Провадження №22-ц/784/2916/15 Головуючий у першій інстанції Подзігун Г.В.
Категорія 59 Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Гордійчук С.С.,

за участю представника відповідача - Кузьменко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2015 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Торговий Дім «Наташа-М» до публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Миколаївській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Торговий Дім «Наташа-М»( далі - ТОВ ФТД «Наташа-М») звернулося до суду з позовом до публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк» ( далі - ПАТ «Альфа-Банк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С.( далі - приватний нотаріус), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Миколаївській області ( далі - відділ ДВС), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач зазначав, що 03 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. було вчинено виконавчий напис №1808 про звернення стягнення на нежитлове приміщення кафе за адресою вул.Спаська 50/3 у м. Миколаєві, що належить на праві власності ТОВ ФТД «Наташа-М» для задоволення вимог ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 9 116 852 грн. 37 коп.

Посилаючись на те, що приватний нотаріус при вчиненні даної нотаріальної дії не врахував та не перевірив факт наявності чи безспірності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідають дійсній сумі заборгованості, не зазначено чи отримано позивачем вимога

про усунення порушення, позивач просив визнати виконавчий напис №1808, вчинений 03 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. про звернення стягнення на нежитлове приміщення кафе за адресою вул.Спаська 50/3 у м. Миколаєві, що належить на праві власності ТОВ ФТД «Наташа-М» таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2015 року позов задоволено. Виконавчий напис №1808, вчинений 03 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. про звернення стягнення на нежитлове приміщення кафе за адресою вул.Спаська 50/3 у м. Миколаєві, що належить на праві власності ТОВ ФТД «Наташа-М» таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не сприяння повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що 12 вересня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1, укладено рамкову угоду №SMERS00056, відповідно до умов якої та договорів про відкриття кредитної лінії, договорів про надання траншу, додаткових угод клієнту надано кредит у розмірі 9 397 000грн. 00 коп. на строк до 09 вересня 2022 року зі сплатою відсотків відповідно до погодженого сторонами розміру ( т.1 а.с.120- 167).

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаною рамковою угодою, а також договорами про надавання траншу від 12 вересня 2007 року, 14 вересня 2007 року, від 31 жовтня 2007 року та 27 серпня 2009 року, які є невідємною частиною до даної рамкової угоди, між ТОВ ФТД «Наташа-М» та ПАТ «Альфа-Банк» 27 серпня 2009 року укладено договір іпотеки, до якого неодноразово вносилися зміни, предметом якого є нежитлове приміщення кафе за адресою вул. Спаська 50/3 у м. Миколаєві, що належить на праві власності іпотекодателю ( т.1 а.с.183-189 191- 198).

03 червня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. видано виконавчий напис за реєстровим № 1808, яким запропоновано звернути стягнення на нежитлове приміщення кафе за адресою вул. Спаська 50/3 у м. Миколаєві, що передані в іпотеку ПАТ «Альфа-Банк» на підставі договору іпотеки від 27 серпня 2009 року на задоволення вимог Банку у розмірі 9 116 852 грн.37 коп. (т.1 а. с. 199).

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач заявив вимогу про визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з тим, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" при його вчиненні нотаріус не перевірив безспірність заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов помилкового висновку про можливість розгляду спору судом загальної юрисдикції, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до вимог ч. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами: 1) підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; 2) державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; 3) прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; 4) Рахункової палати, яка звертається до господарського суду в інтересах держави в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат").

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

У відповідності до ст.ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат", п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172 нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Отже, нотаріус може бути залучений судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Як вбачається із матеріалів справи, приватний нотаріус звертався до суду з письмовим клопотанням про визначення його процесуального положення при розгляді даної справи. Проте вказана заява судом не розглядалася взагалі.

Ураховуючи, що сторонами у справі є юридичні особи, а приватний нотаріус до участі у справі залучено штучно, спір повинен розглядатися господарським судом.

За таких обставин судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Вирішуючи позовні вимоги позивача, суд зазначених вимог закону не врахував, безпідставно розглянув в порядку цивільного судочинства спір, що виник між юридичними особами та підлягав розгляду в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 206 ЦПК України, колегія суддів роз'яснює сторонам, що зазначений спір повинен розглядатись за правилами ГПК України .

Керуючись ст. ст. 205, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Торговий Дім «Наташа-М» до публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського Валентина Сергійовича , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Миколаївській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді :