Справа №263/4357/15-ц
Провадження №2/263/1635/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Григорьєвій О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом Автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-25» (далі за текстом АСК «Автолюбитель-25») до ОСОБА_1 про визнання недійсним членського квитка в кооперативі, ордеру на користування гаражем, припинення членства в кооперативі, припинення права користування гаражем, третя особа ОСОБА_2; за позовом ОСОБА_2 до АСК «Автолюбитель-25», ОСОБА_1 про визнання права володіння та користування гаражем, витребування з незаконного володіння гаражу; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, АСК «Автолюбитель-25» про визнання права власності та користування на гараж,-

В С Т А Н О В И В:

АСК «Автолюбитель» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання ордеру недійсним, який в процесі розгляду справи позивачем уточнювався. В остаточній редакції позовних вимог просить визнати недійсним членський квиток АСК «Автолюбитель-25» від 21.05.2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_1; припинити членство ОСОБА_1 в АСК «Автолюбитель-25»; визнати недійсним ордер АСК «Автолюбитель-25» від 20.12.2009 року, виданий на ім'я ОСОБА_1 щодо права користування гаражем № 12 в секторі «Х», розташований за адресою: м.Маріуполь, вул.Червонофлотська, 125 «а»; припинити право користування ОСОБА_1 гаражем № 12 в секторі «Х» за наведеною вище адресою.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що АСК «Автолюбитель-25» ОСОБА_1 до членів кооперативу не приймав. Членський квиток ОСОБА_1 отримала з порушенням порядку, встановленого Законом України «Про кооперацію», оскільки жодного рішення про прийняття останньої до членів кооперативу загальними зборами не приймалося. Зауважують, що земельну ділянку під будівництво гаражу кооперативом ОСОБА_1 не виділялось, спірний гараж ОСОБА_1 не будувала, але при цьому ОСОБА_1 зловживає наявним у неї членським квитком, який, на переконання позивача, отриманий останньою незаконно - відповідно до пояснень ОСОБА_1 документи, які підтверджують її членство в кооперативі вона отримала від колишнього голови кооперативу ОСОБА_3, який не мав жодних повноважень приймати її до кооперативу поза межами процедури, встановленої Законом України «Про кооперацію». Спірний гараж перебуває у користуванні іншого члена кооперативу ОСОБА_2 Крім того, 05.12.2014 року Приморським районним судом м. Маріуполя постановлено рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до АСК «Автолюбитель-25» про визнання недійсними протоколів зборів кооперативу, яким встановлено, що наданий ОСОБА_1 членський квиток не завірений належним чином, у ньому відсутні підписи голови кооперативу та бухгалтера.

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до АСК «Автолюбитель», який в процесі розгляду справи уточнювала, відповідно до якого просить визнати за нею право користування гаражем № 12 сектора «Х», розташованого по вул.Червонофлотській, 125-а, в м. Маріуполі; витребувати у ОСОБА_1 з незаконного володіння і користування наведений гараж; зобов'язати АСК «Автолюбитель-25» усунути перешкоди в користуванні гаражем № 12 сектора «Х», розташованого по вул. Червонофлотській в м. Маріуполі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона була членом АСК «Автолюбитель» з 1992 року, на підтвердження чого остання мала членський квиток. На підставі рішення загальних зборів кооперативу від 18.02.1995 року, на якому було затверджено статут кооперативу, ОСОБА_2 було виділено для будівництва гаражу земельну ділянку, на якій останньою за власні кошти було збудовано спірний гараж, після проведення нумерації якому було присвоєно порядковий номер 12 в секторі «Х». В червні 2006 року позивачка була повідомлена про її виключення з членів кооперативу на підставі рішення загальних зборів кооперативу від 23.11.2003 року та від 14.05.2006 року, відповідно до яких застосовано

заходи впливу до членів кооперативу, які належним чином не здійснюють оплату членських внесків та будівництво гаражів на відведених їм для цього земельних ділянках. Крім того, ОСОБА_2 стало відомо, що її гараж було передано у користування ОСОБА_1 Позивачка вважає, що через незаконні дії відповідача АСК «Автолюбитель-25» вона була позбавлена можливості користуватися належним їй гаражем № 12 у секторі «Х», враховуючи ті обставини, що на гаражі було змінено замки та він фактично перебуває у користуванні ОСОБА_1 Вважає, що у даному випадку відсутні жодні докази права власності ОСОБА_1 на спірний гараж, зокрема акт оцінки вартості гаража, проведеної БТІ, або жодний правовстановлюючий документ. Ухвалою Приморського райсуду м. Маріуполя від 26.01.2007 року було затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та АСК «Автолюбитель-25», відповідно до якої АСК «Автолюбитель-25» визнав право власності ОСОБА_2 на збудований нею гараж та сплачує останній моральну шкоду у розмірі 2500 грн. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25.12.2014 року наведену ухвалу суду першої інстанції було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, АСК «Автолюбитель-25», згідно з яким просить визнати за нею право власності на гараж № 12 сектору «Х», розташований за адресою м. Маріуполь, вул. Червонофлотська, 125 «а», та визнати за нею право користування вказаним гаражем.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є членом АСК «Автолюбитель-25», що підтверджується членським квитком від 21.05.2005 року, нею було придбано гараж № 12 сектору «Х» в наведеному кооперативі. 20.11.2009 року ОСОБА_1 отримала ордер на користування спірним гаражем. На момент придбання нею вказаного гаражу його стан був незадовільним, у зв'язку з чим ОСОБА_1 був здійснений ряд будівельних робіт з покращення його стану, що підтверджується наявними у ОСОБА_1 товарними чеками. Враховуючи наведене вважає, що вона є єдиним власником та користувачем спірного гаража.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють на підставі довіреностей, підтримали позов АСК «Автолюбитель-25» з підстав, вказаних у позові та наполягали на його задоволенні. Позов ОСОБА_2 визнали частково: не заперечували проти визнання за ОСОБА_2 права користування гаражем № 12 в секторі «Х» за адресою м. Маріуполь, вул.Черфонофлотська, 125 «а», та усунення перешкод у користуванні спірним гаражем. Зазначили, що ОСОБА_1 не заперечується факту будівництва спірного гаражу ОСОБА_2 В задоволенні позову ОСОБА_1 просили відмовити через його необґрунтованість. Зазначили, що на теперішній час не існує жодного рішення правління кооперативу чи голови кооперативу, затвердженого загальними зборами, про вступ до кооперативу ОСОБА_1 Відсутня також будь яка заява ОСОБА_1 на адресу АСК «Автолюбитель-25» про вступ її до кооперативу. Крім того зазначають, що ОСОБА_1 не заперечується факт передачі колишньому голові АСК «Автолюбитель-25» ОСОБА_3 грошових коштів за членство у кооперативі та отримання у власність спірного гаражу, що підтверджується, зокрема, відповідною заявою ОСОБА_1 до правоохоронних органів.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позовних вимог АСК «Автолюбитель-25»; позовні вимоги, викладені у її позові підтримала з наведених у позовній заяві підстав та наполягала на її задоволенні. Проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 заперечувала, зазначивши, що ОСОБА_1 не є членом кооперативу та не має жодних правових підстав щодо користування спірним гаражем, який було збудовано ОСОБА_2, як членом АСК «Автолюбитель-25» на відведеній кооперативом земельній ділянці.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги АСК «Автолюбитель-25» не визнала. Зазначила, що вона є власником спірного гаражу та членом АСК «Автолюбитель-25», що підтверджується наданими нею доказами членським квитком та ордером на право користування гаражем № 12 в секторі «Х» в АСК «Автолюбитель-25». Зазначила, що її звернення до правоохоронних органів мало місце саме за фактом, що грошові кошти, сплачені нею колишньому голові кооперативу ОСОБА_3, останнім не було внесено до каси кооперативу. Позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала з аналогічних підстав. На задоволенні позовних вимог, викладених у її зустрічному позові наполягала з наведених у позові підстав. До позовних вимог, заявлених до неї іншими учасниками судового розгляду просила застосувати наслідки спливу позовної давності.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_2 на початку 1990-их років будувала спірний гараж в АСК «Автолюбитель-25», та повністю добудувала гараж в 1993 році.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_1 придбала гараж в АСК «Автолюбитель-25». За яких обставин відбувалася угода йому невідомо. В 2013-2014р.р. він допомагав ОСОБА_1І здійснювати ремонту гаражу, оскільки він знаходився в незадовільному стані.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновків про часткове задоволення позовних вимог АСК «Автолюбитель-25» та припинення членства у АСК «Автолюбитель-25» ОСОБА_1 з припиненням права користування гаражем № 12 сектору «Х» у АСК «Автолюбитель-25». При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про кооперацію» кооператив це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Рішення про створення кооперативу приймається його установчими зборами, рішення установчих зборів оформляється протоколом, який підписують головуючий та секретар зборів, відповідно до ч. 3, 4 ст. 7 Закону України «Про кооперацію».

Правовим документом, що регулює діяльність кооперативу, є статут кооперативу, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про кооперацію».

На підставі рішення виконкому Приморської районної ради народних депутатів № 101 від 07.04.1988 року було створено АСК «Автолюбитель-25» На підставі розпорядження Виконавчого комітету Маріупольської ради народних депутатів від 15.03.1995 року № 201р було перерєстровано АСК «Автолюбитель-25» ().

Протоколом загальних зборів членів АСК «Автолюбитель-25» № 1 від 18.02.1995 року було затверджено ОСОБА_9 АСК «Автолюбитель-25», відповідно до якого АСК з експлуатації колективних гаражів для автомотозасобів, які перебувають у приватній власності громадян «Автолюбитель-25» організовано з метою забезпечення членів кооперативу гаражами та стоянками для зберігання транспортних засобів членів кооперативу.

В подальшому протоколом загальних зборів членів АСК «Автолюбитель-25» від 11.07.2009 року було затверджено статут АСК «Автолюбитель-25» у новій редакції.

Враховуючи той факт, що членський квиток на ім'я ОСОБА_1 на право користування гаражем № 12 сектору «Х» у АСК «Автолюбитель-25» датовано 21.05.2005 року (із зазначення дати вступу 21 травня), при аналізі правомірності набуття ОСОБА_1 статусу члена АСК «Автолюбитель-25» суд виходить, зокрема, з положень щодо порядку прийняття до кооперативу, викладених у статуті АСК «Автолюбитель-25» у попередній редакції від 18.02.1995 року, яка діяла станом на 2005 рік, у системному аналізі з вимогами, викладеними у Закону України «Про кооперацію».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Так, відповідно до ст. 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та в розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Згідно із статтею 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства.

Виконавчим органом кооперативу відповідно до статті 16 Закону України «Про кооперацію» є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу.

Наведеним вимогам Закону кореспондують положення, викладені у розділі І статуту АСК «Автолюбитель-25» в редакції від 18.02.1995 року (том справи № 1 а.с.17-21), відповідно до яких прийом у члени кооперативу та дозвіл на будівництво гаража оформлюється Радою кооперативу. Будівництво гаражів здійснюється індивідуально або із залученням будівельних організацій. Після завершення будівництва членам кооперативу видається документ на право володіння гаражем (ордер). Купівля, продаж, дарування, вступ до спадщини здійснюється у встановленому порядку з реєстрацією Радою кооперативу.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що АСК «Автолюбитель-25» був створений на основі членства з метою зберігання транспортних засобів, які належать членам кооперативу.

Як вже зазначалось вище, Законом України «Про кооперацію» визначено порядок вступу осіб до кооперативу та, відповідно, порядок прийняття осіб до членів кооперативу.

Як вказує позивач АСК «Автолюбитель-25» - правлінням АСК «Автолюбитель-25» не приймалось рішення щодо прийняття ОСОБА_1 до членів кооперативу, оскільки останньою не було дотримано процедуру вступу до членів кооперативу не надавалась заява про вступ до членів кооперативу, а право користування спірним гаражем набуто ОСОБА_1 неправомірно та у порушення порядку встановленого Законом України «Про кооперацію» та ОСОБА_9 АСК «Автолюбитель-25».

Суд не може не погодитись з наведеними посиланнями позивача, враховуючи наступні обставини справи.

Згідно із членським квитком (без номеру) АСК «Автолюбитель-25», виданим на ім'я ОСОБА_1 21.05.2005 року, останній надано право на заняття гаражу № 12 у секторі «Х» у наведеному кооперативі (том справи 1 а.с. 4). У наведеному членському квитку містяться відмітки про сплату останньою членських внесків за період 2006-2011 років включно. Відповідно до копій квитанцій, які містяться у матеріалах справи (том справи №1 а.с. 7) ОСОБА_1 було сплачено членські внески до АСК «Автолюбитель-25» за період 2012-2014 років включно за гараж Х-12 (як зазначено у квитанціях). Внески за період 2012-2014 років ОСОБА_1 фактично було сплачено 21.06.2014 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься ордеру (без номеру) від 20.11 2009 року на право користування гаражем №Х-12, виданий на ім'я ОСОБА_1 (том справи №1 а.с.4).

В той же час, ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.01.2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до АСК «Автолюбитель-25» про визнання рішення зборів недійсними у справі № 2-166/2007 (том справи №1 а.с.2) було затверджено мирову угоду, укладену між сторонами, згідно із якою АСК «Автолюбитель-25» в особі голови ОСОБА_3 визнав за ОСОБА_2 право приватної власності на гараж № 12 сектору «Х», розташований за адресою м. Маріуполь, вул. Червонофлотська, 125 «а», та зобов'язався сплатити за свій рахунок моральну шкоду у розмірі 2500 грн. в строк до 20.03.2007 року, а ОСОБА_2 в свою чергу взяла на себе зобов'язання прийняти правовстановлюючі документи на гараж та прийняти кошти за відшкодування моральної шкоди у розмірі 2500 грн. від ОСОБА_3 У зв'язку із затвердженням між сторонами мирової угоди провадження у справі було закрито (том справи № 1 а.с.2).

На теперішній час наведену ухвалу суду було скасовано, відповідно до ухвали Апеляційного суду Донецької області від 25.12.2014 року (том справи №1, а.с.87-88).

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст. 61 цього Кодексу, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення

Суд вважає за необхідне зазначити, що при розгляді даної цивільної справи позивачем АСК «Автолюбитель-25» доведено неправомірність набуття ОСОБА_1 статусу члена кооперативу. Зокрема, при судовому розгляді встановлена відсутність у АСК «Автолюбитель-25» відповідної заяви ОСОБА_1 про її вступ до кооперативу та відповідне рішення загальних зборів про прийняття останньої до членів АСК «Автолюбитель-25», що є прямим порушенням процедури прийняття до членів кооперативу, встановленої ст. 11 Закону України «Про кооперацію» та розділу І ОСОБА_9 кооперативу, в редакції 18.02.1995 року (чинній на момент видачі ОСОБА_1 членського квитку). Не було надано таких доказів й ОСОБА_1 на підтвердження її посилань про вступ до кооперативу.

Як вказує ОСОБА_1 у своєму позові про визнання права користування та права власності на спірний гараж, останньою набуто право власності на гараж № 12 в секторі «Х» у АСК «Автолюбитель-25» внаслідок його придбання у голови кооперативу ОСОБА_3, який займав цю посаду на момент видачі ОСОБА_1 членського квитка. Проте з правомірністю набуття права власності на гараж у зазначений ОСОБА_1 спосіб суд погодитись не може.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч.1,2 ст.205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами ч.1 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов'язання сплатити його ціну, а для другої сторони - право на отримання вартості предмета договору та обов'язок передати предмет договору новому власнику.

Отже презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

В порушення наведених вимог законодавства ОСОБА_1 не надано суду відповідних належних доказів придбання нею спірного гаражу. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ані Законом України «Про кооперацію», ані статутом АСК «Автолюбитель-25» у редакції від 18.02.1995 року не передбачено право голови кооперативу здійснювати відчуження гаражів без наявності відповідного рішення Ради кооперативу (розділ І ОСОБА_9 в редакції від 18.02.1995 року).

На підтвердження вказаних висновків суду в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення за фактом шахрайських дій ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, у якій ОСОБА_1 зазначає, що у 2005 році нею було написано заяву про вступ до кооперативу та передано ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 500 доларів США за гараж № 12 сектору «Х» у АСК «Автолюбитель-25» (том справи № 1 а.с. 155). Інформацію про вказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ст. 190 ч. 1 КК України, на теперішній час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00002, відповідно до відповіді на запит суду Приморського РВ ММУ УМВС України в Донецькій області (том справи № 1 а.с. 154).

Факт наявності у ОСОБА_1 ордеру на право користування спірним гаражем, виданий їй 20.11.2009 року, також не може бути підставою для визнання за нею право користування гаражем № 12 сектору «Х» у АСК «Автолюбитель-25» враховуючи порушення процедури вступу до членів кооперативу та той факт, що на момент видачі цього ордеру існувала ухвала суду, яка набрала законної сили, відповідно до якої право власності на наведений гараж було визнано за іншою особою ОСОБА_2

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» №5 від 28 червня 1991 року передбачено, що у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.

Виходячи з наведених норм Закону України «Про кооперацію» і ОСОБА_9 кооперативу, право власності, як і право користування гаражем, є похідними від права на членство у кооперативі.

Враховуючи викладене, наявність у ОСОБА_1 членського квитка, квитанцій про сплату членських внесків та ордеру на право користування спірним гаражем у даному випадку не можуть бути підставою для визнання за останньою права володіння та користування гаражем № 12 сектору «Х» у АСК «Автолюбитель-25», враховуючі порушення вимог ст.11 Закону України «Про кооперацію» та відсутність правомірності набуття ОСОБА_1 статусу члену кооперативу.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Суд також зауважує, що інших позовних вимог, зокрема, щодо відшкодування вартості будівельних матеріалів, ОСОБА_1 не заявлялося.

Щодо позовних вимог АСК «Автолюбитель-25» про визнання недійсним членського квитка, виданого на ім'я ОСОБА_1 та ордеру на право користування гаражем № 12 сектору «Х» у АСК «Автолюбитель-25» - у цій частині суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Так, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч. 1-2 ст.509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Нормами ЦК України визначено механізм оспорювання правочинів та визнання їх недійсними або нікчемними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що членський квиток та ордер, видані на ім'я ОСОБА_1 не є правочинами, а за своєю правовою природою є актами правової дії, на підставі яких встановлюються певні юридичні факти, що породжують для сторін права та обов'язки. З огляду на те, що у даному випадку позивачем АСК «Автолюбитель-25» - не вірно обрано правовий механізм захисту порушених прав,

оскільки нормами діючого цивільного законодавства не передбачено визнання недійсними лише правочинів, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Враховуючи встановлення судом обґрунтованості позовних вимог АСК «Автолюбитель-25» щодо припинення членства ОСОБА_1 у вказаному кооперативі, та як наслідок, необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності та права користування спірним гаражем, підлягають задоволенню й позовні вимоги АСК «Автолюбитель-25» щодо припинення права користування ОСОБА_1 гаражем № 12 сектору «Х».

Так, згідно із п. 2.2 ОСОБА_9 АСК «Автолюбитель-25» у діючій на теперішній час редакції (затверджений протоколом загальних зборів членів кооперативу від 11.07.2009 року) завданням кооперативу є створення умов для утримання і збереження у гаражах автомашин, мотоциклів та інших автотранспортних засобів, будівництво гаражів за рахунок коштів членів кооперативу на виділеній кооперативу території.

Відповідно до п.5.2 ОСОБА_9 у діючий редакції кооператив є власником будівель, споруд грошових та майнових внесків його членів, а також іншого майна придбаного на підставах не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління ОСОБА_9, відповідно до їх компетенції, визначеної ОСОБА_9.

Оскільки правом користування гаражними боксами наділені лише члени кооперативу, відповідно до положень п.6.1 ОСОБА_9, а припинення членства ОСОБА_1 у АСК «Автолюбитель-25» як наслідок породжує припинення права користування нею спірним гаражем, суд вважає за необхідне припинити право користування ОСОБА_1 гаражем № 12 сектору «Х» у АСК «Автолюбитель-25» за адресою м. Маріуполь, вул.Червонофлотська, 125-а.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», у редакції від 04.07.2013 року, член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу і розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти. При застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України.

Згідно статті 15 Закону України "Про власність", який був чинний на момент вступу ОСОБА_2 до членів АСК «Автолюбитель-25» (як остання посилається у своєму позові) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про кооперацію в СРСР» (чинній на момент 1992 року дати вступу ОСОБА_2 до АСК «Автолюбитель-25», як вона зазначає у своєму позові), членом кооперативу може бути кожний громадянин, який досяг 16-річного віку, виявив бажання і здатний брати участь у здійсненні цілей і завдань кооперативу.

Відповідно до копії членського квитка № 101039 АСК «Автолюбитель-25», виданого на ім'я ОСОБА_10 (том справи № 1 а.с.159) остання є членом АСК «Автолюбитель-24». Точну дату вступу до членів кооперативу із наданої копії членського квитка визначити неможливо, оскільки цієї інформації не вбачається через погану копію цього членського квитка. Проте із наведеної копії членського квитка вбачається сплата внесків з 1992 року по 1998 рік включно. Оригіналу членського квитка в судовому засідання для огляду суду ОСОБА_2 надано не було.

Як посилається ОСОБА_2 у своєму позові, нею за власні кошти було збудовано гаражний бокс, якому 31.03.2003 року на підставі протоколу термінового засідання членів Ради кооперативу було присвоєно № 12 сектору «Х», проте, в порушення вимог ст.ст.60,179 ЦПК України, позивачкою не надано жодного належного доказу на підтвердження її посилань.

Зокрема, в матеріалах справи не міститься доказів прийняття загальними зборами кооперативу рішення про виділ у користування ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва гаражу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Законність вступу ОСОБА_2 до членів АСК «Автолюбитель-25» не було предметом розгляду суду при розгляді даної справи, з огляду на що суд не вдається до правового аналізу правомірності набуття ОСОБА_2 статусу члену кооперативу. Крім того даний факт не оспорюється й представниками АСК «Автолюбитель-25», тому не потребує додаткового доказування.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права користування гаражем № 12 сектору «Х» у АСК «Автолюбитель-25» у зв'язку із відсутністю у матеріалах справи доказів будівництва нею цього гаражу. При цьому судом враховано позицію відповідача АСК «Автолюбитель-25», який не заперечував проти визнання за ОСОБА_2 права користування спірним гаражем, проте, враховуючи відсутність у матеріалах справи об'єктивних доказів правомірності такого користування суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Не підлягають задоволенню й позовні вимоги ОСОБА_2 при витребування у ОСОБА_1 з незаконного володіння спірного гаражу та усунення перешкод у користуванні гаражем, які, на переконання суду, є похідними від позовних вимог про встановлення права користування, оскільки, враховуючи відсутність у суду доказів правомірності набуття ОСОБА_2 права користування гаражем № 12 сектору «Х» у АСК «Автолюбитель-25», у даному випадку відсутні підстави для судового захисту прав ОСОБА_2, оскільки такі права порушені не були.

Оскільки судом встановлено відсутність у позивачів за позовами до ОСОБА_1 права, яке підлягає судовому захисту в частині відхилених позовних вимогах, її заява про застосування наслідків пропущення строків позовної давності судом не розглядається, оскільки підставою для застосування таких наслідків є наявність порушеного права та сплив строків для його судового захисту.

Щодо вимог АСК «Автолюбитель-25» про припинення членства ОСОБА_1 в кооперативі та права користування гаражем суд не вбачає пропуску строків позовної давності.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Враховуючи викладене, суд стягує з ОСОБА_1 на користь АСК «Автолюбитель-25» судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 57, 60, 61, 81, 88, 169, 179, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 3, 328, 202, 205, 509, 655 ЦК України, Законом України «Про власність», Законом України «Про кооперацію в СРСР» (в редакції від 07.03.1991 року), Законом України «Про кооперацію», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» №5 від 28 червня 1991 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-25» до ОСОБА_1 про визнання недійсним членського квитка в кооперативі, ордеру на користування гаражем, припинення членства в кооперативі, припинення права користування гаражем, третя особа ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Припинити членство ОСОБА_1 в Автогаражному споживчому кооперативі «Автолюбитель-25».

Припинити право користування ОСОБА_1 гаражем № 12 сектору «Х» в Автогаражному споживчому кооперативі «Автолюбитель-25» за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Червонофлотська, 125-а.

В задоволенні решти позовних вимог Автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-25», - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-25», ОСОБА_1 про визнання права користування гаражем № 12 сектору «Х» у АСК «Автолюбитель-25» за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Червонофлотська, 125-а, витребування з незаконного володіння гаражу, зобов'язанні не чинити перешкоди у користуванні гаражем, - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-25» про визнання права власності та користування на гараж № 12 в секторі «Х» у АСК «Автолюбитель-25» за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Червонофлотська, 125-а, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-25» () судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено особами, які брали участь у розгляді справи в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін