Провадження 2/127/7040/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Віноблдрукарня» в особі голови правління ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримку видачі трудової книжки,

встановив:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться вищевказана цивільна справа.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження по справі, мотивуючи його тим, що на підставі рішення апеляційного суду Вінницької області від 12.05.2008 року позивача було поновлено на роботі у ВАТ «Вінницька обласна друкарня» на посаді менеджера відділу маркетингу та стягнуто з відповідача на користь позивача 20 200грн. за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач заперечив щодо задоволення клопотання, просив клопотання залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільних справ № 127/8716/15-ц та №127/18629/15-ц, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження в справі слід закрити, з наступних підстав.

Предметом позову по даній справі є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримку видачі трудової книжки по вині власника в сумі 53320,80грн.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 127/8716/15-ц, наказом голови правління ВАТ «Вінницька обласна друкарня» №2 від 06.01.2005р. ОСОБА_1 звільнено з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України, у звязку з прогулом.

На підставі рішення апеляційного суду Вінницької області від 12.05.2008 року ОСОБА_1 поновлено на роботі у ВАТ «Вінницька обласна друкарня» на посаді менеджера відділу маркетингу, а також стягнуто з відповідача на користь позивача 20200 грн. за час вимушеного прогулу. Дане рішення суду виконано.

Як вбачається з тексту рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2008 року: «позивач надав суду довідку про його середній заробіток 505 грн. і з цього розрахунку просив стягнути з відповідача заробіток за час вимушеного прогулу».

Згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.02.2011 року, яке ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 09.06.2011 року залишено без змін, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ «Вінницька обласна друкарня» про стягнення заробітної плати в звязку з невидачею трудової книжки відмовлено.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.01.2005р. по 12.05.2008р. повністю задоволено рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2008 року, яке набрало законної сили, а в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ «Вінницька обласна друкарня» про стягнення заробітної плати в звязку з невидачею трудової книжки відмовлено (рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.02.2011року та ухвала апеляційного суду Вінницької області від 09.06.2011року).

Однак, позивач повторно звернувся до суду з вимогою про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та затримку видачі трудової книжки, при цьому суму заборгованості зазначив 53380,80грн.

На думку суду, заявляючи повторно вимогу про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та затримку видачі трудової книжки за період з 06.01.2005 року по 12.05.2008 року, позивач змінює розмір заборгованості, не змінюючи при цьому предмету позову.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Таким чином, суд приходить до висновку що предметом позову у даній справі, як і у справі за наслідками розгляду якої винесено рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2008 року та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.02.2011року є стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та за затримку видачі трудової книжки за період з 06.01.2005 року по 12.05.2008 року, а не конкретна сума цього заробітку.

Вимагаючи більшу суму за вимушений прогул позивач не змінює предмет позову, а лише збільшує позовні вимоги.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог, то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Однак, позивач при розгляді справи апеляційним судом Вінницької області таким правом не скористався, а навпаки наполягав на стягненні заробітку виходячи з суми місячного заробітку 505 грн.

Разом з тим, не погоджуючись з сумою стягнутого заробітку за час вимушеного прогулу, позивач не був позбавлений можливості оскаржити судове рішення в порядку та строки встановлені ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

А тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). Провадження у цивільний справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 22 квітня 2015 року по справі № 6-79цс15.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що даний позов є тотожним позову з приводу якого винесено рішення апеляційного суду Вінницької області та Замостянського районного суду м. Вінниці, оскільки склад осіб, предмет та підстава позову збігаються, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до частини 3 статті 205 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 205, 209, 210 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Провадження по справі № 127/18629/15-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Віноблдрукарня» в особі голови правління ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримку видачі трудової книжки закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: