АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/438/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБородійчука В. Г.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та апеляційну скаргу кредитної спілки «Кредит-Союз» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2014 року по справі за позовом кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення боргу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6 його представника ОСОБА_7, представника кредитної спілки «Кредит-Союз» - Андрущенка О.О., допитавши в судовому засіданні в якості свідка - судового експерта Жукову О.В., колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

05 січня 2014 року КС «Кредит-Союз» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення боргу.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_6 було укладено договір кредиту № Че-0782 від 22 листопада 2011 року про надання кредиту в розмірі 116 790 грн. строком на 36 місяців, відповідно до якого останній зобов'язаний повернути отриману суму кредиту та сплатити відсотки за користування грошима в строки відповідно до графіка, передбаченого договором.

Проте, свої зобов'язання за договором кредиту ОСОБА_6 виконав не в повному обсязі, відповідач погасив основну суму кредиту в розмірі 116 790 грн., та частково погасив відсотки в розмірі 4 850 грн.. Але в порушення графіку погашення позики вказаного в п. 4 договору подальших проплат відсотків за його користування ним не було. Станом на 23 квітня 2014 року заборгованість відповідача КС «Кредит-Союз» складає 83 376,56 грн. відсотків за користування кредитними коштами. 22 листопада 2011 року між позивачем та ОСОБА_8 було укладено договір поруки № Че-о782-П, відповідно до якого остання поручилася за виконання ОСОБА_6 зобов'язань за договором кредиту. За таких обставин, позивач пред'явив свої позовні вимоги про солідарну відповідальність по договору кредиту та просив суд стягнути з відповідачів 83 376,56 грн. в рахунок погашення відсотків за договором кредиту та стягнути з них судовий збір в сумі 834 грн..

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2014 року позовні вимоги КС «Кредит-Союз» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КС «Кредит-Союз» борг за кредитним договором № Че-0782 від 22 листопада 2011 року в сумі 83 376,56 грн., а також понесені судові витрати в сумі 834 грн., а всього 84 210,56 грн..

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2014 року в частині стягнення боргу з ОСОБА_6 на користь КС «Кредит-Союз» в розмірі 83 376,56 грн. та судових витрат в розмірі 834 грн. як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. Також, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання про призначення судової економічно-бухгалтерської експертизи та постановити нову, ухвалу, якою задовольнити таке клопотання та призначити по справі судову економічно-бухгалтерську експертизу.

В апеляційній скарзі КС «Кредит-Союз» просить змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_8 та ухвалити рішення, яким позовні вимоги КС «Кредит-Союз» задовольнити повністю та відшкодувати КС «Кредит-Союз» із ОСОБА_6 суми судових витрат, понесених у зв'язку із поданням і розглядом апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 22 листопада 2011 року між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_6 було укладено договір кредиту № Че-0782 (а.с. 4 Т. 1).

Відповідно до умов договору, а саме п. 1.1 спілка надає позичальникові кредит в розмірі 116 790 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язується повернути кредит спілці відповідно до умов, передбачених цим договором. Строк (термін) видачі кредиту - дата укладання договору. Цільове призначення кредиту: комерційні.

Згідно видаткового касового ордеру від 22 листопада 2011 року № 6951 (а.с. 60 Т. 1) ОСОБА_6 отримав від спілки в цей же день кредитні кошти в розмірі 116 790 грн., що було передбачено умовами договору. Дану обставини сторони підтвердили та факт отримання відповідачем коштів у визначеній сумі не оспорюють.

П. 2.1 договору визначає, що строк дії договору від 22 листопада 2011 року до 22 листопада 2014 року. Договір припиняє свою дію після його розірвання та після завершення строку на який він укладений, з урахуванням п. 2.2.

Згідно п. 2.2 договору кредиту № Че-0782, у випадку наявності непогашеного залишку кредиту після закінчення визначеного в п. 2.1 цього договору строку, умови договору щодо нарахування процентів і обов'язку сплати позичальником процентів за користування кредитом продовжують діяти до фактичного погашення процентів і кредиту.

Умовами п. 3.1 договору кредиту сторони передбачили, що сукупна вартість кредиту дорівнює платі за користування кредитом, яка, при умові виконання п. 8.5 цього договору становить 83,75 % від суми виданого кредиту, що становить 97 812,10 грн..

У випадку недотримання п. 8.5 цього договору, сукупна вартість кредиту, а також плата за користування кредитом, становить процент від суми виданого кредиту та суму, які вираховуються за час користування кредитними коштами виходячи із процентної ставки від суми залишку кредиту за цим договором.

Плата за користування кредитом розрахована виходячи із 0,11233 % за кожний день користування від суми залишку кредиту, що становить 41 % річних від суми залишку кредиту.

П. 3.2 договору передбачено, що за час з моменту прострочення строків повернення кредиту (частини кредиту) чи процентів за користування ним, визначених п. 8.5, п. 4.2 цього договору, денна і річна процентна ставка зазначена в п. 3.1 цього договору подвоюється.

Згідно п. 3.3 договору, у випадку несвоєчасного виконання грошового зобов'язання, передбаченого п.п. 3.1, 3.2, 8.5 цього договору, позичальник, за вимогою спілки, сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

П. 4.1 визначено, що строк та порядок погашення кредиту та процентів за користування ним здійснюється відповідно до п.п. 3.1, 8.5 даного кредиту.

П. 4.4 вказує, що погашення кредиту та процентів відбувається в такому порядку: першочергово погашаються проценти, а в останню чергу - основна сума кредиту.

Відповідно до умов п. 4.6 договору кредиту, у випадку інфляційних процесів, позичальник повинен повернути спілці кредитні кошти з урахуванням офіційно встановлених індексів інфляції.

Згідно п. 8.1 визначено, що сторони погодились про встановлення строку позовної давності п'ять років - для звернення до суду щодо захисту цивільних прав (інтересів), що випливають з цього договору (вимоги сплати кредиту, процентів, тощо).

П. 8.5 договору визначено строк та порядок кредиту та плати за користування згідно встановленого графіка.

Судом також встановлено, що відповідно до п. 5.1 договору кредиту № Че-0782 з метою своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом для забезпечення виконання договору позичальником укладається договір застави № Че-0782-З від 22 листопада 2011 року.

П. 5.2 договору кредиту, визначено, що кредит забезпечується всіма належними позичальникові майном та коштами, на які може звернуто стягнення.

Для забезпечення виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору, між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8 22 листопада 2011 року було укладено договір поруки № Че-0782-П (а.с. 6 Т.1).

Відповідно до умов п. 3.1 договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання згідно з договором кредиту.

П. 3.2 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту, виплату відсотків за користування ним, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання боржником умов договору кредиту.

П. 4.1 договору поруки встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до закінчення трирічного терміну від останнього дня передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту. У випадку, якщо кредитором не пред'явлено вимоги до поручителя протягом трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту, то порука припиняється.

Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості (а.с. 3 Т. 1) згідно особової картки позичальника становить 83 376,56 грн..

Ухвалюючи рішення суду (а.с. 153-156 Т. 1) та задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідачем ОСОБА_6 погашено тіло кредиту, однак сплата відсотків за користування кредитом відбулася лише 17 грудня 2011 року та 31 грудня 2011 року. В подальшому відбувалася лише сплата тіла кредиту. Враховуючи, що ОСОБА_6 за умовами договору кредиту № Че-0782 від 22 листопада 2011 року прийняв на себе зобов'язання щодо виконання договору та сплати процентів за користування договором кредиту з денною відсотковою ставкою 0,11233 %, тому суд вважав за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_6 заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі, приведеному позивачем в розрахунках заборгованості, які суд визнав правильними. Суд першої інстанції керувався тим, що договір є обов'язковим до виконання, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_8, районний суд мотивував свої висновки тим, що позивач не надав суду доказів, підтверджуючих факт звернення кредитної спілки в шестимісячний строк з претензією до поручителя для виконання поручителем взятих на себе зобов'язань по забезпеченню виконання умов договору кредиту ОСОБА_6. А отже, суд вважав, що позивач пропустив визначений законом строк для реалізації захисту свого права шляхом пред'явлення претензії до поручителя.

В частині стягнення судових витрат по оплаті судового збору, районний суд керувався нормами ст. 88 ЦПК України та стягнув їх з ОСОБА_6 на користь КС «Кредит-Союз» в розмірі, пропорційному сумі задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 вказала, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В підтвердження цього, представник апелянта вказала, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що позивачем в односторонньому порядку було змінено обсяг зобов'язання ОСОБА_6 внаслідок порушення черговості зарахувань сплачених коштів, що суперечить умовам кредитного договору та вимогам ст.ст. 534 та 611 ЦК України. Також вважає, що районним судом безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової економічно-бухгалтерської експертизи, чим було обмежено право відповідача ОСОБА_6 на передбачений законом захист.

Вважає, що відповідачами було надано обгрунтовані докази, що спростовують доводи позивача, судом першої інстанції не звернуто на них уваги та не дано їм належної оцінки, тому вважає, що суд безпідставно надав перевагу доказам позивача і ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог КС «Кредит-Союз».

В апеляційній скарзі КС «Кредит-Союз» вказала на те, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про припинення договору поруки, оскільки в договорі поруки встановлено строк припинення договору поруки - 3 роки з останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань відповідно до п. 8.5 договору кредиту - 22 листопада 2014 року. Позов до поручителя кредитна спілка пред'явила в травні 2014 року, тобто до закінчення дії договору кредиту.

Також вважає, що ОСОБА_6 здійснював погашення тіла кредиту по 29 січня 2014 року, тому вимоги до боржника і поручителя пред'явлені вчасно, у визначений договорами термін та у відповідності до вимог чинного законодавства. Апелянт просив змінити рішення районного суду та задовольнити позовні вимоги кредитної спілки повністю, задовольнивши також вимогу про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів та відшкодувати КС «Кредит-Союз» суми судових витрат, понесених у зв'язку із поданням і розглядом апеляційної скарги, стягнувши їх із відповідача ОСОБА_6.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг щодо незаконності рішення, враховуючи пояснення та докази, що були надані сторонами під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, висновок судово-економічної експертизи, що була призначена апеляційним судом та проведена за клопотання представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, пояснення судового експерта Жукової О.В., якій було доручено проведення вищевказаної експертизи та оцінюючи мотиви та висновки районного суду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, а висновок районного суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Підпунктом 1 п. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664 зазначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, лізингові компанії.

П. 1 ст. 1 ЗУ «Про кредитні спілки» від 20 грудня 2001 року № 2908 зазначено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків кредитної спілки.

Підпунктом 6 п. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664 передбачено, що до фінансових послуг відносяться послуги по наданню коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансових кредиту.

У підпункті 3 п. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664 зазначено, що фінансовий кредит - це кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Ч.Ч. 4, 5 п. 2 ст. 21 ЗУ «Про кредитні спілки» від 20 грудня 2001 року № 2908 передбачено, що кредитна спілка має право встановлювати:

- види кредитів, що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів;

- способи забезпечення кредитних зобов'язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення права та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В матеріалах справи є завірена в установленому законодавством порядку копія витягу з протоколу № 00267 засідання кредитного комітету КС «Кредит-Союз» від 22 листопада 2011 року (а.с. 13 Т. 1), в якому зазначено, що кредитний комітет постановив надати члену кредитної спілки ОСОБА_6 кредит в сумі 116 790 грн. терміном на 36 місяців.

Згідно видаткового касового ордеру від 22 листопада 2011 року № 6951 (а.с. 60 Т. 1) дану суму ОСОБА_6 отримав. Сторонами дана обставина підтверджена і такий факт являється встановленою обставиною для суду.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

В порушення графіку погашення позики, вказаного в п. 4 договору кредиту, відповідач проплати не здійснював, у зв'язку з чим, станом на 23 квітня 2014 року заборгованість по відсоткам за користування кредитом склала 83 376,56 грн..

В підтвердження даної обставини, представником КС «Кредит-Союз» було надано в суді апеляційної інстанції для вивчення колегії суддів уточнений розрахунок ціни позову по ОСОБА_6 відповідно до договору кредиту № Че-0782 від 22 листопада 2011 року, який був приєднаний до матеріалів справи (а.с. 214-215 Т. 1).

Згідно висновку судово-економічної експертизи № 200/15-23 від 30 липня 2015 року (а.с. 27-40 Т. 2), що була проведена Черкаським відділенням КНДІСЕ на виконання ухвали апеляційного суду про призначення експертизи від 05 березня 2015 року заборгованість позичальника ОСОБА_6 по тілу кредиту за договором кредиту від 22 листопада 2011 року № Че-0782 станом на 30 січня 2014 року відсутня.

Заборгованість позичальника ОСОБА_6 по процентах за користування кредитом за договором кредиту від 22 листопада 2011 року № Че-0782 станом на 30 січня 2014 року становить 57 376,56 грн.. Однак зазначено, що проценти за користування кредитом нараховані правильно, за умови, що крім досліджених прибуткових касових ордерів не існує інших прибуткових касових ордерів, які підтверджують погашення позичальником заборгованості по тілу кредиту.

Як вбачається з висновку судово-економічної експертизи № 200/15-23 від 30 липня 2015 року (а.с. 27-40 Т. 2) позичальником на виконання клопотання судового експерта надано 15 квитанцій до прибуткових касових ордерів (№ 9993 від 17 грудня 2011 року, № 10312 від 31 грудня 2011 року, № 3536 від 05 травня 2012 року, № 4038 від 21 травня 2012 року, № 5152 від 03 липня 2012 року, № 5233 від 05 липня 2012 року, № 7272 від 26 вересня 2012 року, № 7734 від 15 жовтня 2012 року, № 9475 від 25 грудня 2012 року, № 656 від 30 січня 2013 року, № 1529 від 12 березня 2013 року, № 3462 від 17 травня 2013 року, № 4985 від 22 липня 2013 року, № 6253 від 16 вересня 2013 року, № 265 від 29 січня 2014 року), у яких відображені господарські операції по внесенню позичальником готівки у загальній сумі 30 850 грн. у рахунок погашення заборгованості по процентах за користування кредитом.

Дослідженням даних особової картки позичальника встановлено, що в рахунок погашення заборгованості по процентах за користування кредитом кредитною спілкою зараховано тільки 3 платежі на загальну суму 4 850 грн. із 15-ти платежів, зокрема за прибутковими касовими ордерами від 17 грудня 2011 року № 9993 на суму 2 600 грн., від 31 грудня 2011 року № 10 312 на суму 1 250 грн., від 15 січня 2014 року № 265 на суму 1 000 грн. (а.с. 3, 58, 221 Т. 1).

Дванадцять платежів позичальника на загальну суму 26 000 грн. кредитною спілкою в рахунок погашення заборгованості по процентах за користування кредитом не зараховані взагалі.

Доводи представника КС «Кредит-Союз» - Андрущенка О.О. про те, що дані проплати здійснені ОСОБА_6 по інших кредитних договорах є безпідставними, оскільки дослідженням касових ордерів та даних особової картки позичальника встановлено, що у всіх квитанціях не зазначений номер та дата договору кредиту, за яким позичальником вносилися кошти.

Крім того, представником КС «Кредит-Союз» ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду в суді апеляційної інстанції не надано суду доказів існування в цей період інших договорів кредиту, укладених між спілкою та відповідачем ОСОБА_6, а отже не доведено належними та обгрунтованими доказами посилання про сплату ОСОБА_6 коштів за іншими договорами кредиту.

Згідно висновку експерта проценти за користування кредитом за період з 22 листопада 2011 року по 28 січня 2014 року нараховані правильно у розмірі 88 226,56 грн..

Виходячи із даних оригіналів квитанцій до прибуткових касових ордерів, наданих позичальником, заборгованість позичальника по процентах за користування кредитом станом на 30 січня 2014 року становить 57 376,56 грн. (сума процентів нарахованих 88 226,56 грн. - сума процентів, сплачених позичальником у розмірі 30 850 грн.).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, після постановлення висновку експертизи, сторонами не надано підтверджуючих доказів, які б дали змогу колегії суддів зменшити чи збільшити вставленою висновком експерта суми заборгованості за процентами та не спростували належними доказами встановлену судом обставину, що дані проплати здійснювались ОСОБА_6 на погашення процентів по договору кредиту № Че-0782 від 22 листопада 2011 року, а не на інші договори кредиту.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що районним судом при ухваленні рішення, неправильно було визначено суму заборгованості ОСОБА_6, яка підлягала до стягнення з нього на користь кредитної спілки, а тому висновок суду в цій частині не відповідає встановленим обставинам по справі і підлягає скасуванню, оскільки згідно висновку експерта загальна сума стягнення з врахуванням встановлених апеляційною інстанцією доказів складає 57 376,56 грн..

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_8, суд першої інстанції визнав встановленою обставину, що договір поруки між сторонами є припиненим і позивач пропустив строк на звернення до поручителя для задоволення своїх вимог. Колегія суддів не може погодитись з таким висновком, виходячи з наступного.

Як вже зазначалося вище, для забезпечення виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору, між КС «Кредит-Союз» та ОСОБА_8 22 листопада 2011 року було укладено договір поруки № Че-0782-П (а.с. 6 Т.1).

П. 2.1 вказаного договору передбачено, що поручитель бере на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_6, що випливають із договору кредиту № Че-0782 від 22 листопада 2011 року між кредитором та боржником.

Відповідно до умов п. 3.1 договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання згідно з договором кредиту.

П. 3.2 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту, виплату відсотків за користування ним, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання боржником умов договору кредиту.

П. 4.1 договору поруки встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до закінчення трирічного терміну від останнього дня передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту. У випадку, якщо кредитором не пред'явлено вимоги до поручителя протягом трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту, то порука припиняється.

Підписавши договір поруки, ОСОБА_8 на добровільних засадах погодилася з умовами кредитного договору та підписаного нею договору поруки і взяла на себе зобов'язання щодо належного та своєчасного виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору.

Посилання представника апелянта ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що змінилися умови поруки нічим підтверджені не були, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що вносилися зміни до договору кредиту та договору поруки, не надано відомості і про укладення будь-яких додаткових угод до вказаних договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як зазначено вище, згідно з п. 4.1 договору поруки укладеного між спілкою та поручителем ОСОБА_8, договір вступає в силу з моменту його підписання й діє до закінчення трирічного терміну від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту. У разі якщо кредитором не пред'явлено вимоги до поручителя протягом трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту, порука припиняється.

Отже, договором поруки встановлено строк її припинення - після закінчення трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту.

Останній платіж, згідно наданих доказів, проведений ОСОБА_6 29 січня 2014 року, до суду КС «Кредит-Союз» звернулася з позовною заявою 05 травня 2014 року (згідно штемпеля вхідної кореспонденції суду № 15 296 (а.с. 2 Т. 1)), тобто до закінчення дії договору кредиту та в межах 6-ти місячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, позивач у відповідності до вимог зазначених у п. 24 постанови Пленуму ВССУ України № 5 від 30 березня 2012 року, а також вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, не було порушено встановленого договором поруки трирічного строку для пред'явлення вимоги до поручителя ОСОБА_8. Судом першої інстанції не було враховано п. 4.1 «Термін договору» договору поруки, таким чином, не в повній мірі з'ясовано обставини справи, належним чином не визначено характер правовідносин, що склались між сторонами та зроблено помилковий висновок щодо припинення договору поруки.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, висловленою ВСУ в постанові від 13 лютого 2013 року в справі № 6-3цс13.

Згідно даної правової позиції визначено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки встановлено строк її припинення - після закінчення трьох років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за договором кредиту.

Тому, рішення суду в частині відмови позовних вимог до поручителя є необґрунтованим і підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.

Такий висновок суду буде відповідати нормам права, які регулюють встановлені між сторонами договірні відносини та умовам укладених між сторонами договорів.

Згідно із главою 8 розділу I ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз, необхідно враховувати, що відповідно до статті 15 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу», витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров'я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК України.

Тому, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги КС «Кредит-Союз» щодо стягнення судових витрат по справі, відшкодування ОСОБА_6 витрат за проведення експертизи (згідно квитанції № 22740624 від 30 квітня 2015 року за проведення експертизи було сплачено 5 068,80 грн.), враховує при цьому положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково в розмірі 57 376,56, тому сума витрат на відшкодування судового збору, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача визначається колегією суддів у розмірі 574 грн., а сума відшкодування з КС «Кредит-Союз» на користь ОСОБА_6 за проведення експертизи визначається в розмірі 1 680 грн. що буде пропорційною часткою до задоволеної частини позовних вимог та відповідатиме приписам норм ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Кредит-Союз» задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2014 року по справі за позовом кредитної спілки «Кредит-Союз» до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення боргу скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь кредитної спілки «Кредит-Союз» заборгованість по кредитному договору в розмірі 57 376,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь кредитної спілки «Кредит-Союз» судові витрати в розмірі 574 грн..

Стягнути з кредитної спілки «Кредит-Союз» на користь ОСОБА_6 1 680 грн. за оплату судової економічно-бухгалтерської експертизи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :