АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Волошиної В.М.

при секретарях Івановій А.А., П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 761/35542/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10789/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кондратенко О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
26 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому з уточненнями просив розірвати договори вкладів між сторонами від 20.08.2013 року та стягнути з відповідача: суми вкладів у розмірі 7 700,00 доларів США та 37 110,31 грн., проценти нараховані за вкладами у розмірі 420,82 доларів США та 2 680,76 грн., 3% річних та інфляційні втрати за час прострочення, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20.08.2013 року між ним та банком було укладено договір банківського вкладу №SAMDN5000 (вклад «Приват-вклад»), по якому він передав, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті в сумі 25 000,00 доларів США, на строк по 20.08.2014 року включно, з процентною ставкою у розмірі 4 %

річних.

20.08.2013 року між ним та банком було укладено договір №SAMDN3850 (вклад «Приват-вклад»), по якому він вніс, а банк прийняв грошові кошти в сумі 50, 00 грн., на строк по 20.08.2014 року включно, з процентною ставкою у розмірі 8,5 % річних. Вказані договори передбачають можливість поповнення та зняття грошових коштів. 12.11.2014 року він звернувся до банку із заявою про дострокове розірвання вищезазначених договорів та повернення суми вкладу по ним у розмірі 7 700,00 доларів США та 37 110, 31 грн., відповідно. Проте банк зазначені кошти йому не повертає.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не враховані документи, оригінали яких оглядалися судом в судовому засіданні, відповідно до яких на даний час вклад «Приват-вклад» №SAMDN5000 від 20 серпня 2013 року складає 7 700 доларів США.

Також судом першої інстанції не враховано, що станом на 13 січня 2014 року сума вкладу № SAMDN3850 становить 37 110,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Також, на думку апелянта, саме відповідач повинен був довести суду, що наявні в матеріалах справи квитанції не є підтвердженням залишку грошових коштів на рахунках позивача, що не було зроблено відповідачем та проігноровано судом першої інстанції.

ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача Бондаренко Д.Ю. заперечував про задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Вивченням матеріалів справи судом встановлено, що 20 серпня 2013 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір №SAMDN5000 (вклад «Приват-вклад»), згідно якого він вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті в сумі 25 000, 00 доларів США, на строк до 20.08.2014 року включно, з процентною ставкою у розмірі 4 % річних. (а.с.12-13)

Згідно квитанції від 20.08.2013 року, ОСОБА_1 передав банку грошові кошти, згідно зазначеного договору, в сумі 25 000, 00 доларів США. (а.с.14)

20 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» також було укладено договір №SAMDN3850 (вклад «Приват-вклад»), згідно якого він передав, а банк прийняв грошові кошти в сумі 50,00 грн., на строк по 20.08.2014 року включно, з процентною ставкою у розмірі 8,5 % річних. (а.с.15-16)

Згідно квитанції від 20.08.2013 року, ОСОБА_1 вніс грошові кошти, згідно зазначеного договору, в сумі 50,00 грн. на рахунок. (а.с.17)

12 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до банку із письмовою заявою про дострокове розірвання договорів та повернення вкладених ним грошових коштів з нарахованими процентами. (а.с.19-21)

Згідно квитанції від 09 вересня 2013 року ОСОБА_1 видавалися готівкові кошти у розмірі 17 300 доларів США з рахунку вкладу №SAMDN5000. (а.с.14)

Згідно квитанції від 09 вересня 2013 року ОСОБА_1 видавалися готівкові кошти у розмірі 71 000 грн. з рахунку вкладу №SAMDN3850. (а.с.17)

Згідно квитанції від 13 січня 2014 року ОСОБА_1 поповнив депозит за договором №SAMDN3850 (вклад «Приват-вклад»), який складав 2110,31 грн., на суму 35 000 грн. (а.с.17).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів, виходив з того, що позивачем не доведено та матеріали справи не містять доказів з яких би вбачався залишок коштів, які обліковуються на депозитних рахунках позивача.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги докази, відповідно до яких на даний час вклад «Приват-вклад» №SAMDN5000 від 20 серпня 2013 року складає 7 700 доларів США, і станом на 13 січня 2014 року сума вкладу №SAMDN3850 становить 37 110,31 грн., оскільки, як встановлено колегією суддів, дані доводи не відповідають обставинам справи, оскільки матеріали справи не місять жодних достовірних доказів щодо залишків грошових коштів на вказаних рахунках. Наявні в матеріалах справи квитанції про зняття та поповнення депозитних рахунків не доводять, що на момент розгляду справи на вказаних рахунках перебувають кошти у сумі складає 7 700 доларів США та 37 110,31 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду доказів на підтвердження доводів позивача про наявність коштів на депозитних рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», та в якому розмірі.

На вимогу колегії суддів ПАТ КБ «ПриватБанк» також не надав суду будь якої інформації щодо коштів, руху та залишку по рахункам позивача посилаючись на те, що з часу окупації території Криму у банку не має такої інформації.

Враховуючи не доведеність позивачем наявності на депозитних рахунках відкритих по укладеним ним договорам, грошових коштів, та не надання будь яких доказів, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст. ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді