Ухвала

іменем україни

12 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої відповідачем внаслідок знищення ним майна, отриманого позивачем у спадок у грошовому еквіваленті розміру належної частки у спадщині.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач повністю зніс успадкований будинок, чим завдав їм з братом ОСОБА_6 матеріальну шкоду у вигляді вартості будинку за виключенням 1/6 частини будинку, що на нього припадала після смерті матері у випадку спадкування за законом, вартістю 31 848,5 грн та зменшеної на половину обов'язкової частки після смерті батька вартістю 7 962,12 грн, на загальну суму 151 283,38 грн, з яких на неї припадає половина в сумі 75 641,69 грн і які підлягають стягненню з відповідача на її користь, так як він відмовився відшкодувати заподіяну їй названу шкоду.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 71 659,13 грн майнової шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі порушується питання про скасування вказаних судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у звʼязку з неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4, подавши в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті матері ОСОБА_7, а також заяву про прийняття спадщини за заповітом ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті батька ОСОБА_8, прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк на належну їй частку нерухомого майна - 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_5 та рідний брат сторін ОСОБА_6, подавши в нотаріальну контору аналогічні заяви про прийняття спадщини після смерті батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у встановлений законом шестимісячний строк також прийняли спадщину на належні їм частки нерухомого майна - частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Судами також встановлено, що відповідач зніс будинок, який згідно з погосподарськими книгами Кривської сільської ради належав спадкодавцям та входив до спадкової маси. Доводи відповідача щодо належності спірного будинку йому на праві власності на підставі рішення виконкому Кривської сільської ради від 11 грудня 2008 року за №125 судами обґрунтовано не прийнято до уваги, оскільки це рішення скасовано рішенням виконкому Кривської сільської ради від 15 червня 2006 року за №9 «Про оформлення права власності», яке в свою чергу не оскаржене відповідачем.

Доводи відповідача щодо правомірності знесення спірного майна внаслідок його аварійного стану судами обґрунтовано відхилено, оскільки внаслідок таких дій без згоди позивача як співвласника цього майна припинилось набуте в порядку спадкування її право власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При визначенні розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача, місцевий суд виходив із наявного у матеріалах справи висновку про вартість об'єкта оцінки від 28 січня 2015 року, проведеного ТОВ «Ріалті-О», який є належним та допустимим доказом і не спростований відповідачем.

Вказаний висновок судів відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана