Справа № 529/1154/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є.

при секретарі Кривенко Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 1997 року померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,38 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області.

Вказуючи на те, що при оформленні спадкових прав на дану земельну ділянку їй приватним нотаріусом було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з недоведеністю факту родинних відносин з померлою, що перешкоджає їй, як єдиній спадкоємниці після смерті ОСОБА_2 розпоряджатися спадковим майном в цілому на власний розсуд, позивач звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно, яке розташоване за вищевказаною адресою.

У відкритому судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги позивача та просила їх задоволити виходячи з змісту позову та пояснень даними нею в судовому засіданні.

Представник відповідача Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області в відкрите судове засідання зявився, а до суду надіслав лист про визнання позову, а також просив розгляд справи провести у його відсутність.

Представник третьої особи Відділу держземагенства у Диканському районі Полтавської області в судове засідання також не зявився, а до суду надіслав лист про відсутність заперечень проти задоволення позову та просив розгляд справи провести у його відсутність.

Розглянувши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов"язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як було встановлено в судовому засіданні, після смерті 19. 02. 1997 року ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,38 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 793083, виданим на підставі рішення Диканської райдержадміністрації від 12. 03. 2001 року.

Згідно листа приватного нотаріуса Диканського районного нотаріального округу Полтавської області вбачається, що в спадковій справі знаходиться заява про прийняття спадщини за законом від позивача ОСОБА_1, інші спадкоємці із заявами про прийняття чи про відмову від спадщини не зверталися.

Також, з матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Полтавської області у зв"язку з недоведеністю позивачем ОСОБА_1 факту родинних відносин з нині покійною ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Разом з тим рішенням Диканського районного суду від 27 березня 2015 року, яке набрало законної сили, був встановлений факт, проживання однією сім"єю позивача ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_3 з 17 вересня 1988 року по 19 лютого 1997 року. Цей факт також стверджується довідкою № 3098 від 18 травня 2015 року, виданою Диканською селищною радою Полтавської області.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, у четверту чергу, як передбачено ст.1264 ЦК України, право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Право на спадкування за законом осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю, вперше були закріплені новим ЦК України. Разом з тим воно може поширюватися на відносини, які виникли у зв"язку з відкриттям спадщини до вступу в силу ЦК України в 2004 році. Якщо спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, але не була ніким з спадкоємцям прийнята до настання цього терміну, то за умови прийняття судом рішення про встановлення юридичного факту проживання однією сім"єю зі спадкодавцем протягом п"яти років до часу відкриття спадщини, такі особи мають право на спадкування, не зважаючи на те, що факт відкриття спадщини і проживання однією сім"єю мали місце під час дії ЦК УРСР.

Такий висновок випливає із змісту абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень, згідно якого правила книги шостої ЦК України та застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, та підтверджується постановою Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року(абзац перший пункту 21 постанови).

Відповідно до змісту вказаного пункту до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Ця вимога закону поширюється щодо осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сімєю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

Наведене вище на думку суду відноситься до позовних вимог позивача ОСОБА_1, бо перебуваючи в зареєстрованому шлюбі зі своїм чоловіком ОСОБА_4, проживаючи в належному їй на праві власності будинку, вона проживала вела спільне господарство з нині покійною ОСОБА_2 з 17 вересня 1988 року по 19 лютого 1997 року з та вважала останню членом своєї сім"ї.

За правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно довідки виданої відділом Держгеокадастру у Диканському районі Полтавської області нормативна грошова оцінка земельної ділянки (середній розмір паю) станом на 01. 01. 2015 року, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 площею 5,38 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Водянобалківської сільської ради Диканського району складає 125 763 грн. 61 коп.

Оскільки позивач ОСОБА_1 набула права та обов"язки спадкодавця ОСОБА_2, тобто спадщина після смерті останньої належить позивачці, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно у нотаріуса, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно, визнання відповідачем позову не порушує права та законні інтереси інших осіб, а тому відповідно до положень ст. ст. 392, 1296, 1299 ЦК України, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на вказану вище земельну ділянку підлягають задоволенню, з реєстрацією цього права на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1264, 1268, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 208, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове нерухоме майно у вигляді земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,38 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 793083, виданим на підставі рішення Диканської райдержадміністрації від 12. 03. 2001 року, як за спадкоємцем такого майна після померлої ОСОБА_2, яка померла,19 лютого 1997 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: