У Х В А Л А

30 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у задоволенні вищезазначених позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення суду касаційної інстанції та передачу справи на новий розгляд з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 11, пункту 8 частини 2 статті 16, частини 3 статті 386, частини 1 статті 509, статті 178, пункту 1 частини 1 статті 512, частини 1 статті 1166 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року та постанову Вищого господарського суду України від 8 червня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив із того, що спір між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 виник з деліктних правовідносин, і на час укладення договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, цивільно-правова відповідальність відповідачів щодо їх обов'язку відшкодувати шкоду ОСОБА_8 судовим рішенням не встановлена, в зв'язку з чим останній не мав правових підстав на передачу права, яке йому ще не належало.

Проте замінюючи ОСОБА_8 на ОСОБА_4 суд першої інстанції не звернув уваги на зазначене та дійшов помилкового висновку що останній є процесуальним правонаступником ОСОБА_8

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 квітня 2014 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, судом розглянуто позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП); в постанові Вищого господарського суду України від 8 червня 2015 року, судом розглянуто позовні вимоги про відшкодування збитків, які виникли внаслідок того, що відповідач не здійснив договірного списання коштів з рахунку позивача в погашення останнього за кредитним договором; в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року, на яку посилається заявник як на приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, судом розглянуто позовні вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в порядку регресу.

Отже, у справах наявні різні предмет, підстави позову, зміст позовних вимог та наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування збитків до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Ю.Л. Сенін