Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до відкритого акціонерного товариства «Будівельно-монтажний трест «Дніпромістобуд», ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про витребування майна за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 із володіння: ОСОБА_3 на третьому поверсі приміщення № 8 позиція 1-46, І, ІІ; на четвертому поверсі прим. № 9 поз. 1-46, І, ІІ; на пятому поверсі прим. № 10 поз. 1-44, І, ІІ; місця загального користування на другому поверсі поз. І, ІІ, на першому поверсі поз. І, ІІ, ІІІ, IV та V загальною площею 1 968, 9 кв. м, вказаного гуртожитку;

ОСОБА_1 - приміщення в підвалі № 1 загальною площею 10,1 кв. м; приміщення № 1 поз. 1-5, 5а загальною площею 58,0 кв. м; на першому поверсі прим. № 2 поз. 1-19, 19а, 21, прим. 3 поз. 1-7; приміщення № 4 поз. 1-6; приміщення № 5 поз. 1, 2; приміщення № 6 поз. 1-3; тамбур поз. ІV площею 622,0 кв. м та загальною площею 690,1 кв. м, гуртожитку;

ОСОБА_2 - приміщення № 7 поз. 1-20, 24-38 загальною площею 638,0 кв. м. на другому поверсі; в загальному користуванні на першому поверсі поз. І, ІІ загальною площею 12,0 кв. м, на другому поверсі поз. І загальною площею 12,2 кв.м, а також із володіння ВАТ «БМТ «Дніпромістобуд» - гуртожиток по АДРЕСА_1.

Посилався на те, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2010 року, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 27 січня 2011 року, задоволено позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (далі - РВ ФДМУ по Дніпропетровській області) до ВАТ «БМТ «Дніпромістобуд», треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, про визнання права державної власності. Визнано право власності на будівлю гуртожитку по АДРЕСА_1 за державою в особі РВ ФДМУ по Дніпропетровській області.

Зазначав, що у зазначеному судовому рішенні було встановлено обставини безпідставності набуття ВАТ «БМТ «Дніпромістобуд» права власності на вказаний гуртожиток. Крім того, житловий фонд гуртожиток по АДРЕСА_1 був відчужений третім особам, зокрема, ОСОБА_3 за договором дарування від 24 лютого 2011 року, ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 11 квітня 2008 року, ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 27 квітня 2010 року, що на час такого відчуження було заборонено законом і про що набувачі повинні були знати.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 року, позов задоволено.

Витребувано на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від ОСОБА_3 нерухоме майно: на третьому поверсі прим. № 8 поз. 1-46, І, ІІ; на четвертому поверсі прим. № 9 поз. 1-46, І, ІІ; на пятому поверсі прим. № 10 поз. 1-44, І, ІІ; місця загального користування на другому поверсі поз. І, ІІ, на першому поверсі поз. І, ІІ, ІІІ, IV та V загальною площею 1 968, 9 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1.

Витребувано на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від ОСОБА_1 нерухоме майно: приміщення в підвалі № 1 загальною площею 10,1 кв. м; приміщення № 1 поз. 1-5, 5а загальною площею 58,0 кв. м; на першому поверсі прим. № 2 поз. 1-19, 19а, 21, прим. 3 поз. 1-7; приміщення № 4 поз. 1-6; приміщення № 5 поз. 1, 2; приміщення № 6 поз. 1-3; тамбур поз. ІV площею 622,0 кв. м та загальною площею 690,1 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1.

Витребувано на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від ОСОБА_2 нерухоме майно: приміщення № 7 поз. 1-20, 24-38 загальною площею 638,0 кв. м на другому поверсі; в загальному користуванні на першому поверсі поз. І, ІІ загальною площею 12,0 кв. м, на другому поверсі поз. І загальною площею 12,2 кв.м, розташоване по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у вищевказаній справі.

У грудні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з заявою про перегляд рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. Посилались на те, що їм стали відомі істотні обставини, що не були відомі на час розгляду справи, а саме те, що на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 17 травня 2001 року № 1163 «Про оформлення права власності» право колективної власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, літ. А-5 - гуртожиток зареєстровано 7 червня 2001 року у КП «ДМБТІ» за товариством з обмеженою відповідальністю «Битовик». Зазначали, що вказані обставини доказують те, що спірний об'єкт вибув з відома власника, а також, що ними було без поважних підстав пропущено строк позовної давності. Ці обставини не враховувалися судом при винесення рішення, оскільки не були відомі на час розгляду цієї справи, однак, вони є істотними для цієї справи і повинні були вплинути на вказане судове рішення.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2013 року у цивільній справі № 2/202/327/2013 за позовом прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ВАТ «Будівельно-монтажний трест «Дніпромістобуд», ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: КП «Дніпропетровське МБТІ», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про витребування майна скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року скасувати, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2013 року залишити в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції скасовуючи судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що зазначені заявником обставини, а саме те, що на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 17 травня 2001 року № 1163 «Про оформлення права власності» право колективної власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, літ. А-5 - гуртожиток зареєстровано 7 червня 2001 року у КП «ДМБТІ» за товариством з обмеженою відповідальністю «Битовик». є нововиявленими у розумінні ст. 361 ЦПК України.

Вибуття спірного майна з володіння власника - держави в особі РВ ФДМУ відбувалось з його відома неодноразово і він не звертався за захистом свого права й не здійснював контроль за спірним гуртожитком, а тому наявність в діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування у добросовісного набувача в порядку, встановленому ст. 388 ЦК України.

Крім того визначив однією з нововиявлених обставин пропуск строку позовної давності.

Апеляційний суд зазначив, що пропуск строку позовної давності не є нововиявленою обставиною, проте погодився з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є добросовісними набувачами спірного майна.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Судом установлено, що Наказом регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області від 22 червня 1995 року № 12/68-РП було прийняте рішення про приватизацію Будівельно-монтажного тресту «Дніпромістобуд».

Наказом регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області від 28 червня 1995 року №12/256-ИК було створено інвентаризаційну комісію по БМТ «Дніпромістобуд», у відповідності з яким комісії наказано провести інвентаризацію станом на 1 липня 1995 року, але наказом від 14 липня 1995 року №12/326 строк інвентаризації продовжено на 15 календарних днів, тобто до 29 липня 1995 року.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27 липня 1995 року № 1030 гуртожиток по АДРЕСА_1 переданий на баланс тресту «Дніпромістобуд», але при інвентаризації врахований не був і в оцінку не увійшов.

Як убачається з переліку нерухомого майна, яке передається у власність відкритому акціонерному товариству "МБТ "Дніпромістобуд", зазначеному у листі від 13 червня 2001 року № 12/7-23414, гуртожиток по АДРЕСА_1 не значиться.

З матеріалів архівної справи по спірному гуртожитку вбачається, що право власності на будівлю гуртожитку літ. А-5 по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ВАТ «БМТ «Будівельно-монтажний трест «Дніпромістобуд» на підставі наказу Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 8 червня 1998 року за № 12/29-3 ВП «Про завершення приватизації» та переліку об'єктів нерухомого майна від 6 березня 1998 року за № 01/5-34, про що 4 січня 2000 року було видане реєстраційне посвідчення.

За товариством з обмеженою відповідальністю «Битовик» право власності на будівлю гуртожитку літ.А-5 по АДРЕСА_1 було зареєстровано на праві колективної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 7 червня 2001 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, зареєстрованого у КП «ДМБТІ» та записаному у реєстрову книгу за реєстровим № 1068-14 згідно рішення міськвиконкому від 17 травня 2001 року за № 1163 «Про оформлення права власності» з внесенням спірного гуртожитку до статутного фонду підприємства.

16 листопада 2005 року право власності на спірний гуртожиток було зареєстровано за ВАТ «Дніпромістобуд» на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2004 року у справі № 2-6342/04.

5 травня 2008 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на приміщення № І,1,2,3,4,5,6 у будівлі гуртожитку літ. А-5 по АДРЕСА_1 (приміщення в підвалі № 1 загальною площею 10,1 кв. м.; приміщення №1 поз. 1-5, 5а загальною площею 58,0 кв. м.; на першому поверсі прим. №2 поз. 1-19, 19а, 21, прим. 3 поз. 1-7; приміщення №4 поз. 1-6; приміщення №5 поз. 1, 2; приміщення №6 поз. 1-3; тамбур поз. ІV площею 622,0 кв. м. та загальною площею 690,1 кв. м.) на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 11 квітня 2008 року.

5 вересня 2008 року ОСОБА_1, з метою одержання коштів на ремонт гуртожитку уклав з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», генеральну кредитну угоду на суму 139 тис. доларів США та в рахунок забезпечення її виконання передав приміщення спірного гуртожитку заставною вартістю 5 134 800 грн.

16 грудня 2010 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на приміщення № 7 (поз. 1-20, 24-38 загальною площею 638,0 кв. м на другому поверсі; в загальному користуванні на першому поверсі поз. І, ІІ загальною площею 12,0 кв. м, на другому поверсі поз. І загальною площею 12,2 кв.м.) вказаного гуртожитку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27 квітня 2010 року.

15 березня 2011 року право власності на частину будівлі вказаного гуртожитку (на третьому поверсі прим. №8 поз. 1-46, І, ІІ; на четвертому поверсі прим. № 9 поз. 1-46, І, ІІ; на п'ятому поверсі прим. № 10 поз. 1-44, І, ІІ; місця загального користування на другому поверсі поз. І, ІІ, на першому поверсі поз. І, ІІ, ІІІ, IV та V загальною площею 1 968,9 кв. м) зареєстроване на підставі договору дарування від 24 лютого 2011 року за ОСОБА_3.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st361> підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" <nau://ukr/v0004740-12> нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st361>).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st361>, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 17 постанови від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" <nau://ukr/v0004740-12>, перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 364-1 <nau://ukr/1618-15|st364-1>, 365 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st365> та загальних засад цивільного судочинства.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

У відповідності до вимог ст.ст. 330, 388 ЦК України майно, яке було предметом судового розгляду та відчужено поза волею власника, то право власності на майно не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року № 6-1цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st360-7> є обов'язковою для судів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st61> обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вставлено ці обставини.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2010 року, залишеним в силі постановою Вищого господарського Суду України від 27 січня 2011 року, задоволено позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ВАТ «БМТ «Дніпромістобуд», треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_1, про визнання за державою в особі Фонду права власності на будівлю гуртожитку по АДРЕСА_1.

При розгляді зазначеної справи було встановлено, що приватизація ВАТ «БМТ «Дніпромістобуд» відбулась з порушенням Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки в процесі приватизації Будівельно-монтажного тресту «Дніпромістобуд» до статутного фонду відкритого акціонерного товариства не увійшла будівля гуртожитку по АДРЕСА_1, а залишилась на балансі, як державне майно.

Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, не врахував, що не можна оспорювати вже встановлені судом факти в іншому судовому процесі та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для витребування спірного приміщення гуртожитку на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Крім того, не є нововиявленими обставинами факт реєстрації у 2001 році спірного гуртожитку за ТОВ «Битовик», оскільки вже в 2004 році право власності на вищевказаний об'єкт нерухомості було зареєстровано за ВАТ «БМТ «Дніпромістобуд», та у подальшому саме ВАТ «Дніпромістобуд» було здійснено відчуження будівлі гуртожитку в різних частках на користь відповідачів у справі, які звернулись з заявою про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

З урахуванням викладеного, судове рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик