Номер провадження: 22-ц/785/8414/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Одеська міська рада «Про встановлення порядку користування земельної ділянкою» та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа Одеська міська рада «Про встановлення порядку користування земельною ділянкою», за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

12.08.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, вимоги по якому у подальшому були уточнені, по якому просив визначити порядок користування земельною ділянкою площею 2500 кв.м., на якій розташований житловий будинок № 9 по вул. Космонавта Комарова у м. Одесі, виділивши йому у користування 1/5 частину вказаної земельної ділянки відповідно до варіанту № 3, запропонованого експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09.02.2015 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що сторони у справі є співвласниками будинку № 9 по вул. Космонавта Комарова у м. Одесі, який розташований на земельній ділянці площею 2500 кв.м. За час користування будинком та ділянкою власниками будинку були зроблені реконструкції будинку та прибудови, фактично будинок розподілений на три незалежних домоволодіння з окремими виходами та своїми частинами земельних ділянок. На теперішній час співвласники домоволодіння мають намір здійснити своє право на безоплатну приватизацію належних їм часток земельної ділянки, однак оскільки між ними існує спір щодо порядку розподілу та користування земельною ділянкою позивач був вимушений звернутися до суду із даним позовом.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та 05.06.2015 року звернувся до суду із зустрічним позовом, по якому просив визначити порядок користування земельною ділянкою площею 2500 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 9, відповідно до варіанту № 1, запропонованого експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09.02.2015 року.

Позов ОСОБА_3 обґрунтував і посилався на ті самі обставини, що і позивач за первісним позовом ОСОБА_2 Також, зазначав, що фактично будинок розподілений між його співвласниками на три незалежних домоволодіння з окремими виходами та кожен з співвласників вже користується своєю частиною земельної ділянки. Вважав, що найбільш доцільним є встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно запропонованого експертом варіанту № 1, оскільки він найбільш точно відображає порядок користування, який фактично склався між співвласниками на даний час та не потребує знесення вже установлених парканів.

Представник ОСОБА_3 наполягав на задоволенні зустрічного позову та просив відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення первісного позову ОСОБА_2, просила відмовити у задоволені зустрічних вимог ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_4 до суду не зявився, будучи повідомленим належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.07.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволений: визначений порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 9, відповідно до варіанту № 1, запропонованого експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09.02.2015 року: співвласнику 1/5 частини ОСОБА_2 виділено земельну ділянкою площею 501 кв.м., вхід на територію земельної ділянки, що виділяється ОСОБА_2 організувати з боку вул. Комарова через існуючу металеву хвіртку; співвласникам 2/5 частин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділено земельну ділянку площею 1004,16 кв.м., вхід на територію земельної ділянки, що виділяється ОСОБА_4 та ОСОБА_5 організувати з боку вул. Комарова, через існуючі металеві ворота і хвіртку; співвласнику 2/5 частин ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 1003,44 кв.м., вхід на територію земельної ділянки, що виділяється ОСОБА_3 організувати з боку міжквартального проїзду, через існуючі металеві ворота і хвіртку; стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_4 О.Є. на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 81,20 грн. з кожного.

22.07.2015 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 та 27.07.2015 року ОСОБА_2 подали апеляційні скарги на вказане рішення районного суду, по яким просять рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким визначити порядок користування земельною ділянкою площею 2500 кв.м., на якій розташований житловий будинок № 9 по вул. Космонавта Комарова у м. Одесі, відповідно до варіанту № 3, запропонованого експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09.02.2015 року, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення районного суду, а також на порушення районним судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

15 вересня 1954 року, згідно договору про право на забудову будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, житловим управлінням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих ОСОБА_8 було відведено земельну ділянку площею 2500 кв.м. ( а.с. 10-11).

У подальшому ОСОБА_8 звів на земельній ділянці житловий будинок та зареєстрував право власності.

Станом на час звернення до суду, позивачу за первісним позовом ОСОБА_2 належить 1/5 частка вказаного будинку, відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 2/5 частки, відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/5 частці будинку кожному, в натурі частки не виділялися.

Судом також встановлено, що за час користування будинком та ділянкою власниками будинку були зроблені реконструкції будинку та прибудови до нього, фактично будинок розподілений на три ізольовані частини з окремими виходами та своїми частинами земельних ділянок, якими користуються співвласники ОСОБА_3 зі своєю родиною, ОСОБА_2 з родиною та родина ОСОБА_5 за порядком, що фактично склався між ними.

На теперішній час співвласники домоволодіння мають намір здійснити своє право на безоплатну приватизацію належних їм часток земельної ділянки, однак оскільки між ними існує спір щодо порядку розподілу та користування земельною ділянкою даний спір було передано на судовий розгляд.

Ухвалою районного суду від 30.09.2014 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:

Яка площа земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Комарова, 9 знаходиться у фактичному користуванні співвласників домоволодіння, за адресою: м. Одеса, вул. Комарова, 9, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5?

Визначити порядок землекористування, що фактично склався на теперішній час між співвласниками домоволодіння, за адресою: м. Одеса, вул. Комарова, 9, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5?

Чи відповідає розмір земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, розміру їх часток у домоволодінні?

Які існують можливі варіанти користування земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Комарова, 9, з урахуванням часток 1/5 ОСОБА_2, 2/5 ОСОБА_3, 1/5 ОСОБА_6 та 1/5 ОСОБА_5?

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 137/2014 від 09.02.2015 року у фактичному користуванні співвласників домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Комарова, 9 перебуває земельна ділянка площею 2674 кв.м, при цьому експерт зазначає, що площа досліджуваної земельної ділянки згідно договору на право безстрокового користування земельною ділянкою 1954 року на технічного звіту по кадастровій зйомці земельної ділянки 2014 року складає 2508,6 кв.м, а тому експертом було здійснено розрахунок часток співвласників, визначено порядок користування земельною ділянкою, що фактично склався, та запропоновано варіанти порядку користування, виходячи з площі досліджуваної ділянки 2508,6 кв.м. (а.с. 42-97)

Так, експертом зазначено, що між співвласниками ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 фактично склався порядок користування земельною ділянкою за адресою: м. Одеса, вул. Комарова, 9, крім частини городу, що графічно відображено на схемі № 2 між ділянками, що знаходяться у їх користуванні, встановлені огорожі. ( а.с. 56)

Експертом запропоновано три варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою пропорційно до розміру часток співвласників у домоволодінні, при цьому перший варіант, на визначенні судом якого наполягав позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3, максимально відповідає тому порядку, що вже існує та фактично склався між сторонами у справі.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою згідно третього варіанту, запропонованого експертом, оскільки, на їх думку, при такому варіанті виділені їм земельні ділянки будуть більш правильної геометричної форми.

Із третім варіантом порядку користування категорично не погоджувався ОСОБА_2, представник якого вказував, що це призведе до необхідності знесення існуючих на земельній ділянці капітальних огорож та повного затемнення однієї з кімнат його частини будинку.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з того, що порядок користування земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою мають сторони, слід виходити з розміру їх частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Враховуючи вказані вище роз'яснення Пленуму Верховного суду України, районний суд відмовив у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнив зустрічний позов ОСОБА_3: визначив порядок користування згідно першого запропонованого експертом варіанту, який, як і два інших, відповідає розміру часток співвласників домоволодіння, однак при цьому ще й відображає порядок землекористування, що фактично склався між сторонами у справі.

У резолютивній частині рішення суд першої інстанції вказав розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, що відповідає розясненням зазначеного Пленуму Верховного Суду України, наведеним в п.21 Постанови.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки суд правильно встановив фактичні обставини справи та застосував відповідні ним норми матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 районний суд правильно виходив із того, що найбільше відповідає тому порядку, що вже існує та фактично склався між сторонами у справі, є варіант № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги є такими, що не відповідають фактичним обставинам у справі, тому не заслуговують на увагу.

Право на захист є складовою частиною самого субєктивного права поряд із правом на власні дії, а також правом вимагати певної поведінки від зобовязаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

02.12.2015 року м. Одеса