_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/8585/15-ц
Провадження № 2/520/4005/15
УХВАЛА

про забезпечення позову

06 листопада 2015 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Сукач П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом у останній редакції якого посилаючись на невиконання відповідачем його зобовязань за договором позики, що полягає у неповерненні позичальником позичених грошових коштів у передбачений таким договором строк, просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі, еквівалентному до 10000,00 дол. США, що за розрахунками позивача еквівалентно 220800,00 грн.

Представник позивача звернувся до суду з вимогою про застосування у справі заходів забезпечення позову у вигляді арешту приналежних відповідачу автотранспортних засобів.

В обґрунтування зазначеної вимоги представник позивача вказувала на те, що на теперішній час зазначене рухоме майно перебуває у володінні відповідача, та в подальшому, у випадку задоволення позову, за рахунок такого майна можуть бути задоволені грошові вимоги позивача. Натомість відповідач, дізнавшись про розгляд справи судом, може вжити заходів щодо штучного погіршення свого майнового стану та приховування приналежного йому майна з метою ухилення від виконання його обовязків перед позивачем та виконання рішення суду про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, невідкладно, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання не викликались, та щодо заявленого представником позивача клопотання, суд вказує на наступне.

Відповідно до довідки Управління Державтоінспекції (Центр №1 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Одеса) Головного управління МВС в Одеській області від 17.02.2015 року №42/1-497, щодо реєстрації прав власності на автотранспортні засоби за відповідачем, за останнім зареєстровано право власності на а/м Mitsubishi L300, д/н 8072ОЕ, 1992 року виготовлення, кузов №JNBLZP03WNA502191, двигун № НОМЕР_1, синього кольору та АТЗ4 23307, д/н: 25433ОА, 1993р. виготовлення., шасі №ХТН330700R1480192, двигун №51151429, синього кольору.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно. Види забезпечення позову мають бути спів розмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до наданих з приводу такого процесуального питання розяснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Факт звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою про стягнення грошових коштів на виконання певних зобовязань, від виконання яких відповідач ухиляється , сам по собі свідчить про наявність між сторонами спору, що має бути врегульовано у судовому порядку, та разом з тим на підтвердження наявності спору між сторонами свідчать і долучений до матеріалів позову договір позики, грошових коштів у іноземній валюті в загальному розмірі 10000,00 дол. США, і пояснення позивача, щодо невиконання боржником його зобовязань.

З матеріалів справи та наданих стороною позивача письмових пояснень вбачається, що на вирішенні суду перебуває спір про стягнення грошових коштів у загальному розмірі, еквівалентному 10000,00 грн. на день ухвалення рішення.

Виходячи з наведених обставин та правових положень, зважаючи на надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9, за якими наголошено про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд доходить висновку про те, що тимчасове обтяження майна відповідача шляхом застосування пропонованих представником позивача заходів відповідає інтересам вирішення справи, та тимчасова неможливість переоформлення відповідачем прав власності на зазначене майно, до вирішення цієї цивільної справи, істотним чином не зашкодить ані правам та інтересам сторін у справі, ані інших осіб.

При цьому суд зважаючи на те, що заяву про застосування заходів забезпечення позову розглянуто за відсутності учасників справи та їх представників, з метою забезпечення прав таких учасників - вважає за необхідне розяснити учасникам справи передбачене положеннями ст. 153 ЦПК України право на звернення до суду з заявою про скасування або заміну застосованих судом заходів забезпечення позову, шляхом подачі до суду вмотивованої заяви.

Разом з тим суд розяснює відповідачу положення ч.2 ст. 154 ЦПК України, щодо права звернутися до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову та з дозволу суду замість допущеного виду забезпечення позову внести на депозитний рахунок суду суму, зазначену у позовній заяві.

Виходячи з викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 10, 11, 57-60, 151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на наступні автотранспортні засоби:

-Mitsubishi L300, д/н: 8072ОЕ, 1992 року виготовлення, кузов №JNBLZP03WNA502191, двигун № НОМЕР_1, синього кольору

-АТЗ4 23307, д/н: 25433ОА, 1993р. виготовлення., шасі №ХТН330700R1480192, двигун №51151429, синього кольору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Уповноважити на предявлення цієї ухвали до виконання ОСОБА_1 або його представника.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Прохоров П. А.