Справа № 442/6702/15-ц
Провадження № 2-к/442/4/2015
УХВАЛА

Іменем України

02 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Михавко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі клопотання Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання і надання дозволу на виконання на території України Заочного вироку районного суду для столичного міста Варшава у Варшаві ( ОСОБА_1) від 22.07.2014 року, який став правомочним 10.11.2014 року, на території України про встановлення батьківства та стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Францевіча в розмірі 20000 злотих,-

ВСТАНОВИВ:

Головне територіальне управління юстиції у Львівській області звернулося до суду з клопотанням про визнання і надання дозволу на виконання на території України Заочного вироку районного суду для столичного міста Варшава у Варшаві ( ОСОБА_1) від 22.07.2014 року, яке набрало законної сили 10.11.2014 року на території України про встановлення батьківства та стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Францевіча в розмірі 20000 злотих, аліментні платежі перераховувати відповідно наданої інформації про реквізити банківського рахунку стягувачки, з тих підстав, що боржник добровільно рішення суду не виконує, а сума заборгованості складає 20000 злотих.

Представник заявника в судове засідання не зявився, подавши заяву, в якій зазначає, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, а справу просить розглядати у відсутності заявника та його представника.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин неявки, незважаючи на те, що судова повістка була надіслана на останню відоме суду зареєстроване місце його проживання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступних міркувань.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають, зокрема, з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України (ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Як передбачено ст.ст. 391, 392 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки, і розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання або місцезнаходження на території України або його місце проживання або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Відповідно до ст. 395 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Згідно з ст. 395 ЦПК України, за результатами розгляду клопотання суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 396 ЦПК України у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду може бути відмовлено у разі, якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що заочним вироком ОСОБА_1 від 22.07.2014 року, який не є остаточний, оскільки не має підтвердження про його вручення ОСОБА_2, однак став правомочним 10.11.2014 року присуджено виплату аліментаційної заборгованості для його неповнолітнього сина ОСОБА_3 Францевіча у сумі 9500 злотих за період від 01.12.2011 року по 30.06.2013 року; відносно суми 1500 злотих, які прислуговують за період з 01.04.2013 року до 30.06.2013 року

З клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України даного рішення іноземного суду Головне управління юстиції в Львівській області в інтересах ОСОБА_4 звернулось 12.10.2015 року (а.с.24).

З розрахунку заборгованості про стягнення аліментів у розмірі 20000 злотих вбачається, що нарахування здійснено з липня 2013 року по липень березень 2015 року включно (а.с. 15-16), тобто в межах трирічного строку.

Згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражі) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У відповідності до вимог ч.ч. 6, 7 ст.401 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи відсутність підстав, зазначених в ст.396 ЦПК України, суд приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в розмірі 20000 злотих, що за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 118800 грн. ( 5,94 грн. х 20000 злотих).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 197, 209, 210, 390,391,396, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України за Заочним вироком районного суду для столичного міста Варшава у Варшаві ( ОСОБА_1) від 22.07.2014 року, який став правомочним 10.11.2014 року на території України про встановлення батьківства та стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Францевіча в розмірі 20000 злотих, що за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 118800 гривень (сто вісімнадцять тисяч вісімсот гривень).

Аліментні платежі перераховувати відповідно до наданої інформації про реквізити банківського рахунку стягувачки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Івасівка А.П.