441/1477/15-ц 2/441/742/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2015 р.Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого, судді - Ференц О.І.,
при секретарі - Сорока М.В.,
з участю позивача - Федуха П.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
20.10.2015р. позивач звернувся до суду із даним позовом, покликаючись на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що стверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, веранди, коридору, кладової та ванної кімнати. Загальна площа будинку - 81.5 кв. м., житлова - 52 кв. м.. Окрім нього в будинку зареєстровані також відповідачі, відповідно його дружина та син.
Вказував, що ОСОБА_2 залишила його ще в 2010р. та виїхала за кордон. Зі слів спільних знайомих вона проживає в Росії. Його син - ОСОБА_3, приблизно півтора року тому також вибув із належного йому житлового будинку та виїхав на постійне місце проживання в США. На даний час він втратив зв'язок із дружиною та сином. Останні в його будинок з моменту вибуття не навідувалися, будь-які їхні особисті речі та документи у будинку відсутні, витрат по утриманню будинку вони не несуть, не сплачують за комунальні послуги. Підтвердженням вказаних обставин є Акти обстежень спірного житла від 22.07.2015р., 03.08.2015р., 25.09.2015р. та 02.10.2015р..
Зазначав, що реєстрація відповідачів у його будинку обмежує його права як власника, оскільки він не може оформити субсидію на комунальні послуги, з огляду на що змушений переплачувати за осіб, які цими послугами фактично не користуються, так як в будинку не проживають. За таких обставин він не бажає, щоб відповідачі були зареєстровані у належному йому житловому будинку.
Беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 більше трьох років, а відповідач ОСОБА_3 більше 1.5 року без поважних причин не проживають у будинку АДРЕСА_1, що порушує його права як власника такого, просив суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право на користування вищевказаним будинком.
Позовні вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, в тому числі через засоби масової інформації, а також від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що проживає недалеко від позивача і знає, що дружина останнього - ОСОБА_2, вже близько 4 років тому виїхала до себе додому і в с. Березець не проживає. ОСОБА_3 також виїхав за кордон близько 3 р. тому. З цього часу жоден із відповідачів не навідувався до позивача, знає, що син лише раз дзвонив.
Заслухавши пояснення позивача та свідка ОСОБА_4, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачів і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, є єдиним власником будинковолодіння АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 03.03.2008р. (а.с.4) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ № 291366 від 03.03.2008р. (а.с.5).
Згідно довідки Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 234 від 16.04.2015р. та даних будинкової книги в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9, 14-17).
Актами обстеження на факт проживання від 22.07.2015р., 03.08.2015р., 25.09.2015р. та 02.10.2015р., складеними представниками Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області, встановлено, що речей і документів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час обстеження в будинку АДРЕСА_1 не виявлено. Зі слів сусідів ОСОБА_2 не проживає у цьому будинку понад 3 роки, а ОСОБА_3 понад 1.5 року (а.с.10-13).
Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 більше трьох років, а відповідач ОСОБА_3 більше 1.5 року у спірному будинковолодінні, яке належить позивачу, не проживають, виїхали на постійне місце проживання за кордон, речей особистого вжитку та документів відповідачів у спірному будинку немає, вони без поважних причин не з'явилися в судове засідання та не довели суду поважності причин відсутності за адресою їх реєстрації, суд приходить до висновку, що їх слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.137 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України, п.10 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 227-228 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користуванням жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. І. Ференц