Справа № 310/3518/15-ц
РІШЕННЯ

(заочне)

Іменем України

23 листопада 2015 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Ревуцького С.І.

при секретарі Мазняк О.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

прокурора Коробко С.Є.

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи комунальне підприємство «Житлосервіс 2а», орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, Бердянська міжрайонна прокуратура про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира не приватизована та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Житлосервіс-2а». Крім позивачки у квартирі зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та малолітній ОСОБА_9. Вказані особи більше 10 років у вказаній квартирі не проживають, не приймають участі у сплаті комунальних послуг, через що у позивачки утворилась велика заборгованість з комунальних платежів.

Випадково позивачка довідалася, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.02.2012р. задоволений позов її вітчима ОСОБА_10, який помер 25.03.2012р., та визнано ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12 такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Таким чином, з осіб, які зареєстровані, але не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилися ОСОБА_4 та малолітній ОСОБА_13, який є сином ОСОБА_8, яка вже визнана особо, що втратила право користування цією квартирою.

Тому в своєму позові позивач просила визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_13 Михаїла Олексійовича такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 23.11.2015р. позов в частині вимог відносно ОСОБА_13 залишений без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_14 позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через пресу.

В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечувала, оскільки відповідач ОСОБА_4 є сином позивачки, яка позбавлена відносно нього батьківських прав, є особою із числа дітей, позбавлених батьківського піклування і тому згідно ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за ним зберігається право на житло, в якому він проживав з батьками, до 23 років. Просила в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні прокурор Коробко С.Є. проти задоволення позовних вимог заперечувала, при цьому підтримала позицію представника органу опіки та піклування, просила в задоволенні позову відмовити.

В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що проживає з позивачкою в цивільному шлюбі близько 13 років, мають спільну дитину, яка проживає разом з ними. За цей час з ними також проживала ОСОБА_8, яка років 7-8 тому поїхала на постійне проживання до Росії. В 2010 році вона приїжджала, народила дитину та через кілька місяців знову поїхала до Росії, з того часу не приїжджала і у квартирі АДРЕСА_1 з того часу не проживала. Відповідач ОСОБА_4 після призначення його піклувальником сестри позивачки ОСОБА_11 в 2011 році, з того часу проживає з нею в Росії.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що є сусідом позивачки з 1982 року. За цей час у квартирі АДРЕСА_1 проживали різні особи в різній кількості. Але останні, як мінімум, 3 роки у цій квартирі проживає лише позивачка, її цивільний чоловік та їх спільна дитина. Більше у квартирі ніхто не проживає.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представників третіх осіб, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову на підставі наступного.

Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира не приватизована та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Житлосервіс-2а». Крім позивачки у квартирі зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та малолітній ОСОБА_9.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.02.2012р. задоволений позов ОСОБА_10 та визнано ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_12 такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Згідно свідоцтва про смерть І-ЖС №232286, ОСОБА_10 помер 25.03.2012р.

Суд також вважає встановленим та доведеним наданими доказами, в тому числі свідченнями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, що відповідач ОСОБА_4 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 на протязі строку, не меншого, ніж 3 роки.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Але в той же час, відповідно до п.3 ч.3 ст.71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадку поміщення дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника протягом усього часу їх перебування в цьому закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника, якщо в будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сімї.

Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 11.04.2011р., ОСОБА_1 та ОСОБА_17 позбавлено батьківських прав щодо їх сина ОСОБА_4.

Згідно рішень виконавчого комітету Бердянської міської ради №№269, 273 від 17.05.2011р. та №538 від 08.11.2011р. неповнолітньому ОСОБА_4, 29.09.1995р.н., надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування; забезпечено за ним збереження права на житло за адресою: АДРЕСА_2; піклувальником на неповнолітнім ОСОБА_4 призначено його тітку ОСОБА_11, яка проживає в Росії, м.Санкт-Петербург.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування це особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ст.32 вказаного Закону, за дітьми-сиротами, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сімї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку до досягнення 18 років відповідач ОСОБА_4 був дитиною, позбавленою батьківського піклування, і право на житло АДРЕСА_3 за ним зберігалося у відповідності до ст.71 ЖК УРСР.

Після досягнення відповідачем ОСОБА_4 18 років, він набув статусу особи із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, і вказане житло за ним зберігається на підставі ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до досягнення ним 23 років. На момент розгляду справи в суді відповідачу ОСОБА_4 виповнилося 20 років.

Таким чином, право відповідача ОСОБА_4 на користування житлом АДРЕСА_4 на час розгляду справи в суді гарантовано діючим законодавством до досягнення ним 23 років, не залежно від його проживання або не проживання у цьому житлі.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи комунальне підприємство «Житлосервіс 2а», орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, Бердянська міжрайонна прокуратура про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяОСОБА_18