Справа № 697/2195/15-ц
№ пров. 2/697/778/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Литвина В.М.

за участю секретаря Титар Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Каневі, Черкаської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КТ «ПриватБанк» звернувся в Канівський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач вказав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23.11.2005 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_1 "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк", у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК (надалі - ОСОБА_1), про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк", який додається до позовної заяви.

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnk.uа/tегms/раges/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 30.09.2015р. має заборгованість 17049.85 грн., яка складається з наступного: 3019,34 грн. заборгованість за кредитом; 13319,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4167,97 грн., яка була задоволена судовим наказом Канівського міськрвйонного судлу від 13.09.2007 р., різниця становить 12170, 82 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 608,54 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.11.2005 року в сумі 13279,36 грн. та судові витрати по справі понесені позивачем при подачі позову до суду.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності №3734-К-Н-О від 04.09.2015р. в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13279,36 грн. та судові витрати по справі понесені позивачем при подачі позову до суду в розмірі 1218,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши позов вона не визнає у звязку із проопуском позивачем строку позовної давності, поскільки позивач , починаючи з дати винесення судового наказу 13.09.2007 р. та стягнення із неї заборгованості в сумі 4197,91 грн., ніяким чином не предявив до неї ніяких претензій з приводу погашення заборгованості.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір №б/н від 23.11.2005 року про відкриття карткового рахунку, з встановленням кредитного ліміту у розмірі 3600,00грн. (а.с.10-16). Строк дії договору закінчується у квітні 2007 р.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.7-8) станом на 30.09.2015р. відповідач має заборгованість 17447,33 грн., яка складається з наступного:

3019,34 грн. заборгованість за кредитом;

13319,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом,

а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг

500 грн. штраф (фіксована частина);

608,54 грн. штраф (процентна складова).

Згідно судового наказу №2-н-31/07 від 13.09.2007 р. (а.с.6) з ОСОБА_4 стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 4167,97 грн.

Вказану суму 4167,97 грн позивач просить виключити із розрахунку заборгованості поскільки вона стягнута із боржника згідно судового рішення. Заборгованість складає 16338,79 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, останній платіж по погашенню кредиту, було здійснено відповідачем 15.01.2010 року.(а.с. 7-8).

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 статті 1050 ЦК України, яка входить до складу параграфа 1 цієї глави, встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Згідно норм ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений ним строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачкою у справі заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог банку.

Так , відповідно до положень ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно правового висновку ВСУ, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для судів України, викладеному у постанові від 19.03.2014 №6-20цс14 у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

На підставі викладеного, суд вважає, що банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2, поскільки згідно розрахунку заборгованості починаючи з 29.01.2010 р. позичальник не виконує свої вимоги, а до суду банк звернувся 27.10.2015 р., тобто фактично більше ніж через 5 років з моменту виникнення у нього права на звернення до суду.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 214-215, 217-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити у зв'язку з пропуском строків позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий В . М . Литвин