяви додано акт від 06 лютого 2014 року, затверджений генеральним директором товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_7 та малолітня ОСОБА_8 не проживають у спірній квартирі з серпня місяця 2012 року.

Відповідачами у справі відомості, що містяться у вказаному акті від 06 лютого 2014 року, належними та допустимими доказами не спростовано.

Ухвалюючи у справі судове рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем, як власником спірної квартири, доведено, а відповідачем, як членом сім'ї власника, не спростовано факт не проживання відповідача та її дочки у квартирі позивача з серпня 2012 року.

Такі висновки суду ґрунтуються на встановлених у справі обставинах, що відповідач разом із дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та чоловіком проживають за іншою адресою, а саме в АДРЕСА_1; відповідач з дочкою чинять позивачеві перешкоди у користуванні належним їй майном у вигляді вказаної вище квартири АДРЕСА_2.

Апеляційний суд визнав доводи суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій про доведеність та обґрунтованість позову, а тому, керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
Судді:В.С. Висоцька І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.В. Умнова