Справа № 353/1170/15-ц
Провадження № 6/353/30/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретаря Мороз М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тлумацького РУЮ про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1,-

в с т а н о в и в :

Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Тлумацького РУЮ ОСОБА_2 звернувся в суд з поданням, погодженим в.о. начальника відділу Державної виконавчої служби Тлумацького РУЮ ОСОБА_3, про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Бортники Тлумацького району Івано-Франківської області, до повного виконання нею боргових зобовязань згідно виконавчого листа № 2-9/11, виданого Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 16.09.2013 року. Зазначає, що ОСОБА_1 (боржником) не вживаються жодні заходи щодо виконання рішення суду, остання ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань покладених на неї рішенням суду. Просить подання задоволити та тимчасово обмежити виїзд з території України ОСОБА_1 до виконання нею своїх зобов'язань в Україні.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у ньому. Ствердив, що на адресу ОСОБА_1, вказаної у виконавчому листі, направлялась Постанова про відкриття виконавчого провадження, проте ОСОБА_1 не отримала її особисто, оскільки вона зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, але там не проживає. Також зазначив, що будь-які інші докази отримання ОСОБА_1 Постанови про відкриття виконачого провадження та інших документів, які стосуються виконавчого провадження, у ВДВС Тлумацького РУЮ не має. Пояснив, що ВДВС здійснювався виїзд за місцем реєстрації ОСОБА_1 в с. Бортники Тлумацького району, проте з пояснень сільського голови було встановлено, що ОСОБА_1 на даний час в селі не проживає.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Аналогічні права особи закріплено в ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Також п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

З набранням чинності з 9 березня 2011 року Закону України від 4 листопада 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Ст. 377-1 ЦПК України врегульовано вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Заборона виїзду за кордон є одним із найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане подання не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 46362167 по примусовому виконанню рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.05.2013 року за виконавчим листом № 2-9/11, виданим Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 16.09.2013 року, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості по кредитному договору № 323/08/14-CLNv від 06.10.2008 року в сумі 1591399,03; 3441,0 грн. судового збору та 120,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 3).

Державним виконавцем відділу ДВС Тлумацького РУЮ ОСОБА_2 04.02.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 4), яку з листом-повідомленням про необхідність зявитись до ВДВС Тлумацького РУЮ для сплати боргу та наданні необхідних документів направлено ОСОБА_1 в с. Ботники Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 4 зворот).

Згідно п. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Проте, як вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказані документи не були вручені ОСОБА_1 особисто, а передані невідомій «уповноваженій» особі (а.с. 5), тобто у матеріалах подання відсутні належні та допустимі докази щодо отримання боржником ОСОБА_1 вищевказаних документів.

Також 04.02.2015 року державним виконавцем відділу ДВС Тлумацького РУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, належне ОСОБА_1 (а.с. 6).

Згідно копії супровідного листа (а.с. 6 зворот), вказана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була направлена боржнику ОСОБА_1 23.02.2015 року, однак як у матеріалах подання, так і у матеріалах виконавчого провадження, як ствердив державний виконавець в судовому засіданні, відсутні докази про отримання боржником ОСОБА_1 даної постанови. На підставі цієї постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2015 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис щодо заборони відчужувати все рухоме майно належне боржнику (копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 04.02.2015 року, а.с. 16).

Згідно копії довідки Бортниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 16.06.2015 року боржник ОСОБА_1 на території сільської ради зареєстрована, однак не проживає (а.с. 17), що також підтверджує той факт, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про наявність виконавчого провадження про стягнення з неї грошових коштів. Проте, державним виконавцем не вжито жодних заходів щодо встановлення фактичного місця проживання боржника ОСОБА_1, будь-які документи щодо її розшуку в матеріалах подання відсутні.

Крім цього як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.02.2015 року, вони винесені при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-9, виданого 16.08.2013 року, тоді як вбачається з копії виконавчого листа він виданий Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 16.09.2013 року та має № 2-9/11.

Після винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем було розпочато примусове виконання рішення.

Згідно відповіді на вимоги державного виконавця із відділу Держземагенства у Тлумацькому районі Івано-Франківської області від 13.03.2015 року (а.с. 10) право власності на землю на території Тлумацького району за боржником не зареєстровано. Відповідно відповіді Управління ДАІ в Івано-Франківській області від 18.03.2015 року транспортних засобів за боржником ОСОБА_1 не зареєстровано (а.с. 9). Згідно відповіді державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 04.03.2015 року станом на 03.03.2015 року за боржником ОСОБА_1 техніка не зареєстрована (а.с. 11). Згідно відповідей Пенсійного фонду України від 20.04.2015 року та Державної податкової служби України від 04.02.2015 року боржник пенсію не отримує, підприємницькою діяльністю не займається та ніде не працює (а.с. 15, 15 зворот). Відповідно до відповіді Управління соціального захисту населення Тлумацької РДА від 05.03.2015 року боржник не отримує жодну з допомог, по яких можна проводити стягнення (а.с. 8).

Проте, згідно Інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 04.02.2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими по вул. ОСОБА_5, 27, сел. Підволочиськ Підволочиського району Тернопільської області (а.с. 12). Також згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована на території Підволочиської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області (а.с. 13). Однак, з даних документів вбачається, що дане майно зареєстроване за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, тоді як боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець посилався на те, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження, яке не виконане і заборгованість не погашена, зазначав, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобовязань, був письмово попереджений про сплату боргу, а тому його слід тимчасово обмежити у виїзді за межі України.

Однак у матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, про попередження боржника щодо сплати заборгованості та про накладення арешту на все майно боржника; відсутні будь-які дані, які би свідчили про те, що ОСОБА_1 мала можливість із урахуванням часу отримання постанови про відкриття виконавчого провадження виконати в добровільному порядку рішення суду. Також у поданні не зазначені конкретні факти умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду та не наведено доказів, які їх підтверджують До того ж з матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесені при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-9, виданого 16.08.2013 року, а не 16.09.2013 року за № 2-9/11, що є порушенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Мінюсту України № 512/5 від 02.04.2012 р.

Посилання державного виконавця на те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обовязків, в т.ч. не зявляється на виклики ВДВС не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах подання відсутні докази отримання боржником таких викликів.

Оскільки Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобовязань державним виконавцем не подано, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 є безпідставним та передчасним, оскільки у ньому не наведено підстав та доказів того, що боржник ОСОБА_1 знала про відкриття виконавчого провадження та умисно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду.

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Бортники Тлумацького району Івано-Франківської області, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, Закону України «Про виконавче провадження» , ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тлумацького РУЮ про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча У.Ю. Луковкіна