Справа № 307/1132/15-ц
Провадження № 2/362/1903/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

за участю відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що рішенням уповноваженого органу з відповідача знято статус «гірський», який давав їй право на отримання надбавки до пенсії, а також, остання не повідомила управління про зміну місця проживання, внаслідок чого відповідачу у період часу з 18 червня 2006 року по 17 вересня 2013 року було безпідставно виплачено відповідну надбавку до пенсії в розмірі 13 583 гривні 70 копійок.

Зазначив, що його рішенням № 2 від 13.02.2014 року з відповідача в рахунок погашення вказаної переплати частково утримуються надміру виплачені суми пенсії, а тому, просить стягнути з відповідача на свою користь залишок переплати по надбавці до пенсії, який станом на 01.04.2015 року становить 9 723 гривні 38 копійок.

Позивач просив проводити розгляд справи у відсутності його представника.

З метою з'ясування виниклих під час розгляду справи питань щодо заявлених вимог та отримання відповідних пояснень, явку представника позивача в судове засідання було визнано обов'язковою та, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, представника позивача викликано в судове засідання для дачі особистих пояснень.

Проте, позивач надав суду клопотання у якому підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів і аргументів та проводити розгляд справи у відсутності його представника.

Відповідач в судовому засіданні не заперечила щодо вимог позиву та пояснила, що при зміні місця проживання усно повідомляла управління пенсійного фонду про це, але письмово до позивача з цього приводу не зверталась. Зазначила, що їй відомо про утримання певної частини її пенсії в рахунок погашення переплати.

Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

З витребуваних судом і досліджених під час розгляду справи матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1) в судовому засіданні встановлено, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області та отримувала надбавку до пенсії, як житель гірського населеного пункту (а.с. 50 - 73).

Рішенням Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 17 вересня 2013 року № 412, ОСОБА_1 позбавлено статусу особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського (а.с. 4, 5).

При цьому, листом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 14 жовтня 2013 року № 219 уточнено, що ОСОБА_1 знята з реєстрації 18.04.2006 року.

Дана обставина також підтверджується відбитком штампу уповноваженого органу про зняття з реєстраційного обліку в паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 на ім'я відповідача (а.с. 23 - 24).

Даючи пояснення в судовому засіданні, відповідач не заперечила цього та пояснила, що дійсно у вказаний час змінила місце проживання і реєстрації.

Отже, судом встановлено, що відповідач дійсно порушила встановлений статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обов'язок повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії, внаслідок чого одержала зайві суми пенсії у вигляді надбавки за статус гірський.

У зв'язку з цим, позивач прийняв рішення № 2 про утримання надміру виплачених сум пенсій пенсіонерам (Протокол № 5 від 13.02.2014 року), відповідно до якого з відповідача утримується переплата в розмірі 20 % щомісяця (а.с. 6).

Так, позивачем обраховано залишок переплати станом на 01.04.2015 року в сумі 9 723 гривні 38 копійок (а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку посилається позивач, як на підставу своїх вимог: «суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку».

Тобто, закон чітко передбачає існування двох підстав за яких здійснюється повернення надміру виплачених сум.

Таким чином, з урахуванням альтернативи щодо підстав стягнення переплати та факту існування рішення позивача про утримання з відповідача частини пенсії в рахунок погашення заборгованості, суд приходить до висновку, що вимоги позиву є необґрунтованими, оскільки позивач станом на дату звернення до суду вже реалізував своє право щодо способу повернення надміру виплаченої відповідачу надбавки до пенсії.

Отже, позивач раніше обрав передбачений частиною першої статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядок стягнення надміру виплаченої пенсії саме на підставі свого рішення, а не у судовому порядку.

Тим самим, позивач в повній мірі скористався встановленим законом способу стягнення сум переплати, а тому додаткове стягнення вказаних сум, але вже за рішенням суду, безумовно призведе до подвійного/повторного стягнення з відповідача сум переплати, що призведе до порушень прав відповідача та є неприпустимим.

Крім того, суд враховує ту обставину, що рішення у даній справі приймається в листопаді 2015 року, тоді як заборгованість обрахована позивачем станом на 01 квітня 2015 року; тобто, відповідно до рішення позивача № 2 про утримання з відповідача надміру виплачених сум пенсій в розмірі 20 % щомісяця, з відповідача було утримано відповідні суми в квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні і жовтні 2015 року, внаслідок чого заявлена позивачем сума переплати станом на дату ухвалення даного рішення є беззаперечно меншою ніж 9 723 гривні 38 копійок.

Разом з цим, суд також позбавлений можливості вирішити питання щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки даних про те, що рішення позивача № 2 про утримання надміру виплачених сум пенсій пенсіонерам (Протокол № 5 від 13.02.2014 року), за яким з відповідача утримується переплата в розмірі 20 % щомісячно - скасовано, припинено, зупинено та/або відмінено, суду не надано, а тому суд вважає, що воно є чинним і діє.

Тобто, станом на час розгляду справи, виплачені відповідачу надмірно суми пенсії вже стягуються на підставі рішення територіального органу Пенсійного фонду, що повністю відповідає вимогам частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку посилається позивач, як на підставу своїх вимог, а тому, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення зазначених сум переплати по надбавці до пенсії в судовому порядку немає.

Таким чином, дана обставина прямо вказує на те, що підстави для додаткового чи повторного стягнення з відповідача вказаних сум - відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1 - 11, 57 - 62, 64, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий