ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5577/15-ц
Провадження № 2-з/210/66/15
У Х В А Л А

іменем України

"01" грудня 2015 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2, розглянувши у заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу. З метою забезпечення позовних вимог, позивач звернувся до суду із заявою у якій просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_4 на праві приватної власності, у межах ціни позову.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову виходячи з наступного.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу відкрито провадження у зазначеній справі та призначено судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з розясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, у заяві про забезпечення позову відсутні достатні підстави щодо необхідності забезпечення даного позову та докази того, що відповідач буде ухилятися від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання; заявником взагалі не зазначено майно, на яке потрібно накласти арешт.

Крім того, правилами ст. 152 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та, виходячи з якого, за позовами майнового характеру арешт може бути накладений лише на індивідуально визначене майно або грошові кошти, що належить відповідачеві та знаходяться у нього або в інших осіб.

Однак позивачем не доведені належними засобами доказування (ст. 10, 11, 27, 31 ЦПК України) обставини, що ОСОБА_4 постійно змінює місце проживання та реєстрації, займається куплею-продажом та квартир, пересувається по Україні та за її межами, а судове рішення не може грунтуватись на припущеннях.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає вид забезпечення позову та доводи представника позивача про забезпечення позову необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подання скарги через суд першої інстанції протягом пяти днів з моменту оголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. В. Чайкіна