Справа 206/4735/15-ц
Провадження 2/206/1276/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, суд

в с т а н о в и в:

27 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05 січня 2015 року відповідач взяв в борг у неї грошову суму у розмірі 30000 грн., які зобовязався повернути в строк до 05 липня 2015 року.

У визначений строк відповідач ОСОБА_2 борг не повернула, що і слугує підставою для звернення до суду із цим позовом.

На підставі викладеного представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача 30000 грн. та судові витрати по справі (а.с. 2-3).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила позов задовольнити.

Представник в третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти позову.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні.

В судовому засіданні було встановлено, що 05 січня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики за умовами якого остання позичила у позивача 30000 грн., які зобовязалася повернути 05 липня 2015 року.

Про отримання обумовленої договором позики грошової суми у розмірі 30000 грн. відповідачем ОСОБА_2 була складена розписка (а.с. 4).

Дійсність зазначеної розписки як і договору позики була підтверджена в судовому засіданні самими відповідачем ОСОБА_2

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Змістом ст. 1047 ЦК України встановлено, що Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вище приведені висновку суду, яким встановлено наявність між сторонами відносин, що виникли з договору позики, наявність та допустимість доказів в даній цивільній справі, встановлення факту ОСОБА_2 неналежного виконання свого зобовязання, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, стягнувши заявлену суму грошових коштів, що були предметом договори позики, із відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 526, 530, 611, 1046, 1047, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4 8, 10, 11, 18, 57 60, 79, 88, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 05 січня 2015 року у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн., а також судовий збір у розмірі 300 грн., загалом 30300 (тридцять тисяч триста) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков