Справа № 462/2630/15 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/5806/15 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Крайник Н. П.

суддів: Берези В. І., Курій Н. М.

при секретарі Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської загальноосвітньої школи І-го ступеня «Світанок» та відділу освіти Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, за участю третьої особи - ОСОБА_3, про виплату компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні згідно ст. 117 КЗпП України, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з відділу освіти Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_2 суму компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 116 грн. 42 коп. В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права .

Зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі його позовних вимог. В рішенні не застосовані норми закону, що регулюють правовідносини, що склалися між сторонами. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд не врахував час остаточного розрахунку при звільненні та що затримка розрахунку мала місце з вини відповідача, а також положення Конституційного Суду України. Суд умисно вчинив фальшування на користь відповідачів, у зв'язку з чим значно зменшив суму компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати та безпідставно не стягнув в його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнення, що становить за його розрахунком 220521 грн.05 коп.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повністю.

В судове засідання позивач та його представник не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заяв про відкладення від позивача та його представника не надходило, а відтак суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника Львівської загальноосвітньої школи І-го ступеня «Світанок» - Андрушко Л. М. та представника відділу освіти Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради - Крамар У. Р, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що позивач з 14.02.2007 року працював у Львівській загальноосвітній школі І-го ступеня «Світанок» на посаді нічного сторожа, з 01.11.2008 року був переведений на посаду сторожа.

Наказом № 142-к від 30.11.2009 року звільнений з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов»язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією.

У зв»язку з перебуванням ОСОБА_2 на лікарняному станом на 30.11.2009 року наказом № 144-к від 23.12.2009 року внесено зміни до наказу №142-к від 30.11.2009 року та звільнено позивача з роботи з тих самих підстав 10.12.2009 року.

На виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2011 року, на яке позивач покликається як на підставу своїх позовних вимог, відділом освіти Залізничного району Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, на користь позивача ОСОБА_2 здійснено виплату коштів за роботу у святкові дні у розмірі 128 грн. 18 коп. згідно видаткового касового ордеру від 21.06.2011 року /а.с.11 /зворотна сторона/ та 4 грн. 79 коп., згідно видаткового касового ордеру від 29.04.2014 року /а.с.69/, а всього 132 грн. 97 коп., які ОСОБА_2 отримав, про що свідчить його підпис, як одержувача.

Згідно положень ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Кодексу працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.02.2012 р. № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозвязку з положеннями статей 117, 237-1цього Кодексу встановлено, що згідно ст. 47 Кодексу статті 233 Кодексу законів про працю України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

З огляду на наведене Конституційний Суд України вирішив, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки остаточний розрахунок з позивачем було проведено 29.04.2014 року, він повинен був звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 29.07.2014 р., тобто в трьохмісячний строк після проведення з ним остаточного розрахунку, натомість позивач звернувся з такими вимогами до суду лише 07.04.2015 року, тобто з пропуском тримісячного строку, встановленого ч.1 ст. 233 КЗпП України.

За таких обставин, суд першої інстанції підставно відмовив позивачу у задоволенні його вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Також вірними є висновки суду першої інстанції щодо того, що остаточний розрахунок при звільненні позивача з роботи відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2011 року проведено відповідачем лише 29.04.2014 року, оскільки 29.04.2014 року позивачу було виплачено 4 грн. 79 коп., які належали йому до виплати в день звільнення та вірно виходив з того, що на суму невиплаченої заробітної плати, що становить 4 грн. 79 коп. слід нарахувати компенсацію відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», ст.34 Закону України «Про оплату праці» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, відповідно до якого сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов»язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Однак, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що компенсацію слід нараховувати за період з 31.05.2011 року, тобто з часу винесення рішення Залізничного районного суду м. Львова по день фактичного отримання позивачем коштів в сумі 4 грн. 79 коп., що підтверджується видатковим касовим ордером від 29.04.2014 року /а.с.69/, та не врахував, що ця сума належала позивачу на день звільнення і повинна була йому бути виплачена у день звільнення.

З наведених мотивів, в цій частині рішення суду слід змінити та стягнути з відділу освіти Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати за період з 10.12.2009 р. (день звільнення позивача з роботи) по 29.04.2014 року (по день фактичного розрахунку), що становить 281 грн.28 коп. ( для розрахунку судом взято дані офіційного сайту Державної служби статистики України про індекси споживчих цін на товари і послуги в період з грудня 2009 року по березень 2014 року включно).

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року в частині розміру компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням терміну їх виплати змінити.

Стягнути з відділу освіти Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 281 грн. 28 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Береза В. І.

Курій Н. М.