Провадження № 2/522/7816/15
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.

при секретарі - Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Діамантбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 003,14 грн. та судові витрати у вигляді судового збору.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 26.10.2007 року між АБ «Діамант» (правонаступником якого є ПАТ «Діамантбанк») і ОСОБА_1 був укладений договір про встановлення ліміту кредитування № 005С/К23, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитну лінію та встановив ліміт кредитування у розмірі 30 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 26 % річних. ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором не виконала, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2010 року, яке набрало чинності 13.02.2010 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Діамант» заборгованість за кредитним договором № 005С/К23 від 26.10.2007 року у розмірі 15 090,69 грн. та судові витрати. Станом на 12.02.2015 року рішення суду не виконано, заборгованість за Кредитним договором не погашена, в зв'язку з чим позивач, керуючись умовами п.п. 1.4, 6.4 Кредитного договору та положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України нарахував відповідачці проценти за користування кредитними коштами за період з 03.02.2010 року (наступний день після ухвалення Рішення) по 12.02.2015 року у сумі 17 926,74 грн. та відповідно до положень ЦК України, пункту 4.1. Кредитного договору, нарахував пеню за несплату (непогашення) кредиту та процентів за користування кредитними коштами у сумі 3 076,40 грн. за період з 12.02.2014 року по 12.02.2015 року. В зв'язку з існуючою заборгованістю позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи сповіщеним про час та місце судового засідання належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 32).

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд у зв'язку з неявкою відповідача, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.

На підставі ст.224 ЦПК України, справа розглядалась в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

26.10.2007 року між АБ «Діамант» (правонаступником якого є ПАТ «Діамантбанк») і ОСОБА_1 був укладений договір про встановлення ліміту кредитування № 005С/К23, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитну лінію та встановив ліміт кредитування у розмірі 30 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 26 % річних.

ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором не виконала, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2010 року, яке набрало чинності 13.02.2010 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Діамант» заборгованість за кредитним договором № 005С/К23 від 26.10.2007 року у розмірі 15 090,69 грн. та судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 постанови № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин) наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 Цивільного кодексу України.

Станом на 12.02.2015 року рішення суду не виконано, заборгованість за Кредитним договором не погашена, в зв'язку з чим позивач, керуючись умовами п.п. 1.4, 6.4 Кредитного договору та положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України нарахував відповідачці проценти за користування кредитними коштами за період з 03.02.2010 року (наступний день після ухвалення Рішення) по 12.02.2015 року у сумі 17 926,74 грн. та відповідно до положень ЦК України, пункту 4.1. Кредитного договору, нарахував пеню за несплату (непогашення) кредиту та проценти за користування кредитними коштами у сумі 3 076,40 грн. за період з 12.02.2014 року по 12.02.2015 року.

Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 005С/К23 від 26.10.2007 року складає суму у розмірі 21 003,14 грн.

Умовами п. 4.1. Кредитного договору передбачена сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення сплати (повернення), від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Правова позиція щодо правомірності нарахування процентів за користування кредитними коштами до моменту повного погашення кредиту та виконання всіх передбачених кредитним договором зобов'язань підтримана Верховним судом України в ухвалі від 30.05.2012р. по справі № 6-26268вов08.

В силу ж ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Аналогічної позиції щодо нарахування відсотків дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема у своїй ухвалі від 12.06.2013р. по справі № 6-8292св13.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. ,

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Виходячи з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, розглянувши позов в межах заявлених Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» вимог, суд робить висновок, що позов підлягає повному задоволенню та вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 003,14 грн.

Таким чином ОСОБА_1 (Позичальник) істотно порушила норми Закону та умови договору № 005С/К23 від 26.10.2007 року, не виконавши взяті на себе зобов'язання щодо повернення коштів, передбачених Договором, тому ці грошові кошти підлягають стягненню.

Крім того, відповідно статті 88 ЦПК України, ПАТ «Діамантбанк», на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 611, 623, 1046-1056 Цивільного кодексу України, ст.ст. 208-210, 225-226 Цивільного процесуального кодексу України суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» (ідентифікаційний код 23362711) суму заборгованості у розмірі 21 003 (двадцять одна тисяча три ) гривні 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» (ідентифікаційний код 23362711) витрати по сплаті судового збору у розмірі 275 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.М. Чернявська

26.11.2015