Справа №345/428/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2015 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Бойка М.Я.

секретаря - Шмігель І.О.

з участю: позивача - ОСОБА_2

відповідача -

представника зацікавленої особи -

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, зацікавлена особа - Служба у справах дітей Івано - Франківської ОДА, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини та виготовлення проїзних документів без згоди та супроводу батька,

в с т а н о в и в:

що ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Івано - Франківського міського суду від 18.06.2014 року розірвано. Від даного шлюбу народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу розірвання шлюбу відповідач матеріально її не підтримує, не утримує, життям сина не цікавиться, жодних зв'язків з ними не підтримує. Син відвідує спортивний клуб "Тигр" і для участі у змаганнях в 2015 році заплановані поїздки за кордон в Польщу на червень - липень 2015 року. Також вона планує поїхати в Італію до своєї матері у травні та серпні 2015 року. Для виготовлення проїзних документів та для виїзду за кордон неповнолітньої дитини потрібен дозвіл батька. Відповідач відмовився дати згоду на виїзд дитини за кордон.

У зв'язку з цим вона звернулася до суду із зазначеним позовом. Просить надати дозвіл неповнолітній дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за кордон, зокрема до Польщі, Італії та інші країни Шенгенського Договору до досягнення дитиною повноліття в супроводі матері ОСОБА_2 або уповноваженої нею особи без згоди батька ОСОБА_3 та дозволити ОСОБА_2 або її офіційному представнику без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала позов та підтвердила наведене. Згідна на заочний розгляд справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча завчасно і належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи судовою повісткою та шляхом поміщення оголошення в засобах масової інформації.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти, які мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

Представник зацікавленої особи подала суду заяву, в якій не заперечує проти надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька.

Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). Рішенням Івано - Франківського міського суду Івано - Франківської області від 18.06.2014 року (а.с. 5 - 6) шлюб між ними розірвано та стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Івано - Франківського міського управління юстиції № 02 - 19/В - 8/1035 від 22.02.2015 року (а.с. 32) стягнення за виконавчим листом № 344/2541 не проводилося.

Як вбачається із Довідки технічної студії Винахідник від 22.12.2014 року (а.с. 8) ОСОБА_4 з 01.09.2014 року відвідує групу "Пт 16:40 Логіка з LEGO (4 - 5 р.)" у ТС "Винахідник" та Довідки Спорт Клуб Тигр від 16.01.2015 року (а.с. 9), що ОСОБА_4 є членом спортивного клубу "Тигр" з вересня 2014 року.

У судовому засіданні позивач, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надано документів (туристичну путівку, запрошення, направлення тощо) на підтвердження, що саме Спортивний клуб Тигр приймає участь у змаганнях, які відбудуться в 2015 році та заплановані поїздки за кордон в Польщу на червень - липень 2015 року. Також позивачем не зазначено, в які саме країни Шенгенського Договору та конкретно на який період вона має намір поїхати із сином ОСОБА_4, і в яких умовах проживатиме малолітня дитина.

Також позивачем не доведено мети поїздки за кордон, так як з матеріалів справи не вбачається, що дитина потребує оздоровлення за межами України. Жодних висновків медичного закладу з цього приводу суду не надано.

Відповідно до ст. 313 ч. 4 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, в тому числі у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 - річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За вимогами п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, суд вважає, що відповідач наділений правом особисто виховувати дітей в порядку, встановленому йому відповідними державними органами. Також суд враховує право відповідача на спілкування з дітьми, встановлене ст. 153 Сімейного кодексу України, згідно з якою мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, зокрема обмежене положеннями ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Також суду не представлено висновку Служби у справах дітей Івано - Франківської обласної державної адміністрації, відповідності до ст. 19 СК України, щодо доцільності виїзду за кордон малолітнього ОСОБА_4

Враховуючи наведене, суд вважає, що у судовому засіданні позивачем не доведено обставин на підтвердження правових підстав для задоволення позову про надання дозволу на виїзд за кордон малолітнього ОСОБА_4, без зазначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, окрім цього, багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька та до досягнення дитиною повноліття чинним законодавством не передбачено.

Ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст. 53 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 3, 151, 153, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, ст. ст. 209, 213 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, зацікавлена особа - Служба у справах дітей Івано - Франківської ОДА, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини та виготовлення проїзних документів без згоди та супроводу батька - відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте Калуським міськрайонним судом Івано - Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з часу одержання копії рішення.

Головуючий: