АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8077/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Сирбул О.Ф.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Заришняк Г.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволено частково.

Визнано, що автомобіль марки Nissan Aimera Classic, 2008 року випуску, загальна вартість якого складає 102 651,14 грн. є спільною сумісною власністю подружжя.

Поділено автомобіль Nissan Aimera Classic, 2008 року випуску між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за автомобіль марки Nissan Aimera Classic, 2008 року випуску, в сумі 51 325,57 грн., що складає 1/2 частину загальної вартості цього автомобіля.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 513,26 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

В листопаді 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна колишнього подружжя та зобов'язання відповідача сплатити позивачу грошову компенсацію замість Ѕ частки у спільній сумісній власності на автомобіль.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем був укладений шлюб з 05.08.2000 року. Шлюб між сторонами розірвано 29.11.2011 року. Під час шлюбу придбали рухоме майно, а саме: автомобіль марки Nissan Aimera Classic, 2008 року випуску. Спірний автомобіль використовувався для потреб сім'ї, а після розлучення залишився у користуванні відповідача. Позивач вважає за необхідне поділити майно та в уточнених позовних вимогах просила суд визнати, що автомобіль марки Nissan Aimera Classic, 2008 року випуску, є спільною сумісною власністю подружжя. Поділити спірний автомобіль та відступити від засад рівності часток у спільному майні, визначити частку позивача у розмірі 75 %, а відповідача

25 % частини вартості автомобіля та зобов'язати відповідача сплатити позивачу грошову компенсацію у розмірі 76 988,35 грн., що складає 75 % від загальної вартості автомобіля.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2000 року (а.с.4).

Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.37-38).

Від шлюбу у сторін є дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час шлюбу придбали рухоме майно, а саме: автомобіль марки Nissan Aimera Classic, 2008 року випуску.

Відповідно до звіту про визначення ринкової вартості транспортного засобу № 3610/4 від 30.03.2015 року ринкова вартість автомобіля марки NissanAimera Classic, 2008 року випуску, становить 102 651,14 грн. (а.с.39 -57).

Під час розгляду справи судом першої інстанції сторони не заперечували проти суми оцінки спірного автомобіля.

Крім того, судом встановлено, що відповідач відчужив автомобіль самостійно, що також підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи (а.с.18, 19-20).

Виходячи з положень статей 60 та 70 Сімейного Кодексу України та встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про поділ автомобіля в рівних частинах, а відтак стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за автомобіль в сумі 51 325 грн. 57. коп., що складає Ѕ частину загальної вартості автомобіля виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом відповідач вчинив відчуження спірного автомобіля в період зареєстрованого шлюбу з позивачкою за договором від 09 листопада 2010 року (а. с. 19) . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дарницького районного суду від 29 листопада 2011 року (а. с 5).

Посилання позивача на те, що відповідач відчужив спірний автомобіль без будь якої усної чи письмової згоди позивачки в період зареєстрованого шлюбу , але в той час коли сторони вже не підтримували шлюбних стосунків та не вели спільне господарство і це встановлено рішенням суду про розлучення а тому суду належить відступити від рівності часток, колегія суддів не приймає до уваги , оскільки рішення про розірвання шлюбу між сторонами від 29 листопада 2011 року ухвалено в заочному порядку, тобто за відсутності пояснень чи заперечень відповідача.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд мав відійти від рівності часток подружжя при поділі майна з тих підстав, що відповідач має заборгованість по виплаті аліментів на дитину у розмірі більше 21 000 грн., оскільки виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки позивачем отримано лише 17.11.2014 року за рішенням суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів від 29 листопада 2011 року.

Крім того, в апеляційному суді позивач підтвердила , що раніше не мала наміру ділити спільне майно, а тому зазначила в заяві про розлучення про відсутність спору про поділ майна та не мала наміру до 2014 року подавати виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача до примусового виконання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді