Солом'янський районний суд м. києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Дрозд А.М.,

представника позивача ОСОБА_1.,

представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника третьої особи Полтаця І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Державного підприємства «Антонов», ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Державної фінансової інспекції України, треті особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Савік Шустер Студія», Інформаційна агенція «112 Україна», про захист честі, гідності, ділової репутації та визнання інформації недостовірною, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року позивачі звернулися до суду із вищезазначеним позовом, в якому просять визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ДП «Антонов» та ОСОБА_5, поширену ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виступу на телевізійній передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» інформацію наступного змісту, а саме «… В результаті проведеної цієї ревізії було виявлено 391 мільйон збитків … Генеральною прокуратурою України, до речі у продовження ця справа знаходиться у Головного військового прокурора Матіоса, відкрила кримінальне провадження, по якому пред`явлено звинувачення керівнику ДП ОСОБА_5».

В обґрунтування своїх вимог позивачі з урахуванням пояснень представника одного з них в судовому засіданні посилаються на те, що поширена у такий спосіб ОСОБА_6 інформація не відповідає дійсності, порушує немайнові права обох позивачів, оскільки створює враження причетності керівника ДП «Антонов» ОСОБА_5 до протиправної діяльності, завдає шкоди репутації ДП «Антонов» як господарюючого суб`єкта і іміджу всієї України, оскільки останнє є підприємством стратегічного значення для економіки та безпеки держави.

В судовому засіданні представник позивача зауважив, що позивачі мали на увазі вимоги про захист ділової репутації ДП «Антонов», а щодо захисту честі, гідності та ділової репутації, то вони наполягають на тому, що ці категорії стосуються фізичної особи ОСОБА_5

В той же час, на запитання сторін провадження представник позивача не надала відповідь, які саме обставини позивач пов`язує із порушенням честі та гідності ОСОБА_5 в контексті викладених обставин позову.

Представник відповідача ОСОБА_6 категорично заперечував проти задоволення позову, зазначав, що окрім неправильного визначення позовних вимог щодо кожного із позивачів, про що викладено судом вище, позивачі також не зазначили конкретно до кого саме ці вимоги пред`явлено, чи то ОСОБА_6, чи то до Державної фінансової інспекції України. Крім того, звертав увагу суду на те, що Державна фінансова інспекція України (далі - ДФІ України), керівником якої на момент виходу в ефір вищезазначеної передачі був довіритель, проводила перевірки та ревізію діяльності ДП «Антонов», за наслідками яких складала відповідні документи. Серед цих документів були й такі, які містять інформацію про завдання збитків державі на оголошену ОСОБА_6 суму. Ці документи дійсно були спрямовані в Генеральну прокуратуру і по ним проводиться досудове розслідування. Щодо висловлювань «про пред`явлення керівнику «ДП» ОСОБА_5 звинувачення», то вважав це оціночним судженням, оскільки сам ОСОБА_6 має юридичну освіту і добре усвідомлює різницю між «повідомленням особі про підозру» в розумінні КПК України та вручення обвинувального акту як певній особі, так і подальше його направлення в суд. Вважає таке висловлювання свого довірителя критичним судженням дій ОСОБА_5 як керівника підприємства ДП «Антонов» за період, за яким проводилися перевірки. Саме результати проведених ДФС України дали йому підстави так висловлюватися.

Представник ДФІ України підтримав позицію представника ОСОБА_6 та додав, що з 2006 року зазначене підприємство перевіряється. Зокрема, в 2014 році за дорученням Прем`єр-міністра України ОСОБА_8 було проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Антонов» і саме за наслідками такої перевірки складена довідка, з якої вбачається, що серед іншого збитки ДП «Антонов» були заподіяні на більше ніж 300 млн. грн. за наслідками його роботи за період з 01.01.2006 по 31.05.2014 та акт перевірки, згідно якого розмір збитків встановлено на суму більше 44 000,00 грн.

Представник Інформаційної агенції «112 Україна» також вважав, що вимоги позивачів є безпідставними, проте у вирішенні справи покладався на розсуд суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Савік Шустер Студія» в судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. Його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України)

За правилами ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на визнання інформації недостовірною.

Водночас, згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на телевізійній передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_6 як головою ДФІ України 2014-2015 років, який відсторонений від посади Прем`єр-міністром України ОСОБА_8 з 04.03.2015 в тому числі за «необ`єктивність фінансової перевірки ДП «Антонов» (як представив його телеведучий) «зупинився на декількох резонансних об`єктах контролю та сумах збитків» и ним було поширено інформацію наступного змісту: «… в одному із пунктів, які він /за контекстом Прем`єр-міністр/ озвучив на Кабінеті Міністрів, це було підприємство «Антонов». Дійсно ми проводили ревізію цього підприємства, дійсно це було за його дорученням, але це була комісійна перевірка, тобто в комісійній перевірці приймали участь декілька міністерств: Міністерство економіки, Міністерство юстиції, Держфонд майна і Державна фінансова інспекція України. В результаті проведеної цієї ревізії було виявлено 391 мільйон збитків. Даний акт ревізії ми направили до Генеральної прокуратури України. Генеральна прокуратура України даний наш акт направила до КНДІСЕ, це Київський інститут судових експертиз, для підтвердження повноти нарахованих сум, в сумі 391 мільйон. КНІСЕ повністю підтвердило наш акт. Генеральною прокуратурою України, до речі у провадженні ця справа знаходиться у Головного військового прокурора Матіоса, відкрила кримінальне провадження, по якому пред`явлено звинувачення керівнику «ДП» ОСОБА_5 і бувшому Прем`єр-міністру України ОСОБА_9»

Поширення вказаної інформації підтверджується записом передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» на каналі «112 Україна», що міститься на компакт-диску, оглянутому в судовому засіданні, та розміщеній інформації в загальному доступі в Інтернеті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3

Між тим, суд розглядає цивільні справи виключно в межах заявлених вимог відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України.

Так, позивач просить визнати недостовірною інформацію щодо

1) виявлення збитків на суму 391 млн. грн.,

2) відкриття кримінального провадження за цими фактами та

3) пред`явлення звинувачення керівнику «ДП» ОСОБА_5 (а.с.6 Том №1)

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Під час судового розгляду встановлено, що на виконання доручення Прем`єр-міністра України ОСОБА_8 від 02.06.2014 №15665/1/1-14 проведено перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Антонов», за наслідками якої складено, зокрема, довідку такої перевірки діяльності підприємства за період роботи з 01.01.2006 по 31.05.2014 (а.с.38 Том №2)

Як вбачається з п.5 висновків зазначеної довідки збитки ДП «Антонов» через неможливість повернути гроші з рахунків підприємства, відкритих в ПАТ «Брокбізнесбанк» становлять 345,7 млн. грн. (а.с.111 Том №2)

Згідно акту №05-21/143 від 28.11.2014 позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Антонов» за період з 01.01.2006 по 30.09.2014 зазначену ревізію проведено в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000199 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.5 ст.191 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) від 16.05.2013 (а.с.119 Том №2)

Також під час ревізії встановлено, зокрема, що враховуючи сплату ДП «Антонов» до бюджету дивідендів в сумі 30 547,4 тис. грн. розмір збитків, завданих Державному бюджету України, що є наслідком вказаного порушення, становить 44 708,0 тис. грн. Зазначено, що дане порушення допущене з вини Президента - Генерального директора ДП «Антонов» ОСОБА_5, який здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та трудовим контрактом (а.с.141 Том №2)

Згідно відповіді ДФІ України від 21.09.2015 вих. №05-17/1275 на адресу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України матеріали вищезазначеної перевірки з окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Антонов» за період з 01.01.2006 по 31.05.2014, здійсненої міжвідомчою робочою групою, створеною на виконання доручення Прем`єр-міністра України ОСОБА_8 від 02.06.2014, ДФС України надіслала до Генеральної прокуратури України листом від 19.09.2014 №05-17/1367. За результатами розгляду зазначених матеріалів Генеральною прокуратурою України 27.09.2014 розпочато кримінальні провадження №0000976 та №0000977, які 30.09.2014 об`єднані із кримінальним провадженням №0000199, розпочатим Генеральною прокуратурою України ще 16 травня 2013 року (а.с.81 Том №3)

Таким чином, під час розгляду справи спростовано твердження представника позивача, що не відповідає дійсності інформація про те, що матеріали вищенаведених судом перевірок стали підставою для порушення кримінального провадження, зокрема, №0000199, оскільки воно було порушено ще в 2013 році, а матеріали перевірок датовані 2014.

Більше того, Генеральна прокуратура Україна в своєму листі від 08 квітня 2015 року №10/1/2-27004-14 також повідомила, що СВ СУ Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000199 за фактами службової недбалості, зловживання владою або службовим становищем, а також розтрати чужого майна службовими особами ДП «Антонов» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.367, ч.2 ст.364, ч. ч. 1, 5 ст.191 КК України та за підозрою колишнього Прем`єр-міністра України ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Також Генеральна прокуратура підтверджує, що матеріали перевірок, про які суд зазначав вище і на які посилався ОСОБА_6 в своєму виступі ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі «ІНФОРМАЦІЯ_2» долучені до матеріалів даного досудового розслідування №0000199, але по ним були порушені інші провадження (№0000976 та №0000977), які в подальшому об`єднані із №0000199 (а.с.83-84 Том №3)

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи представників відповідачів про те, що поширена ОСОБА_6 інформація щодо «виявлення збитків на суму 391 млн. грн. та відкриття кримінального провадження за цими фактами» не може бути визнана недостовірною, оскільки не тільки ОСОБА_6 посилався під телеефіру на офіційні джерела, а вона знайшла своє підтвердження в матеріалах справи.

Щодо інформації про те, що «керівнику «ДП» ОСОБА_5 пред`явлено звинувачення», то суд вважає, що заслуговують на увагу твердження представника ОСОБА_6 про те, що в даному випадку можна вести мову про оціночні судження, виходячи з наступного. Відповідач допустив критичні міркування, оскільки в даному конкретному випадку за наявною у самого ОСОБА_6 інформацією як голови ДФІ України за наслідками різноманітних перевірок він таким чином надав критичну оцінку дій позивача, який є публічною посадовою особою, керівником підприємства, де такі перевірки проводилися і який, як встановлено під час судового розгляду, саме згідно своїх повноважень здійснював і здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність.

Так, Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка згідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV(із змінами), є частиною національного законодавства передбачає, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом вказаної ст. 10 Конвенції, право на свободу вираження поглядів не є необмеженим.

Навіть у разі, коли твердження є оцінним судженням, має існувати достатня фактична база на його підтвердження, без якої воно виходитиме за рамки прийнятного («Єрусалем проти Австрії», N 26958/95, п. 43, ECHR 2001-II, п. 76 Справа «Педерсен і Бодсґор проти Данії» (Заява N 49017/99) рішення від 17 грудня 2004 року), п. 37 Справа № 13/1994/460/541 «Праґер і Обершлік проти Австрії» рішення від 26 квітня 1995 року)

У справі «Перна проти Італії» (Case of Perna v. Italy), Європейський Суд з прав людини(Заява N 48898/99 п.п. 44-47 рішення від 25 липня 2001 року) визначив, що твердження заявника про начебто існуючу стратегію встановлення контролю над прокуратурами в багатьох містах та використання послуг pentito Бушетти з метою обвинувачення п. Андреотті вочевидь означають приписування скаржникові конкретних діянь. Отже, вони не підлягають захисту статті 10, якщо не мають фактичного підґрунтя, особливо з урахуванням тяжкості таких обвинувачень, оскільки це були твердження щодо фактів, які підлягають доведенню (див. рішення у справі «Нільсен і Йонсен проти Норвегії», цитоване вище, пункт 49). У статті, про яку йдеться, не було жодного посилання на докази і не наводилося жодне джерело інформації, що могло підтвердити ці заяви. Більше того, під час судового розгляду заявник не надав жодного конкретного доказу на підтримку своїх тверджень. Враховуючи контекст, ці твердження, у яких висувалися дуже серйозні звинувачення проти судового службовця, перевищили межі прийнятної критики з огляду на те, що вони не мали фактичного підґрунтя.

В даному випадку слід констатувати наявність такого фактичного підґрунтя, про що судом зазначено вище.

Слід також зазначити, що особа, яка займає керівну посаду в державному підприємстві свідомо наражається на публічний інтерес до себе і свідому критику з боку громадськості, тим більше, що сам позивач стверджує, що ДП «Антонов» ОСОБА_5 є керівником відомого підприємства.

В той же час пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків та публічних осіб або про питання, які становлять суспільний інтерес (див. рішення у справі «Сюрек проти Туреччини» (№ 1) (Surek v. Turkey (no. 1) [ВП], заява № 26682/95, п. 61, ECHR 1999IV). Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об'єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (див. рішення у справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), від 8 липня 1986 року, п. 42, Series A, no. 103, або у справі «Інкал проти Туреччини» (Incal v. Turkey), від 9 червня 1998 року, п. 54, Reports of Judgments and Decisions, 1998IV)

Під час телепрограми «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_1 обговорювались питання суспільного значення.

Що таке громадський чи суспільний інтерес і хто такі публічні особи, що можуть викликати останній!?

У Резолюції Парламентської Асамблеї Ради Європи 1165 (1998) про право на приватність міститься поняття «публічної фігури» - це особи, які займають державні посади і/чи використовують державний ресурс, а також усі ті, що відіграють певну роль у громадському житті чи в галуз політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери чи спорі.

В рішенні у справі «Гріко проти Словаччини» від 20 липня 2004 року Європейський Суд зазначив, що стаття 10 Конвенції захищає не лише погляди, які є образливими чи які шокують, але також і такі, котрі містять певні перебільшення. Суд також відзначив, що справа, яка коментувалася у згаданих інтерв'ю і статті була предметом загального інтересу і щодо неї вже велися громадські дебати, викладені міркування не були спрямовані на образу, приниження чи дискредитацію особи.

Відповідач ОСОБА_6 не є особою, яка займалася чи займається проведенням досудового розслідування по вищенаведеним кримінальним провадженням, відтак його інформація щодо його (провадження) руху та вчиненню тих чи інших процесуальних дій є лише припущенням та міркуванням, висловленим на підставі даних, отриманих в ході перевірок підприємства ДФІ України. Більше того, суд погоджується із позицією обох представників відповідачів, що чинна редакція КПК України не містить взагалі такого поняття як «пред`явлення звинувачення», відтак і визнати недостовірною ту інформацію, яка апріорі не може існувати неможна. Ця інформація не може бути піддана перевірці на правдивість.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання моно-стилістичних засобів.

Зокрема, відповідно до рішення Європейського Суду «Лінгенс проти Австрії» мають бути достатні підстави для висловлення оціночного судження, оскільки навіть оціночне судження, яке не має під собою фактичних підстав, може бути таким, що не підлягатиме захисту.

Отже, висловлене ОСОБА_6 під час телепрограми «ІНФОРМАЦІЯ_2» ІНФОРМАЦІЯ_1 судження про те, що «керівнику «ДП» ОСОБА_5 пред`явлено звинувачення», є оціночним, але не безпідставним, оскільки базується на даних досудового слідства, в межах якого перевіряється можлива причетність посадових осіб ДП «Антонов», яким також є ОСОБА_5, до вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються в рамках №0000199.

Тому, поширена інформація містить оціночні судження відповідно до ст. 277 ЦК України, зокрема автором використано висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, оскільки за своїм змістом є припущенням.

Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Слід зазначити, що зі змісту поширеної інформації не вбачається, що така інформація ганьбить честь, гідність позивачів, завдає шкоди їх діловій репутації.

Позивачами не доведено, що розповсюджена інформація призвела до негативних наслідків, що дискредитує їх.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», ст. 10, 15, 88, 57, 60,209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову Державного підприємства «Антонов», ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Державної фінансової інспекції України, треті особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Савік Шустер Студія», Інформаційна агенція «112 Україна», про захист честі, гідності, ділової репутації та визнання інформації недостовірною,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Солом`янський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Кицюк