Справа № 265/5483/15-ц
Провадження № 2/265/2291/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 листопада 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

за участю секретаря Ждановій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 28 січня 2015 року між ним та ОСОБА_2 була укладена угода про завдаток, за якою він передав відповідачу грошову суму у розмірі 1000 доларів США у якості завдатку, що еквівалентно 20000 гривень. Відповідно до умов договору, предметом є продаж нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири 67, розташованої за адресою вулиця Лютнева, 44 у м. Маріуполі. Проте самого договору купівлі-продажу квартири укладено не було. 17.02.2015 року між сторонами було укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом, за умовами якого продавець та покупець обоюдно припинили основне зобовязання прописане у договорі завдатку від 28.02.2015 року та досягли згоди про повернення завдатку у повній сумі після продажу вищевказаної квартири в термін до 17.06.2015 року. Позивачу стало відомо, що відповідач знайшов іншого покупця та прождав квартиру, але до цього часу завдаток повернутий не був. Вважає, що попередній договір укладений у неналежній формі, а саме не посвідчений нотаріально, а тому договір про передачу грошових коштів не може бути завдатком, а є авансом, який він просить стягнути з відповідача.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідач повинен сплатити йому 1000 гривень, які він заплатив нотаріусу при укладенні у нотаріальній конторі договору від 17.02.2015 року про припинення зобовязання, а також кошті в розмірі 2500 гривень, які він заплатив ОСОБА_3 за договором доручення на оплатне надання послуг з надання правової та іншої допомоги та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2, буди належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті, до судового засідання не зявився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була укладена угода про завдаток, за умовами якої ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 1000 доларів США для забезпечення оформлення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідно до вказаної угоди сторони зобов'язалися до 28 лютого 2015 року укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Завдаток одночасно є доказом самого факту існування зобовязання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобовязання.

З огляду на зазначене та положення статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобовязання.

Натомість згідно з ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Необґрунтоване ухилення однієї із сторін попереднього договору від укладання основного договору може бути підставою лише для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, оскільки зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором (частина 2 та 3 статті 635 ЦК України).

Крім того, ч.1 ст. 635 ЦК України передбачено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Судом встановлено, що між сторонами попередній договір не укладався та нотаріально не посвідчувався. Також встановлено, що у визначений угодою строк основний договір купівлі-продажу укладений не був.

Більш того, 17.02.2015 року між сторонами був укладений договір, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за умовами якого, продавець та покупець обоюдно припинили основне зобовязання, зазначене у договорі завдатку від 28.02.2015 року та досягли згоди про повернення завдатку у повній сумі після продажу вищевказаної квартири в термін до 17.06.2015 року (а.с.6).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 належить ОСОБА_6.

Статтею 220 ЦК України передбачені правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, зокрема, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як встановлено в судовому засіданні, грошову суму у розмірі 1000 доларів США було передано позивачем до укладання основного договору купівлі-продажу, таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, сплачена сума у розмірі 1000 доларів США є авансом.

Авансом є сума попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції. В разі невиконання зобов'язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Таким чином, враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо укладання основного договору, відповідач зобовязаний повернути позивачу суму авансу у розмірі 1000 доларів США.

Разом із тим, відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Курс долару США на день ухвалення рішення складає 2388,4656 гривень за 100 доларів США. Таким чином, поверненню позивачу підлягає сума авансу 1000 доларів США, що дорівнює 23880 гривень (1000 доларів США х 23,88 гривень за 1 долар).

Що стосується вимог позивача стосовно стягнення із відповідача витрат понесених при укладанні договору про припинення зобовязань від 17.02.2015 року в нотаріальній конторі в сумі 1000 грн., то дані витрати не є судовими витратами, в розумінні ст..79 ЦПК України, тому задоволенню не підлягають.

Стосовно витрат повязаних з оплатою суми в розмірі 2500 гривень представнику ОСОБА_3 за договором доручення на оплатне надання послуг з надання правової та іншої допомоги, які з боку позивача обґрунтовуються квитанцією до прибуткового касового ордеру від 12.02.2015 року та довіреністю на представлення його інтересів у суді, також не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Зі змісту даних документів не вбачається, яку саму правову допомогу надав позивачу представник ОСОБА_3, яка як представник участі у судових засіданнях не приймала. Квитанція до прибуткового касового ордеру, належним чином не оформлена (не містить печатки, та прізвища, імя по батькові особи, яка отримала дані гроші та за які послуги). У судовому засіданні позивач зазначав, що позовну заяву до суду йому писав нотаріус у якого він укладав договір про припинення зобовязань від 17.02.2015 року, а не представник. Зазначені обставини свідчать, що з боку представника ОСОБА_3 ні яка правова допомога позивачу надана не була, тому дані грошові кошти не можуть бути стягнути із відповідача.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст.10,60,88, 212-215, 224-226 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму авансу в розмірі 23880 (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ______________________І.Г. Мельник