Провадження № 6/161/375/15
У Х В А Л А

26 листопада 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (надалі - Другий відділ ДВС Луцького МУЮ) звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1.

Своє подання мотивує тим, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист Луцького міськрайонного суду по справі №161/1803/15-ц від 06.07.2015року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 23451,38грн. боргу та 243,60грн. судового збору. 09.07.2015року державним виконавцем Левчук І.О., на підставі Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 48044214. Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець наклав арешт на майно боржника, про що винесена відповідна постанова. До Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідні записи про заборону відчуження рухомого та нерухомого майна боржника. Копію постанови надіслано сторонам виконавчого провадження для відому, виконання, та можливості оскарження /ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»/. У наданий строк для самостійного виконання боржник виконавчий документ не виконав. Жодних підтверджуючих документів про сплату суми боргу, чи інших документів, що унеможливлюють виконання рішення боржник не надав. Державним виконавцем подано в органи та установи, що реєструють право власності та інші установи направлено запити, щодо надання інформації про наявність або відсутність у боржника рухомого та нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення, коштів, а також інформації що характеризують особу боржника, його місця проживання.

Посилаючись на наведене, просить суд тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, до повного виконання ним зобовязання згідно вищевказаного виконавчого листа Луцького міськрайонного суду .

Представник Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, подання підтримує.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити за безпідставністю.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист по справі №161/1803/15-ц від 06.07.2015року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 23451,38грн. боргу та 243,60грн. судового збору.

Як встановлено судом, по даному виконавчому листу відкрито виконавче провадження. Станом на день розгляду подання, рішення суду в добровільному порядку боржником не виконано, в звязку з чим заборгованість в загальний сумі становить 23694,98грн., з них: 23451,38грн. -сума боргу, та 243,60грн. -судовий збір по справі.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено, що паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено в випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті. Тимчасове затримання або вилучення паспорта в таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження, ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В матеріалах подання відсутні докази на підтвердження тих обставин, що державний виконавець здійснив всі необхідні заходи для своєчасного і повного виконання рішення суду.

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні відомості щодо виконання постанови про примусовий привід боржника через органи МВ УМВС та не встановлено коло належного боржнику майна, не вирішено питання про порядок виконання виконавчого листа.

Отже, будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання обовязку сплатити заборгованість, відсутні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п.18 ч.3 ст.12 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України, в їх системному звязку, вбачається, що право ОСОБА_1 на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках, у звязку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обовязків по виконанню рішення суду.

Державним виконавцем у відповідності до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження не використано надані йому права у точній відповідності із Законом та допущено порушення прав та законних інтересів боржника, не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішень суду, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 119, 210-215, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України, ст.11 Закону України Про виконавче провадження, суд

у х в а л и в :

В задоволенні подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, до повного виконання ним зобовязання згідно виконавчого листа Луцького міськрайонного суду по справі №161/1803/15-ц від 06.07.2015року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 23451,38грн. боргу та 243,60грн. судового збору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.