21.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/6014/15-ц
Справа №2/205/2690/15
21 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Перцевій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «ОСОБА_1 Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -
Позивач 14 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (а.с.1-2).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 січня 2014 року між ТОВ «Верют-Україна» та ТДВ «ОСОБА_1 Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № MOD3137, яким застраховано транспортний засіб марки «ЗАЗ Sens», д/н НОМЕР_1.
25 вересня 2014 року на вул.. Криворізька,6 м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_2 та відповідача.
Постановою Красногвардійсього районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються та визнано винним ОСОБА_2О.у вчиненні правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП.
Позивач, виконуючи договірні зобовязання за добровільного страхування наземного транспорту № MOD3137 від 24.01.2014 року, відшкодував заподіяний відповідачем збиток та перерахував страхове відшкодування за вирахуванням суми франшизи у розмірі 500,00 грн. у загальній сумі 6 731,38 грн.
Наголошуючи на тому, що відповідач як особа відповідальна за заподіяну шкоду, зобовязана компенсувати завдані збитки у порядку регресу відповідно до законодавства, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з відповідача суму збитків в порядку регресу у розмірі 6 731,38 грн. та судові витрати по справі.
Позивач, в особі свого представника, діючого на підставі довіреності - ОСОБА_3, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.42).
Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування шкоди в порядку регресу.
Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.
В ході розгляду справи встановлено, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № MOD3137, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЮРТ-УКРАЇНА» та Товариством з додатковою відповідальністю «ОСОБА_1 Україна», транспортний засіб марки «ЗАЗ Sens», д/н НОМЕР_1, є застрахованим строком з 26 січня 2014 року по 26 січня 2015 року (а.с.4,5).
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. (а.с.29).
За вищевказаною постановою, 25.09.2014 року о 16-30 год., пішохід ОСОБА_2 перетинав проїжджу частину у невстановленому місці, перед виходом на проїжджу частину не переконався у безпеці, вийшов на дорогу та наштовхнувся на ліву бокову частину автомобіля ОСОБА_4., д/н НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1
За змістом статті 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Відповідно п. 1 ч. 1 статті 1188 Цивільного Кодексу України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
За статтею 27 Закону України «Про страхування» №85/96 ВР від 07.03.1996 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 6 731,38 грн.
Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору на суму 243,60 гривень.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про страхування» №85/96 ВР від 07.03.1996 року, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 10,11, 60, 79, 88, 197, 209, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «ОСОБА_1 Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.С. Шавула