Справа № 369/9555/15-ц
11.11.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Волчка А.Я.
за участю секретаря Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми,-
Того ж дня позивач домовився з відповідачем, що остаточний продаж квартири, та виплата решти суми її вартості в розмірі 470000 грн., відбудеться після отримання від банку підтвердження про можливість кредитування позивача протягом одного місяця.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений.
За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
За правилами ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах встановлених попереднім договором.
Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Положеннями ст. 657 ЦК України передбачено, що догові купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Статтею 203 ЦК України визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Зважаючи на ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Зважаючи на положення ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Виходячи зі змісту ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Судом установлено, що між позивачем та ОСОБА_2 було досягнуто усної згоди щодо укладення у майбутньому договору купівлі-продажу квартири №5, будинку № 31 розташованого за адресою: с.Білогородка, вул. Зоряна.
Аналізуючи вище перелічені правові норми у розрізі наданих доказів, суд приходить до наступних висновків.
Вказаний правочин є нікчемним, оскільки сторонами недодержана вимога закону про нотаріальне посвідчення цього договору, а відтак він не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 203, 215, 216, 220, 635, 655, 657 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів, починаючи з дня наступного після його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Я. Волчко