Провадження № 22-ц/773/1752/15 Категорія: 27 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25 листопада 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Мудренко Л.І.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу судді Луцького міськрайонного суду від 07 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 07 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження в даній справі.

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» подало апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що вищевказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права. Одночасно позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» подало заву про відстрочення сплати судового збору за подання вказаної апеляційної скарги до ухвалення рішення у справі, посилаючись на важке фінансове становище та відсутність можливості сплатити судовий збір.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява позивача про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

У заяві про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги позивач зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію банку». Наведені обставини свідчать про неплатоспроможність банку та його важке фінансове становище.

Однак зазначені доводи не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження цих доводів, зокрема, банківських документів про відсутність на рахунку банку коштів, довідок податкового органу про перелік його розрахункових та інших рахунків тощо апелянт у заяві не зазначив і суду не надав.

Той факт, що до 01 вересня 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, відносилася до пільгових категорій та була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не має правового значення для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору, так як апеляційна скарга в даній справі подана після 01 вересня 2015 року.

Те ж саме стосується і внесення Президентом України 17 липня 2015 року до Верховної Ради України законопроекту, положеннями якого передбачається повернення пільг в частині сплати судового збору уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відсутність в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пільг щодо сплати судового збору ніяким чином не порушує положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об'єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

Твердження апелянта про те, що внесені у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» зміни, відповідно до яких уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позбавлені пільг на оплату судового збору, ускладнили та, в окремих випадках, зробили неможливою роботу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є голослівними і не підтверджуються ніякими доказами.

Враховуючи встановлений законом обов'язок апелянта сплатити судовий збір та відсутність у нього пільг щодо його сплати, колегія суддів приходить до висновку, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами позивача стосовно можливості звернення до апеляційного суду (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) у даній справі дотримано.

Оскільки відсутні встановлені законом підстав для відстрочення та розстрочення сплати судового збору або звільнення апелянта від його сплати, в задоволенні заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» слід відмовити.

Керуючись ст. 82 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу судді Луцького міськрайонного суду від 07 вересня 2015 року в даній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: