РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року Волноваський районний суд Донецької області у складі: головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Гуровій Л.Л.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

за участю відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільно набутого майна подружжя, визнання права власності, усунення перешкод в користуванні, стягнення вартості майна,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 21.10.1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 19.04.2012 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Олександра, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу ними було придбане наступне майно: два автомобілі ВАЗ 2108 та ГАЗ 3110, які були зареєстровані за відповідачем. Окрім того, 02.08.2000 року вони придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка також була зареєстрована за відповідачем. Також придбане наступне майно: телевізор «Самсунг» (1985 року) 500 гривень, телевізор LG 1000 гривень, 2 кондиціонери 2000 гривень, холодильник ФР ( 2008 року) 800 гривень, 2 бойлери 150 гривень та 1000 гривень, мікрохвильова піч ( 2003 року) 200 гривень, пилосмок «Томпсон» -( 2004 року) 500 гривень, газова поверхня ( 2011 року) 1500 гривень, велотренажер ( 2010 року) 800 гривень, шкаф купе ( 2008 року) 1500 гривень, тумба «Сокме» ( 2 штуки 260 гривень, стільці металеві в кількості 2 штук 200 гривень, шкаф-купе (2008 року) 1500 гривень, туалетний столик (2007 року) 300 гривень, комод ( 2009 року) 300 гривень, крісло для компьютера (2006 року) 300 гривень.Добровільно поділити майно не можуть. В зв»язку з чим просить визнати за нею право власності на ? частину квартири № 18 в буд .27 по вул.Менделєєва в м.Волноваха, стягнути з відповідача ? частину вартості автомобілів, залишивши їх у власності відповідача , виділити їй у власність: шкаф-купе 1500 гривень, телевізор LG 1000 гривень, кондиціонер ДЕУ 1000 гривень, туалетний столик ( 2007 року) 300 гривень, комод ( 2009 року) 300 гривень, інше майно залишити у власності відповідача : холодильник ФР ( 2008 року) 800 гривень, 2 бойлери 150 гривень та 1000 гривень, мікрохвильова піч ( 2003 року) 200 гривень, пилосмок «Томпсон» -( 2004 року) 500 гривень, газова поверхня ( 2011 року) 1500 гривень, велотренажер ( 2010 року) 800 гривень, шкаф купе ( 2008 року) 1500 гривень, тумба «Сокме» ( 2 штуки 260 гривень, стільці металеві в кількості 2 штук 200 гривень, крісло для компьютера (2006 року) 300 гривень, стягнувши на її користь 1/2 частину вартості майна в розмірі 6300 гривень, стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги: частину позовних вимог просила залишити без розгляду ( ухвала суду від 07.07.2014 року а.с. 55), окрім того, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, залишивши за ОСОБА_3 право власності на ? частину спірної квартири, усунути перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, шляхом зобов»язання ОСОБА_3 надати їй ключи від зазначеної квартири, яка є спільною частковою власністю, стягнути з ОСОБА_3 на її користь ? частину вартості автомобілів ВАЗ-2108 та ГАЗ-31105 всього в розмірі 54429 гривень 02 копійок разом з вартістю оплачених нею автотоварознавчих експертиз , поділити спільно набуте майно подружжя наступним чином, визнати за нею право власності на наступне майно: ліжко двоповерхове (2009 року) 500 гривень, кондиціонер ДЕУ вартістю 1000 гривень, матраси односпальні вартістю по 300 гривень всього 600 гривень, стіл кухонний розкладний вартістю 200 гривень, тумба «Сокме» ( 2 штуки 260 гривень, стільці металеві в кількості 2 штук 200 гривень, шкаф-купе (2008 року) 1500 гривень, телевізор LG 1000 гривень, туалетний столик (2007 року) 300 гривень, комод ( 2009 року) 300 гривень, крісло 100 гривень, дзеркало 200 гривень, дитячий стіл 500 гривень, на загальну суму 6600 гривень, залишити ОСОБА_3 на праві власності наступне майно: телевізор «Самсунг» вартістю 500 гривень, кондиціонер ДЕУ 1000 гривень, холодильник вартістю 800 гривень, бойлер- 1000 гривень, барна стійка 700 гривень, м»які меблі «Байєр» - 3500 гривень, велотренажер 800 гривень, газова поверхня 1500 гривень, газовий котел 2500 гривень, стіл компютерний 250 гривень, вхідні двері 1500 гривень, стільці металеві в кількості 2 штук 200 гривень, на загальну суму 14250 гривень, стягнути з ОСОБА_3 на її користь ? частину різниці вартості майна в розмірі 3795 гривень, стягнути з ОСОБА_3 судові витрати : вартість оплачених експертиз всього 3625 гривень 60 копійок, судовий збір всього 604 гривні 40 копійок, стягнути з ОСОБА_3 на її користь ? частину вартості ремонтних робіт та будівельних матеріалів з ремонту квартири АДРЕСА_3 в розмірі 15940 гривень, які було проведено в квартирі відповідача під час їхнього спільного проживання, оскільки позивачка працювала та отримувала заробітну плату, отже, на ремонт зазначеної квартири в 2008 році були витрачені їхні спільні кошти.

В судовому засіданні представник позивачки уточнені позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні в повному обсязі наполягав.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково: не заперечував, що зазначене в позові майно було придбане під час шлюбу з позивачкою. В його квартирі № 17 було проведено ремонт за час спільного проживання з позивачкою. Але автомобіль ВАЗ 2108 був придбаний за його власні кошти від продажу гаражу, автомобіль ГАЗ 3110 був придбаний в кредит, машина лише зареєстрована за ним, але йому не належить. Квартиру АДРЕСА_4 він придбав за кошти його родичів в розмірі 1600 доларів США. Ці кошти відповідач повинен повернути, інакше квартира перейде у власніть інших осіб. Позивачка не має відношення до цієї квартири.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З рішення Волноваського районного суду Донецької області від 09 квітня 2012 року (справа № 2/0506/485/12 а.с. 8) судом встановлено, що шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 21.10.1995 року , був розірваний.

З наданих свідоцтв про народження судом встановлено, що сторони мають двох дітей: Павла, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Олександра, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 6-7).

З договору купівлі-продажу квартири від 22 березня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-925, судом встановлено, що ОСОБА_3 став власником однокімнатної квартири АДРЕСА_5 загальною площею 34,3 кв.м, право власності зареєстроване в Волноваському БТІ № 6518 від 22.03.2000 року.

З відповіді на запит суду ВРЕР м.Волноваха судом встановлено, що за відповідачем ОСОБА_3 значиться на обліку два автомобілі ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований 26.02.2002 року; ГАЗ-31105-101, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований 04.05.2007 року.

Таким чином, судом встановлено, що спірне майно: квартира АДРЕСА_6, автомобілі ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 , ГАЗ-31105-101, державний номер НОМЕР_2, були придбані сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, право власності зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3

Сторони не заперечували в судовому засіданні, що під час шлюбу мешкали разом в квартирі АДРЕСА_7, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, де в 2008 році було зроблено ремонт на спільні кошти подружжя.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладення договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ст. 65 СК України).

Згідно із вимогами ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружися, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Спільною сумісною власністю подружжя (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

На підставі ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Право колишнього подружжя на частку у спільному сумісному майні зберігається незалежно від припинення шлюбу (ст. 68 СК України). У випадку порушення цього права особа має право на його захист. До таких вимог позовна давність застосовується у три роки, вона обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ст. ст. 20, 72 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 19 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК). Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Згідно з положеннями статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

На підставі ст.ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності зі ст.41 Конституції України право власності передбачає можливість власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у здійсненні.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

З висновку автотоварнознавчої експертизи від 24.07.2015 року судом встановлено, що середня ціна продажу автомобіля ВАЗ 2108, 1985 року випуску, не враховуючи технічний стан та пробіг КТЗ, складає 33900,00 гривень.

З висновку автотоварнознавчої експертизи від 16.06.2015 року судом встановлено, що ринкова вартість автомобіля ГАЗ 31105-101, реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент проведення експертизи становить 72767 гривень 36 копійок.

З висновку будівельно-технічної експертизи № 23 від 14.05.2015 року судом встановлено, що вартість будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_8 складає 22203 гривень, вартість будівельних матеріалів , використаних під час ремонтних робіт складає 9677 гривень.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки спірне майно : квартира АДРЕСА_9 , два транспортні засоби ВАЗ-2108 та ГАЗ-31105, меблі, та техніка були придбані під час зареєстрованого шлюбу між сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 60 ЦПК України сторони зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст.ст. 57-59 ЦПК України передбачають, що докази мають бути належними та допустимими. На підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Всупереч зазначеним вимогам законодавства відповідачем ОСОБА_3 не було надано судові достатніх та переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо придбання спірного майна за власні кошти.

Позивачка не мешкає в спірній квартирі, де їй належить 1/2 частина квартири, тобто її право власності в даному випадку порушується відповідачем.

З огляду на це, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, залишивши за ОСОБА_3 право власності на ? частину спірної квартири, усунути перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, шляхом зобов»язання ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключи від зазначеної квартири, яка є спільною частковою власністю; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ? частину вартості автомобілів ВАЗ-2108 та ГАЗ-31105 всього в розмірі 72767,36 грнивень : 2 + 33900:2 = 53333 гривень 68 копійок; поділити спільно набуте майно подружжя наступним чином, визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне майно: ліжко двоповерхове (2009 року) 500 гривень, кондиціонер ДЕУ вартістю 1000 гривень, матраси односпальні вартістю по 300 гривень всього 600 гривень, стіл кухонний розкладний вартістю 200 гривень, тумба «Сокме» ( 2 штуки 260 гривень, стільці металеві в кількості 2 штук 200 гривень, шкаф-купе (2008 року) 1500 гривень, телевізор LG 1000 гривень, туалетний столик (2007 року) 300 гривень, комод ( 2009 року) 300 гривень, крісло 100 гривень, дзеркало 200 гривень, дитячий стіл 500 гривень, на загальну суму 6600 гривень; залишити ОСОБА_3 на праві власності наступне майно: телевізор «Самсунг» вартістю 500 гривень, кондиціонер ДЕУ 1000 гривень, холодильник вартістю 800 гривень, бойлер- 1000 гривень, барна стійка 700 гривень, м»які меблі «Байєр» - 3500 гривень, велотренажер 800 гривень, газова поверхня 1500 гривень, газовий котел 2500 гривень, стіл компютерний 250 гривень, вхідні двері 1500 гривень, стільці металеві в кількості 2 штук 200 гривень, на загальну суму 14250 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ? частину різниці вартості майна в розмірі 3795 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ? частину вартості ремонтних робіт та будівельних матеріалів з ремонту квартири АДРЕСА_3 в розмірі (22203 гривень + 9677 гривень) : 2 = 15940 гривень.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню, згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати: вартість оплачених позивачкою трьох експертиз ( 2500 гривень + 2х562,80 гривень) всього 3625 гривень 60 копійок, судовий збір ( 375 гривень +229,40 гривень) всього 604 гривні 40 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 31, 60, 131, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільно набутого майна подружжя, визнання права власності, усунення перешкод в користуванні, стягнення вартості майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, залишивши за ОСОБА_3 право власності на ? частину спірної квартири.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, шляхом зобов»язання ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключи від зазначеної квартири, яка є спільною частковою власністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ? частину вартості автомобілів ВАЗ-2108 та ГАЗ-31105 всього в розмірі 53333 гривень 68 копійок, залишивши їх у власності ОСОБА_3.

Поділити спільно набуте майно подружжя наступним чином, визнати за ОСОБА_1 право власності на наступне майно: ліжко двоповерхове (2009 року) 500 гривень, кондиціонер ДЕУ вартістю 1000 гривень, матраси односпальні вартістю по 300 гривень всього 600 гривень, стіл кухонний розкладний вартістю 200 гривень, тумба «Сокме» ( 2 штуки 260 гривень, стільці металеві в кількості 2 штук 200 гривень, шкаф-купе (2008 року) 1500 гривень, телевізор LG 1000 гривень, туалетний столик (2007 року) 300 гривень, комод ( 2009 року) 300 гривень, крісло 100 гривень, дзеркало 200 гривень, дитячий стіл 500 гривень, на загальну суму 6600 гривень

Залишити ОСОБА_3 на праві власності наступне майно: телевізор «Самсунг» вартістю 500 гривень, кондиціонер ДЕУ 1000 гривень, холодильник вартістю 800 гривень, бойлер- 1000 гривень, барна стійка 700 гривень, м»які меблі «Байєр» - 3500 гривень, велотренажер 800 гривень, газова поверхня 1500 гривень, газовий котел 2500 гривень, стіл компютерний 250 гривень, вхідні двері 1500 гривень, стільці металеві в кількості 2 штук 200 гривень, на загальну суму 14250 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ? частину різниці вартості майна в розмірі 3795 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати : вартість оплачених експертиз всього 3625 гривень 60 копійок, судовий збір всього 604 гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ? частину вартості ремонтних робіт та будівельних матеріалів з ремонту квартири АДРЕСА_3 в розмірі 15940 гривень.

В повному обсязі рішення складене 02 грудня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя:

02.12.2015