У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 33/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. В обґрунтування позову посилалась на те, що у 1944 році її баба - ОСОБА_5 - успадкувала від свого чоловіка 33/100 частин вказаного домоволодіння та після її смерті даною частиною будинку, як спадкоємець, володіла її матір - ОСОБА_6, яка проживала у ньому з 1964 року. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 вона, як її спадкоємець, продовжила добросовісно володіти вказаною частиною житлового будинку та більше десяти років відкрито користується ним, а тому просила суд визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 9 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за нею право власності на 33/100 житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваного рішення апеляційного суду, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами та належним чином оцінених (ст. 212 ЦПК України), встановивши, що спірна частина домоволодіння у встановленому законом порядку за будь-яким власником не зареєстрована, право власності на майно також не зареєстровано, дійшов до правильного висновку про те, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно лише, якщо таке майно належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), та на безхазяйну річ.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності за набувальною давністю за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І.Гулько