АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар: Вівчарик Н.В.

за участю: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обласної комунальної медичної установи «Обласний дитячий протитуберкульозний санаторій «Садгора», третя особа - Департамент охорони здоровя Чернівецької обласної Державної адміністрації, про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до обласної комунальної медичної установи «Обласний дитячий протитуберкульозний санаторій «Садгора» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Посилалася на те, що 30.06.2015 року вона була звільнена з роботи з посади бухгалтера за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Вважає даний наказ незаконним, оскільки він прийнятий з порушенням порядку звільнення, зокрема, від неї не було відібрано пояснення, був порушений порядок дачі згоди на її звільнення профспілковим комітетом. Крім цього, не доведений факт невиконання або неналежного виконання нею посадових обов»язків.

Внаслідок незаконного звільнення їй заподіяна моральна шкода, оскільки вона позбавлена заробляти кошти на життя, втратила душевний спокій, перебуває у роздратованому стані.

Просила поновити її на посаді бухгалтера обласної комунальної медичної установи «Обласний дитячий протитуберкульозний санаторій «Садгора», стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов»язків проведено відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Частиною другою статті 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами дисциплінарного стягнення є догана і звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло одного року.

Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала бухгалтером обласної комунальної медичної установи «Обласний дитячий протитуберкульозний санаторій «Садгора». В її функціональні обов»язки входило: ведення бухгалтерського обліку по нарахуванню заробітної плати, листків непрацездатності, оформлення особових карток працівників санаторію, контроль за веденням табельного обліку, проведення утримання із заробітної плати обов»язкових платежів та профспілкових внесків, оформлення платіжних відомостей на виплату авансу та заробітної плати (а.с.135-137).

Установлено, що до ОСОБА_1 застосовувалися дисциплінарні стягнення у вигляді доган, а саме:

1)на підставі наказу №122-К від 29 жовтня 2014 року (а.с.150). Даний наказ виданий у зв'язку із безпідставним нарахуванням сум страхових коштів по тимчасовій непрацездатності на суму 3633,02 грн., що виразилось у невірному визначенні кількості годин при розрахунку лікарняного та невірному визначенні суми заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності. Дане порушення підтверджується актом про результати перевірки правильності та правомірності використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, складений Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с.103-107). З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлена 29 жовтня 2014 року, з ним погодилась і його не оскаржувала.

2)На підставі наказу №127-К від 11 листопада 2014 року (а.с.109). Даний наказ виданий у зв»язку з затримкою виплати заробітної плати із-за невірно сформованої відомості на заробітну плату від 27.10.2014 року, допущеної позивачем. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлена 11 листопада 2014 року, з ним погодилась і його не оскаржувала.

3)На підставі наказу №10-К від 28 січня 2015 року (а.с.151). Даний наказ виданий у зв»язку із нарахуванням позивачем доплат сестрі-господині пульмонологічного відділення ОСОБА_4 без будь-якої правової підстави у розмірі 714,23 грн. за період серпень-листопад 2014 року, чим було порушено п.2.1 посадової інструкції бухгалтера. Від підпису про ознайомлення з наказом ОСОБА_1 відмовилась, що підтверджується актом від 28 січня 2015 року. Даний наказ позивачка не оспорювала. В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що сама виявила помилку і в січні 2015 року ОСОБА_4 були повернуті зайво виплачені кошти. Колегія суддів вважає, що таким чином ОСОБА_1 погодилась із застосуванням до неї дисциплінарного стягнення.

4)На підставі наказу №69-К від 15 червня 2015 року (а.с.158). Даний наказ виданий у зв»язку з тим, що ОСОБА_1 не здійснювала оплату за роботу у нічний час операторам газової котельні. Підставою для винесення даного наказу стало подання Територіальної державної інспекції з питань праці Чернівецької області №337 від 25.05.2015 року внаслідок проведеної перевірки (а.с.14). Від підпису про ознайомлення з наказом ОСОБА_1 відмовилась, що підтверджується актом від 15 червня 2015 року. А тому доводи апеляційної скарги про не ознайомлення її із цим наказом спростовуються матеріалами справи. Зазначений наказ позивачка не оспорила і в даному судовому провадженні.

Наказом №14-ЗВ від 30 червня 2015 року ОСОБА_1 звільнена з роботи з 30.06.2015 року за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.8). Підставою для застосування останнього дисциплінарного стягнення стало те, що бухгалтер ОСОБА_1 в порушення п.169.2.2 Податкового кодексу України, протягом 2014-2015 року допустила застосування податкової соціальної пільги співробітникам: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, без заяви про застосування пільги та документів, що підтверджують таке право. Внаслідок даного порушення ОСОБА_1 було недоутримано податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 7567,51 грн. Доказом вчинених порушень є доповідна економіста ОСОБА_9 головному лікарю ОДПТС «Садгора» (а.с.100-102)

Головним лікарем було запропоновано позивачці надати пояснення по факту виявленого проступку, однак остання відмовилась від дачі пояснень, про що був складений відповідний акт (а.с.99).

Отже, колегія суддів вважає, що мав місце дисциплінарний проступок, який став безпосередньо підставою для звільнення; йому передувала система порушень, за які до ОСОБА_1 з додержанням вимог ст.ст.147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення; ці дисциплінарні стягнення були застосовані в межах одного року. Процедура звільнення відбулася з дотриманням норм КЗпП України.

Враховуючи вищевикладені обставини, доводи апеляційної скарги про безпідставне звільнення є необгрунтовані та спростовуються матеріалами справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення порядку отримання згоди на звільнення у профспілковій організації, то вони також є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що бухгалтеру ОСОБА_1 було запропоновано з»явитись 30 червня 2015 року на 11-00 годин за засідання профспілкового комітету у зв»язку із розглядом подання головного лікаря щодо надання згоди на її звільнення з посади бухгалтера за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.119). Однак остання відмовилась брати участь у засіданні профкому, про що був складений відповідний акт від 30 червня 2015 року (а.с.119 зворот).

30 червня 2015 року засіданням профкому ОДПС «Садгора» вирішено надати згоду на звільнення з посади бухгалтера ОСОБА_1 за систематичне невиконання нею без поважних причин обов»язків, покладених трудовим договором відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, про що свідчить протокол №8 (а.с.133-134).

Доводи апеляційної скарги з приводу причин відкладення засідання профкому 16 червня 2015 року не мають правового значення для справи.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що засідання профкому проводилось у робочий час і позивачка не могла залишити своє робоче місце, щоб не був зафіксований прогул. В даному випадку перебування позивачки в робочий час на засіданні профкому з приводу вирішення питання щодо неї вважалося би поважною причиною відсутності на робочому місці.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 бажала мати на засіданні профкому представника для надання їй правової допомоги не підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки будь-якої заяви про перенесення засідання профкому з цієї підстави позивач не подавала.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу його в законну силу.

Головуючий:

Судді: