У Х В А Л А

іменем україни

18 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на те, що правочин, укладений 04 квітня 2008 року між нею та ОСОБА_4, вчинено під впливом тяжких для неї обставин та на вкрай невигідних умовах, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2013 року позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 04 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколіца В. Ф., зареєстрований в реєстрі за № 663, недійсним.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири був укладений позивачем під впливом тяжкої для неї обставини та на вкрай невигідних умовах, тому вказаний договір є недійсним на підставі ст. 233 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивач у суді не довела обставин, на які посилалась на обґрунтування своїх вимог.

Судами встановлено, що 04 квітня 2008 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п. п. 4, 5 цього договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за суму 361 792 грн 90 коп., визначену згідно з довідкою- характеристикою, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 01 квітня 2008 року, які покупець сплатив продавцю, а продавець отримав від покупця до підписання цього договору.

Обґрунтовуючи підстави позову та посилаючись на приписи ст. 233 ЦК України, позивач зазначала, що оспорюваний договір купівлі-продажу укладено нею під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки у зв'язку із важким захворюванням, пов'язаним із головним мозком, у неї значно погіршився стан здоров'я, а тому їй терміново знадобилися грошові кошти на лікування.

За змістом ст. 233 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Так, невигідними умовами може бути реалізація коштовного майна за низьку ціну. При вчиненні таких правочинів у сторони, яка відчужує майно, немає помилки або обману, вона, укладаючи такий правочин, усвідомлює, що вчиняє його на вкрай невигідних умовах за збігом і під впливом тяжких обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 <nau://ukr/1618-15|st10>, ч. 2 ст. 59 <nau://ukr/1618-15|st59>, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st60> кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із консультативного висновку спеціалістів в галузі судової медицини від 21 грудня 2012 року вбачається, що серед низки наявних у ОСОБА_3 на період 04 квітня 2008 року захворювань найбільший вплив на її загальний стан здоров'я мали деформуючий артроз колінних суглобів 2-3 ступеня. Артроз колінних суглобів та варикозне розширення вен системи ВПВ зліва з хронічною венозною недостатністю 2-ої стадії кваліфікується фахівцями в галузі медицини як важка хвороба, що привела до змін в стані здоров'я позивача, які значно обмежували її життєдіяльність і впливали на загальний стан організму. Інші захворювання позивача: хронічна вертебро-базилярна судинна недостатність, люмбалгія, енцефалопатія, недостатність мітрального клапана, гіпертонічна хвороба серця ускладнювали її стан здоров'я та більшою мірою обмежували її життєдіяльність у побуті.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд відповідно до положень ст. ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212>, 303 ЦПК України, встановивши фактичні обставини справи та надавши належну оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним із підстав, передбачених ст. 233 ЦК України, оскільки у справі відсутні докази, які б свідчили про те, що на час укладення такого правочину ОСОБА_3 перебувала під впливом обставин, які змусили її вчинити правочин на вкрай невигідних для неї умовах та з метою усунення наслідків хвороб, які у неї діагностовано.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про доведеність існування тяжких для неї обставин, за наявності яких вона уклала оспорюваний договір на вкрай невигідних умовах - безпідставні, оскільки не підтверджені належними доказами, а висновки, зроблені з цього приводу апеляційним судом, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко