Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 18 листопада 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Колодійчука В.М., суддів: Висоцької В.С., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Умнової О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 травня 2015 року, в с т а н о в и л а: У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що з 22 серпня 1998 року по 16 січня 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 02 березня 2005 року стягнуто із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки всіх видів його заробітку, але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян, починаючи з 16 лютого 2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції від 01 липня 2014 року № 37121 заборгованість за аліментами станом на 01 квітня 2008 року становила 4 139 гривень 35 копійок, станом на 21 червня 2014 року - 56 935 гривень 72 копійки. Посилаючись на те, що відповідач допустив заборгованість зі сплати аліментів, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки за період з 01 квітня 2008 року по 01 лютого 2015 року у розмірі 756 484 гривні 67 копійок. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 01.02.2015 в сумі 42 342 гривні 39 копійок. Вирішено питання про стягнення судового збору. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 20 травня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, збільшено суму пені за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача до 84 684 гривень 78 копійок. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про стягнення судового збору. У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про зменшення суми нарахованої пені, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності факту наявності заборгованості за аліментами, яка виникла з вини відповідача, та, врахувавши матеріальний і сімейний стан відповідача, наявність у нього другої малолітньої дитини від іншого шлюбу, яка потребує утримання, а також батька похилого віку, який хворіє, та те, що періодично частково сплачує аліменти, виходячи із засад розумності, дійшов висновку, що розмір неустойки (пені) необхідно зменшити до розміру заборгованості за аліментами. Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового зменшення аліментів, апеляційний суд вважав неустойку у розмірі заборгованості за аліментами заниженою. Збільшуючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, апеляційний суд виходив з того, що сума неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, повинна становити подвійний розмір самої заборгованості за аліментами. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. За вимогами ст. ст. 213 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 214, 316 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Указаних вимог судом не дотримано. Судом установлено, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 02 березня 2005 року стягнуто із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частки всіх видів його заробітку, але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян, починаючи з 16 лютого 2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були сплачено аліменти: у квітні 2008 року в розмірі 349 гривень, у червні 2008 року - 260 гривень, у вересні 2008 року - 750 гривень, у серпні - жовтні 2011 року по 400 гривень щомісяця, в листопаді 2011 року - січні 2012 року 300 гривень щомісяця, у лютому - березні 2012 року по 400 гривень щомісяця, у серпні 2012 року - 1 000 гривень, у вересні 2013 року - 1 000 гривень, у грудні 2013 року - 500 гривень. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа № 6-94цс15). Ухвалюючи рішення, апеляційний суд викладеного не врахував та помилково вважав, що сума неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, повинна становити подвійний розмір самої заборгованості за аліментами. Також не може залишатися в силі рішення суду першої інстанції, оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки за період з 01 квітня 2008 року по 01 лютого 2015 року, однак судом в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України наведено розрахунок пені лише за 2008 рік та помилково зазначено про відсутність необхідності проводити розрахунок пені за весь період, пославшись на те, що її розмір за 2008 рік значно перевищує розмір заборгованості за аліментами, тому за наступні роки періоду стягнення розрахунок проводити не потрібно. За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді суду слід урахувати викладене, встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та з урахуванням сплачених відповідачем аліментних платежів в період 2008 - 2013 роки ухвалити у справі законне та обґрунтоване рішення. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 травня 2015 року скасувати, справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий В.М. Колодійчук Судді: В.С. Висоцька І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.В. Умнова