Справа №173/2075/15-ц
Провадження №2-о/173/134/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 6 квітня 2000 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті залишилося спадкове майно. Після смерті батька заявник звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що у свідоцтві про народження заявника відсутній запис про батька. Разом з тим ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_3 є її рідним батьком та не був записаний ц свідоцтві про народження лише тому, що батьки перебували у фактичних шлюбних відносинах та зареєстрували шлюб вже після її народження. В них також народилося ще двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. До самої смерті батька ОСОБА_1 спілкувалася з ним, в них були близькі відносини та він завжди визнавав своє батьківство щодо неї. На підставі вищевикладеного, з метою оформлення спадкових прав, ОСОБА_1, просила суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є її батьком.

В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити. Суду пояснила, що її батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з 1953 року проживали разом як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. В них народилося троє дітей: двоє її братів та вона. Батьки зареєстрували шлюб лише в 1963 році. Вони жили в Росії, а потім переїхали до м.Рівно і там батьки розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу батьків вона мешкала з батьком. Деякий час вони мешкали у м. Дніпропетровську, а потім придбали житло у м. Верівцеве та переїхали туди разом з батьком. Вони спілкувалися з батьком все життя, до самої його смерті. Ніколи не приділяла увагу тому, що у свідоцтві про народження не маж відомостей про батька, оскільки завжди вважала ОСОБА_3 батьком, як і він вважав її своєю донькою. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька, оскільки брати померли.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги.

Заінтересована особа, державний нотаріус Верхньодніпровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про народження І-БЮ № 500621 29 червня 1959 року в м.Барнаул Російської Федерації народилася ОСОБА_8. Матірю записана ОСОБА_6. Відомості про батька у свідоцтві про народження відсутні (а.с.11).

27 червня 1981 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на «Козирь», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ІІ-КИ № 375635 (а.с.5).

Згідно з рішенням народного суду м.Рівне від 21 березня 1977 року було розірвано шлюб, укладений 19 лютого 1963 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (а.с.9).

6 квітня 2000 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ № 301128 (а.с.10). Після його смерті ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 28 вересня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у свідоцтві про народження ОСОБА_1 відсутні відомості про батька (а.с.13).

В судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_3 визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_1, що підтверджується показами свідків, які були безпосередньо в судовому засіданні.

Так свідок ОСОБА_11 суду показала, що із родиною заявника познайомилася в 1969 році у м. Дніпропетровську, коли вони переїхали до новобудови. В дитинстві вони були подругами, тому їй відомо, що матірю заявника є ОСОБА_12, а батько ОСОБА_3. Вони жили однією сімєю, в них ще було двоє старших братів. ОСОБА_3 завжди вважав себе батьком ОСОБА_1 та ніколи цього не заперечував.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що заявник є її матірю, тому завжди вважала ОСОБА_3 своїм дідусем, як і він вважав себе батьком її матері. Він завжди підтримував з мамою відносини, приймав участь у сімейних справах. Вони тривалий час жили разом і про те що у свідоцтві про народження матері не має запису про батька ніхто взагалі не знав та приділяли цьому увагу.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3. Вони товаришували з її батьками. Відомо також, щ у заявника було двоє старших братів. Вони родиною мешкали у м. Дніпропетровську, потім переїхали до м.Рівне.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона була сусідкою ОСОБА_3 у м. Верхівцеве. ОСОБА_1 разом з родиною та батьком, ОСОБА_3, переїхали до Верхівцеве приблизно в 1994 році. Вони весь час спілкувалилися як батько та донька. ОСОБА_3 вважав себе батьком заявника та ніколи цього не заперечував.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Досліджені у справі докази є достатніми для того, щоб встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а саме, що померлий ОСОБА_3 є рідним батьком ОСОБА_1.

Встановлення даного факту необхідне для оформлення ОСОБА_1 спадкових прав. При цьому суд приймає до уваги, що інших спадкоємців за законом та за заповітом, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 не має, отже в даному випадку відсутній спір про право.

Судові витрати пов`язані з розглядом справи суд вважає за необхідне віднести на рахунок заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 212-215, 256, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що померлий 6 квітня 2000 року ОСОБА_3, є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5 краю Російської Федерації.

Процесуальні витрати, понесені заявником віднести за рахунок заявника.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко