Справа № 285/2831/15-ц
провадження у справі № 2/0285/1123/15
18 листопада 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого -судді Савицької Л. Й.
при секретарі Янковій Л. П.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
Позивач 21.07.2015 року звернувся до суду з цим позовом та просить постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача основний борг за договором позики у розмірі 129 600 грн., проценти за користування коштами - 32 400 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості - 6 164 грн. 87 коп., суму заборгованості на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 113 076 грн., судові витрати - 2 812 грн. 40 коп., та витрати на правову допомогу у сумі 5 000 грн..
В обґрунтування позову зазначає, що 29.03.2013 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір про позику грошових коштів у сумі 129 600 грн. посвідчений приватним нотаріусом. Відповідно до вищевказаного договору позичальник (відповідач) зобов'язався повернути таку ж суму коштів та 25 % за користування позикою до 29.03.2014 року. У встановлені строки відповідач кошти не повернув. В добровільному порядку спір вирішити не має можливості, тому змушений за захистом своїх прав звернутися до суду.
В судове засідання позивач та його представник не прибули. В заяві позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позові, просив їх задовольнити. Судове засідання провести без їх участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився також. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Заяв не надійшло. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Доповівши заявлені вимоги, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.
Відповідно до договору позики грошових коштів від 29.03.2013 року ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 129 600 грн., які останній зобов'язався повернути до 29.03.2014 року (а.с.8-9).
У встановлений термін відповідач вказані кошти не повернув.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу.
Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
На підставі викладеного, до вказаних правовідносин підлягає застосуванню ч.2 ст.625 ЦК України в частині сплати трьох процентів річних від простроченої суми за порушення грошового зобов'язання та ч.2 ст.1048 ЦК України щодо сплати боржником процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України.
Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ними не заявлено, що свідчить про погодження з вказаною сумою.
Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, дійсність яких підтвердив в заяві представник відповідача, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2812 грн. 41 коп., та згідно до ст. 84 ЦПК - витрати на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 3, 57, 79, 88, 208, 212-216, 218, 224-226 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 509, 525-526, 625, 1046-1049 Цивільного кодексу України, суд
Позов задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, борг за договором позики у розмірі 129 600 грн., проценти за користування коштами - 32 400 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості - 6 164 грн. 87 коп., суму заборгованості на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів - 113 076 грн., судові витрати - 2 812 грн. 40 коп., та витрати на правову допомогу у сумі 5 000 грн.
Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуюча Л. Й. Савицька