У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.М., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Умнової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус Першотравенського міського нотаріального округу Мініна Світлана Яківна про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, визнання договору дарування недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 10 жовтня 2013 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я., недійсним в частині покупця ОСОБА_7; визнати покупцем за вказаним договором купівлі - продажу квартири ОСОБА_5; визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6; визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 право власності по 1/2 частин вказаної квартири за кожним.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2013 року. Під час спільного проживання сторони планували придбати власне житло, тому збирали кошти на його купівлю. Крім того, ними з цією метою було отримано кредит у ВТБ Банку, який вони погашали разом в період шлюбу. У липні 2013 року подружжя за спільні кошти придбало квартиру АДРЕСА_1 за 44 000 гривень, які продавець житла ОСОБА_10 отримав від них 26 липня 2013 року, що підтверджується власноруч написаною ним розпискою. В подальшому позивач дізналася, що у липні 2013 року продавець спірної квартири ОСОБА_10, отримавши від них з чоловіком кошти за квартиру, видав на її чоловіка генеральну довіреність на право розпорядження вказаною квартирою. 10 жовтня 2013 року її чоловік, який діяв від імені ОСОБА_10, продав своїй матері ОСОБА_7 спірну квартиру, а остання 24 жовтня 2013 року подарувала її ОСОБА_6 Посилаючись на те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, придбана за час зареєстрованого шлюбу за спільні кошти, позивач звернулася з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 8 січня 2015 року позов задоволено. Визнано договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 10 жовтня 2013 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я., недійсним в частині покупця ОСОБА_7 Визнано покупцем за вказаним договором купівлі - продажу квартири ОСОБА_5 Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Визнано вказану квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 право власності по 1/2 частин вказаної квартири за кожним. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року рішення місцевого суду скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, посилаючись на положення ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, виходив з того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_5, оскільки виписками щодо руху коштів по рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_6 у ПАТ «ВТБ Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджується факт отримання ОСОБА_6 в період шлюбу коштів з банківських рахунків на придбання квартири.

Крім того, суд першої інстанції вважав встановленим той факт, що позивач та відповідач ОСОБА_6 домовилися з власником квартири ОСОБА_10 про те, що останній продає їм квартиру за 7 000 доларів США. 300 доларів США ОСОБА_10 отримав від позивача та відповідача в лютому 2013 року, 4 000 доларів США отримав від них 25 липня 2013 року, залишок боргу становив 2 700 доларів США, які було витрачено відповідачем ОСОБА_6 на оформлення спадщини та квартири, що підтверджується розпискою ОСОБА_10, тобто сторони придбали вказану квартиру в період перебування у шлюбі.

Скасовуючи рішення місцевого суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_10, як сторона в оспорюваному договорі купівлі-продажу не залучався до участі у справі. Судове рішення щодо вирішення даного спору може вплинути на права та обов'язки останнього.

Згідно висновків апеляційного суду при розгляді зазначеної справи судом першої інстанції у порушення вимог ст. 130 ЦПК України не вирішено питання щодо складу осіб, які братимуть участь у справі. Не залучення під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_10 є перешкодою до ухвалення апеляційною інстанцією рішення, а саме пред'явлення позову без ОСОБА_10 є передчасним.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам процесуального права рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2013 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Позивач має доньку від попереднього шлюбу - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.

25 липня 2013 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_10, уповноважив ОСОБА_6 бути його представником з питань оформлення спадкових прав його померлого батька, який до дня смерті був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 та надав ОСОБА_6, після оформлення, право продати вищевказану квартиру, що підтверджується копією довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною Світланою Яківною.

Згідно розписки від 25-26 липня 2013 року ОСОБА_10 взяв завдаток у розмірі 4000 доларів США за квартиру, що продає ОСОБА_6 Борг 2 700 доларів США, за мінусом витрат на оформлення.

10 жовтня 2013 року ОСОБА_12 від імені ОСОБА_10, на підставі довіреності, продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7 На підтвердження права приватної власності на відчужувану квартиру продавцем подано свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я. 30 липня 2013 року. Продаж зазначеної квартири проведено за узгодженою між сторонами ціною, яка відповідає рівню звичайних цін і складає 50 000 гривень, які покупець сплатив, а продавець отримав до підписання цього договору.

24 жовтня 2013 року ОСОБА_7 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_6, який є її сином, прийняв як дарунок квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира належала дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу. Дар сторони оцінили у 44 445 гривень.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24 жовтня 2013 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 24 жовтня 2013 року.

ОСОБА_10, як сторона оспорюваного договору купівлі-продажу, під час розгляду справи у суді першої інстанції за позовом ОСОБА_5 не залучався до участі у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи даний спір місцевий суд не визначився з характером спірних правовідносин, не виконав вимог ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не встановив коло осіб, інтересів, яких стосується вирішення даного спору, зокрема не встановив усіх сторін правочинів, які оспорюються позивачем, не обговорив питання щодо їх залучення до участі у справі у якості співвідповідачів або третіх осіб.

Апеляційний суд, встановивши, що вирішення даного позову стосується інтересів ОСОБА_10 не виправив вказаного порушення в силу положень ст.303 ЦПК України щодо меж розгляду справи та відсутності повноважень наданих йому цим Кодексом, у зв'язку із чим, ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 8 січня 2015 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
суддіВ.С. Висоцька
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.В. Умнова