У х в а л а

іменем україни

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 2 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на неможливість оформити спадщину після смерті племінниці - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року й не залишила заповіту, через відсутність правовстановлюючих документі на спадкове майно, а саме - на будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 області та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,41 га.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 2 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 області та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,41 га, що знаходиться на території Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області.

У касаційній скарзі Задубрівська сільська рада Снятинського району Івано-Франківської області просить рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 2 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із доведеності вимог ОСОБА_3, який є єдиним спадкоємцем третьої черги після смерті племінниці - ОСОБА_4, проте позбавлений можливості оформити право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна виходячи з наступного.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 області та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,41 га, що знаходиться на території Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області.

За життя ОСОБА_4 заповіту не склала, спадкоємці першої та другої черги відсутні.

Позивач ОСОБА_3 є дядьком померлої ОСОБА_4 й, відповідно, спадкоємцем третьої черги.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14 квітня 2014 року позивачу встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

10 червня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів.

Згідно з довідкою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області від 24 квітня 2013 року, виданою на підставі виданого 30 березня 2013 року Коломийським МБТІ технічного паспорта, жилий будинок НОМЕР_1 загальною площею 62,6 кв. м, жилою площею 27,60 кв. м, по АДРЕСА_1 побудований у 1948 році та відповідає будівельним нормам і вимогам (а.с. 8).

Відповідно до довідки ОКП «Коломийське МБТІ» від 23 травня

2013 року право власності на вказаний будинок станом на 31 грудня

2012 року не зареєстроване (а.с. 9).

Із копії державного акта про право власності на землю вбачається, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,41 га, що знаходиться на території Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області належала ОСОБА_4, проте оригінал вказаного акта відсутній.

Так, відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово

(ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз'яснює, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово (п. 20).

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Заперечуючи проти позову (а.с. 21, 22), відповідач зазначав про наявність інших спадкоємців третьої черги після смерті ОСОБА_4, а саме: її тітки, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, яка є дружиною дядька ОСОБА_4 -

ОСОБА_7, який помер 1 серпня 2012 року, а за життя був призначений опікуном спадкодавця - ОСОБА_4, яка потребувала стороннього догляду через інвалідність та визнання недієздатною, а в подальшому здійснив поховання племінниці та фактично прийняв спадщину після її смерті, проте не встиг оформити спадщину у встановленому законом порядку, лише виготовив технічний паспорт на спірний жилий будинок (технічний

паспорт - а.с. 16-20).

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій на порушення вимог

ст. ст. 212-215, 303, 304, 315 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернули, доводів та заперечень сторін належним чином не перевірили, не з'ясували усіх дійсних обставин справи, що мають визначальне значення для правильного її вирішення, зокрема не встановили коло спадкоємців, що мають право на спадкування після смерті ОСОБА_4 й, відповідно, дійшли передчасного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірне спадкове майно, не врахувавши відсутності у спадкодавця

ОСОБА_4 права власності на будинок АДРЕСА_1 та наявності права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,41 га, що знаходиться на території Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області.

У порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суди не сприяли повному і всебічному з'ясуванню дійсних обставин справи, які мають визначальне значення для правильного її вирішення.

З огляду на викладене, погодитись із ухваленими у справі судовими рішеннями неможливо.

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, оскільки судами при їх ухваленні допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи й є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 2 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до Задубрівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

В.І. Мартинюк

М.І. Наумчук