Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №547/876/15-ц

Провадження №2/547/301/15

20 листопада 2015 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Халявки В.І.,

при секретарі Козулі Н.П.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до районного суду з позовом, в якому зазначав, що 28 січня 2015 року відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за його дорученням транспортував насіння кукурудзи з Лохвицького району Полтавської області до м. Одеси належним йому, позивачу, автомобілем МАН 18.463 з напівпричепом самоскидом БОДЕКС та на автодорозі т-1716 на території Семенівського району Полтавської області скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої автомобіль та автопричіп-самоскид отримали значні механічні ушкодження.

Стверджуючи, що дорожня пригода трапилася з вини відповідача, позивач просив постановити рішення про стягнення з нього матеріальної шкоди на відновлювальний ремонт автомобіля та витрат на відновлення автопричіпа-самоскида відповідно 333 177 грн. 20 коп. та 363 819 грн.71 коп. Позивач прохав також стягти з відповідача витрати на послуги автокрана, витрати на послуги евакуатора та на оплату експертного товарознавчого дослідження транспортних засобів, а загалом 711 776 гривень завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди.

Згодом ОСОБА_1 збільшив свої позовні вимоги та прохав додатково стягти з відповідача вартість пошкодженого вантажу-зерна кукурудзи у розмірі 33 456 грн. 74 коп. та вартість втраченого в результаті перекидання автомобіля дизельного пального у розмірі 12 862 грн. 20 коп., а всього позивач прохав стягти з відповідача на його користь матеріальної шкоди у розмірі 758 094 грн. 94 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги у повному обємі та пояснив, що він насправді є власником лише напівпричепа-самоскида БОДЕКС, а автомобіль МАН перебуває у нього в оренді. Власником автомобіля є ТОВ « ТР-ТРАНС», з яким укладено договір оренди автомобіля від 1 жовтня 2012 року. Згідно з цим договором на ньому, позивачеві, лежить обовязок усувати наслідки аварій та пошкоджень автомобіля під час його експлуатації.

Відповідач ОСОБА_3О позов не визнав зовсім та пояснив, що у позивача він почав працювати в 2013 році без оформлення трудового договору. Той просто передавав йому автомобіль та різні вантажі для транспортування. Найбільш інтенсивною робота була з серпня по грудень, тобто після збирання врожаю зернових. В основному транспортували зерно кукурудзи в порти України.

8 січня 2015 року він та ще двоє водіїв завантажилися в одному із сіл Лохвицького району Полтавської області зерном кукурудзи та транспортували її до м. Одеси. При допустимій повній масі автомобіля і вантажу в 38 т повна маса його автомобіля складала 60 т, з яких 40 т вантажу зерна кукурудзи. В той день були дуже складні погодні умови. Був туман і ожеледиця. На дорозі були колії і було дуже слизько. Швидкості він не перевищував. На виїзді із села Герасимівка Семенівського району причіп занесло на слизькій дорозі, він схватив обочину і перекинувся. В результаті перекидання автомобіль і причіп отримали механічні пошкодження, зерно кукурудзи висипалося на землю та частково було залите дизельним пальним з баків автомобіля.

Відповідач стверджував, що він не порушував Правил дорожнього руху, а причиною ДТП стали складні погодні умови та неналежне виконання свої обовязків дорожніми службами. Після ДТП він хотів спочатку відпрацьовувати у позивача та таким чином погашати збитки, а потім ОСОБА_1 почав вимагати від нього боргову розписку на 20 000 євро і він відмовився, бо вважав таку суму збитків завищеною.

Відповідач та його представник також наголошували на тому, що позивач не має права вимоги з відшкодування збитків, оскільки автомобіль належить ТОВ «ТР-ТРАНС», що договір оренди автомобіля укладено заднім числом, що вказаний правочин є нікчемним, а ОСОБА_3О не може бути відповідачем у справі. Вони ж незгодні з вартістю відновлювального ремонту автомобіля та причіпа, вважають її завищеною, сам процес оцінювання збитків на їх думку здійснено з порушенням встановлених правил, зокрема на огляд автомобіля експертом-оцінювачем не був запрошений сам відповідач. Відповідач не визнав також вимоги про стягнення збитків через пошкодження вантажу та втрату пального, вважаючи недоведеними позовні вимоги в цій частині.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши інші докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки).

Відповідно до приписів ч.1та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є орендарем сідлового тягача - автомобіля «МАН 18.463» 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТР-ТРАНС», та власником причепа-самоскида «БОДЕКС» 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с.12,13) та договором оренди автомобіля №017/10/2012 від 1 жовтня 2012 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ТР-ТРАНС» (а.с.127-129). Згідно із вказаним договором ОСОБА_1 передано в оренду сідловий тягач марки МАН терміном до 30 вересня 2017 року та покладено на нього обовязки, тому числі, фінансувати усунення несправностей та поломок автомобіля, здійснювати заміну деталей та частин автомобіля, усувати наслідки аварій та пошкоджень автомобіля( п.п. 4,6.7 п.7.1).

Також встановлено, що ОСОБА_1, починаючи з 2013 року, залучав ОСОБА_3 до роботи з перевезення вантажів вказаним автомобілем без укладання трудового договору чи цивільно-правової угоди на виконання конкретної роботи чи обєму робіт.

28 січня 2015 року ОСОБА_3 в черговий раз перевозив автомобілем близько 40 т зерна кукурудзи з одного із сіл Лохвицького району Полтавської області до м. Одеси. Близько 23 год.30хв., рухаючись автомобілем в с. Герасимівка Семенівського району Полтавської області в напрямку м. Кременчука, водій ОСОБА_3 не витримав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням автомобіля та допустив перекидання автомобіля і причепа. В результаті пригоди автомобіль та причіп отримали значні механічні ушкодження, а вантаж, що перевозився, висипався на проїжджу частину та частково був пошкоджений, зокрема дизельним пальним, що вилилося із баків автомобіля.

Судом встановлено , зокрема із пояснень самого відповідача, показань свідків, що в день та в місці дорожньої пригоди погодні умови були несприятливими, а дорога була слизькою, що вимагало від водія беззастережного виконання приписів Правил дорожнього руху. Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух. Відповідно до п.12.3 цих же Правил у разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Цитовані вище положення ПДР дають підставу стверджувати суду, що саме водій транспортного засобу бере на себе всю відповідальність за безпечне керування транспортним засобом та перевезення вантажу і що саме тільки він вправі вирішувати здійснювати йому поїздку в несприятливих погодних умовах чи відмовитися від неї, або від її продовження.

Суд сприймає пояснення відповідача про складні погодні умови в день поїздки, але визначальним , на думку суду, для встановлення вини водія є не самі погодні умови, а його ставлення до них і до небезпеки, яку вони несуть.

Саме тому не заслуговують на увагу посилання відповідача на незадовільну роботу дорожніх служб. До того ж відповідач та його представник не ставили питання про заміну відповідача чи залучення в якості співвідповідачів Служби автомобільних доріг України чи підприємств Укравтодору, відповідальних за стан автомобільних доріг.

Суд також зауважує, що не було будь-яких обставин непереборної сили, що могли б спричинити ДТП чи сприяли цьому. Отже, на думку суду, вина відповідача в ДТП є беззаперечною.

Суд сприймає пояснення відповідача про те, що під час складання схеми місця ДТП з його участю в цій схемі не були заповнені місця, де йдеться про стан дорожнього покриття, що вже потім після складання схеми в ній було зазначено про те, що проїжджа частина була сухою, що акт обстеження дорожніх умов в місці ДТП теж не відповідає дійсності, оскільки в ньому зазначено, що проїжджу частину оброблено протиожеледними матеріалами (а.с.114,117). Однак, на думку суду, ці обставини не применшують вину відповідача у настанні ДТП.

Встановлено, що в результаті перекидання автомобіля та причепа останні отримали значні механічні ушкодження та потребували ремонту.

Згідно із висновком №030515 експертного автотоварознавчого дослідження від 4 березня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля МАН 18.463, реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 333 177 грн.22коп. (а.с.16-31).

Згідно з іншим висновком №040515 експертного товарознавчого дослідження від 9 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту напівпричепа-самоскида БОДЕКС, реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 363 819 грн. 71 коп. (ас. 32-36).

Судом встановлено, що відповідно до договору на ремонт транспортного засобу №05/03/2015 від 5 березня 2015 року, укладеного між власником напівпричепа-самоскида ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5, вартість ремонтних робіт з відновлення причепа БОДЕКС склала 377 843 грн. 50 коп., що більше від заявленої суми позовних вимог на підставі експертного товарознавчого дослідження в 363 819 грн.71 коп.(а.с.124-126). Оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, то відшкодуванню підлягають витрати на відновлювальний ремонт причепа в сумі 363 819 грн. 71, вказані в позовній заяві та не змінені в ході судового слідства.

Вирішуючи питання про матеріальну відповідальність водія за пошкоджені транспортні засоби, суд виходив з права позивача обирати спосіб відшкодування, в тому числі і шляхом стягнення коштів на відновлювальний ремонт чи стягнення коштів, витрачених на такий ремонт (ст.1192 ЦК України).

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідачем не оспорено вартості відновлювального ремонту автомобіля та причепа. Його твердження про те, що вартість ремонтів завищена та що після ремонту причепа той став на 1 метр довший, а отже на його ремонт витрачено більше ніж треба коштів, є бездоказовими.

В судовому засіданні позивачем не доведено того факту, що відповідач запрошувався ним для участі в огляді експертом автомобіля. Сам же відповідач факт такого запрошення заперечував та пояснював, що його позивач запрошував лише для розборки автомобіля та причепа після аварії. Суд вважає, що неучасть відповідача в огляді автомобіля експертом не дає підстав сумніватися в результатах автотоварознавчого дослідження. При цьому суд виходить з того, що сам відповідач є учасником ДТП, був на місці ДТП та тривалий час спостерігав його наслідки і усував їх, тобто був поінформований в тому числі і про технічні пошкодження транспортних засобів.

Встановлено , що позивачем понесено витрати на залучення автокрана для ліквідації наслідків аварії у розмірі 4 500грн. та на використання евакуатора у розмірі 7 980 грн., а також оплачено роботу експерта з визначення вартості ремонтних робіт в сумі 2 300 грн. Вказані витрати документально підтверджені та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача(ас.с.43-48).

Загалом з відповідача на користь позивача слід стягти завдані в результаті ДТП збитки у розмірі заявленої суми позовних вимоги, тобто 711 776 гривень 22 копійки.

Таким чином при вирішенні спору суд виходив з того, що відповідач є винуватцем ДТП, а позивач як орендар автомобіля та власник причепа має право на предявлення позову, що позовні вимоги в зазначеній частині є доведеними.

Вирішуючи питання про право позивача подавати позов про стягнення грошей на відновлювальний ремонт автомобіля, суд виходив з того, що ОСОБА_1 володів автомобілем МАН на конкретній правовій підставі, а саме на підставі договору оренди автомобіля, і що цим договором саме на нього покладено обовязок підтримувати автомобіль у належному технічному стані та здійснювати його ремонт, усувати наслідки аварій.

Твердження відповідача та його представника про те, що такого договору на момент аварії не існувало, і що він складений значно пізніше, є бездоказовими. До того відповідач не ставить питання про визнання договору оренди недійсним.

Разом з тим позовні вимоги про відшкодування вартості пошкодженого вантажу, а саме зерна кукурудзи, та вартості дизельного пального, що вилилося на землю в результаті ДТП, не можуть бути задоволені через відсутність належних доказів.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь вартості 15 978 кг зерна кукурудзи 3-го класу у розмірі 33 456 грн.74 коп., втраченої в результаті ДТП та вартості втраченого дизельного пального 12 862 грн. 20 коп.

Із пояснень сторін у судовому засіданні, показань свідків, інших матеріалів справи встановлено, що в результаті ДТП відбулося перекидання транспортних засобів і при цьому висипання зерна кукурудзи на землю та залиття її дизельним пальним , що витекло із паливних баків автомобіля. Встановлено також, що більшу частину вантажу зерна кукурудзи було зібрано на місці пригоди як придатну для використання. Встановлено також , що позивачем для збирання розсипаного зерна залучалися жителі с. Герасимівка Семенівського району та техніка фермера, імя якого ніхто не зміг назвати, що за виконану роботу позивач розплачувався з цими людьми та фермером залитою дизельним пальним кукурудзою.

Згідно з листами власника зерна кукурудзи ТОВ « ЮПІТЕР ТРАНС» від 9 лютого та 15 жовтня 2015 року (а.с.119 та 120) в результаті ДТП втрачено 15 978кг кукурудзи вартістю 42 456 грн. 74 коп. з яких відповідачем відшкодовано 9 000 гривень. Станом на 15 жовтня 2015 року невідшкодована частка складає 33 456 грн. 74 коп.

За обставин , що достеменно не встановлено яка частина зерна була залита дизельним пальним та була непридатною для використання, скільки зерна передано невстановленому фермеру та людям за його збирання, що вартість втраченого власником зерна ще не стягнута з перевізника ОСОБА_1, а лише є претензії до нього, суд не може постановити рішення про стягнення з відповідача вартості пошкодженого зерна.

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача вартості розлитого в результаті ДТП дизельного пального у сумі 12 862 грн. При цьому позивач стверджував, а відповідач не заперечував, що перед поїздкою було залито повні баки пального, а при перекиданні автомобіля воно вилилося на землю та залило вантаж. Але достеменно ніхто не зміг пояснити скільки ж дизельного пального було витрачено до місця ДТП,скільки пального насправді вилилося із баків автомобіля. З цього приводу будь-які акти не складалися, заміри обєму пального не провадилися. За таких обставин у суду недостатньо доказів, щоб покласти на ОСОБА_3 матеріальну відповідальність за втрату дизельного пального, тому в позові в цій частині також слід відмовити.

Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати у виді судового збору у розмірі 3 654 грн., які підтверджені документально.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-214 ЦПК України, ст. 22,1166,1191,1192 ЦК України,

Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт КН № 103124, виданий Полтавським РВ УМВС Полтавської області, 27.02.1996р., фактично проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди 711 776 (сімсот одинадцять тисяч сімсот сімдесят шість) гривень 22 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст рішення виготовлено 24 листопада 2015 року.