Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
за участю прокурора Тертишника О.І.,

представника відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_7, третя особа - відділ Держземагентства у Білгород-Дністровському районі Одеської області, про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на рішення апеляційного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги мотивуючи тим, що 20 грудня 2007 року між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та ОСОБА_7 був укладений договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення, загальною площею 0,25 га, в тому числі: землі, які використовуються для відпочинку - 0,033 га, з них: капітальна одноповерхова - 0,006 га, інші землі - 0,027 га, інші відкриті землі без рослинного покриву або з невизначеним рослинним покривом - 0,217 га, із земель водного фонду, яка знаходиться на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за адресою: АДРЕСА_1 за межами населеного пункту, зареєстрований у Білгород-Дністровському районному відділі ДП «ЦДЗК» Одеської регіональної філії, про що в Державному реєстрі земель зроблено запис від 09 січня 2008 року № 02, однак через зміни у податковому законодавстві умови договору оренди в частині оплати за договором не змінені, добровільно питання не вирішене, тому вони звернулися до суду.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року рішення місцевого суду скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Внесено зміни до договору оренди землі, укладеного 20 грудня 2007 року між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та ОСОБА_7 про передачу в оренду земельної ділянки несільськогосподарського призначення, загальною площею 0,25 га, розташованої на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за адресою: АДРЕСА_2 за межами населеного пункту, в частині розміру орендної плати, викладено п. 7 договору у наступній редакції:

«Орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 3,0 % від нормативної грошової оцінки, що складає 12 845, 76 грн на рік та 1 070,48 грн на місяць».

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення прокурора, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 грудня 2007 року між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та ОСОБА_7 був укладений договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення, загальною площею 0,25 га, яка знаходиться на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за адресою: АДРЕСА_1 за межами населеного пункту.

Відповідно до п. п. 7, 9 договору орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 2,0 % від нормативної грошової оцінки, що складає 6 828 грн 53 коп. на рік та 569 грн 04 коп. на місяць. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на виниклі правовідносини не можуть розповсюджуватись норми Податкового кодексу <nau://ukr/2755-17>, який набрав чинності пізніше, ніж між сторонами виникли правовідносини, зміна орендної плати у такий спосіб суперечить ст. 23 Закону України «Про оренду землі» <nau://ukr/161-14|st23> про можливість перегляду розміру орендної плати лише один раз на три роки, умовами укладеного між сторонами договору оренди і приписами закону не передбачено такої підстави для зміни розміру орендної плати.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що безпосередньо договором передбачена можливість внесення до нього змін в частині розміру орендної плати у разі змін розмірів земельного податку за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка до того ж за умовами договору оренди підлягає перегляду у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, відтак зміна земельного податку є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору, з внесенням до договору відповідних змін.

Доводи про те, що дія нормативного акта, прийнятого пізніше, не розповсюджується на правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, очевидні, але предметом спору не є автоматичне розповсюдження його дії на орендні відносини, а можливість внесення змін до договору у спосіб, ним визначений.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що, визначивши відповідно до принципу свободи договору в договорі право на внесення до нього змін, в тому числі і через зміни розмірів земельного податку, сторони обрали правила, які обов'язкові для виконання, і тому правила ст. 23 Закону України «Про оренду землі» до такого випадку не застосовуються.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» <nau://ukr/161-14|st1> оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» <nau://ukr/161-14|st13> передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, правовідносини щодо оренди землі полягають у оплатному користуванні земельною ділянкою на умовах, передбачених договором. Такі правовідносини (і зобов'язання щодо оплатної передачі і зобов'язання щодо користування і сплати орендної плати) виникають між орендодавцем і орендарем одночасно в момент укладання договору оренди.

Тобто правовідносини оренди між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області та відповідачем виникли у 2007 році, а тому на них не можна розповсюдити дію Податкового кодексу України <nau://ukr/2755-17>, який набрав чинності з 01 січня 2011 року, з огляду на приписи ст. 58 Конституції України <nau://ukr/254к/96-ВР>.

Правовідносини оренди землі відповідно до закону не можуть бути безоплатними і полягають у одночасному виникненні всіх прав і обов'язків, які з них випливають, зокрема, обов'язку сплачувати встановлену договором орендну плату. Ці правовідносини (зобов'язання передати земельну ділянку, прийняти земельну ділянку, користуватися земельною ділянкою, сплачувати орендну плату і т. ін.) є нерозривними, неможливо відокремити права і обов'язки щодо користування земельною ділянкою права і обов'язки щодо сплати орендної плати і оцінювати окремо, оскільки самі по собі такі права і обов'язки не визначають правовідносин оренди землі. Тільки сукупність таких прав і обов'язків (як то передбачено законом) складає правовідносини оренди землі.

Отже, якщо йдеться про регулювання законом орендних правовідносин, то і дію на них законів у часі слід встановлювати виходячи з моменту їх виникнення, в тому числі і щодо орендної плати.

Таким чином, положення Податкового кодексу України <nau://ukr/2755-17> можуть і повинні бути застосовані до орендних відносин, які виникають після набрання ним чинності, тобто до договорів (і, відповідно, розмірів орендної плати), які укладаються після набрання чинності зазначеним Кодексом.

Щодо договорів, укладених до внесення у законодавство відповідних змін, то така зміна можлива лише на умовах та на підставах передбачених договором, або якщо законом прямо передбачена відповідна умова, при настанні якої орендна плата підлягає перегляду.

Укладений між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області та ОСОБА_7 договір оренди містить п. 11, який передбачає підстави зміни розміру орендної плати.

До таких підстав договором віднесено: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у том числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Порядок зміни орендної плати встановлений статтею 23 Закону України «Про оренду землі» <nau://ukr/161-14|st23>, яка передбачає, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності, які передані в оренду для сільськогосподарського використання, переглядається один раз на три роки в порядку, встановленому законом або договором оренди. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.

Наведений перелік підстав для зміни узгодженого сторонами розміру орендної плати є вичерпним і не містить у собі такої підстави для зміни розміру орендної плати, як зміна встановлених статтею 21 цього Закону граничних розмірів орендної плати.

Не містять приписів щодо обов'язковості зміни або перегляду узгодженої у відповідних договорах орендної плати і положення Податкового кодексу України <nau://ukr/2755-17>.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що як умовами укладеного між сторонами договору оренди, так і приписами закону також не передбачено такої підстави для зміни розміру орендної плати, якою обґрунтовує свої позовні вимоги позивач.

Крім того, статтею 2 Закону України «Про оренду землі» <nau://ukr/161-14|st2> визначені правові засади оренди землі і встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України <nau://ukr/2768-14>, ЦК України <nau://ukr/435-15>, Законом України «Про оренду землі» <nau://ukr/161-14>, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, неповно встановив обставини справи, дійшов передчасного висновку про те, що безпосередньо договором передбачена можливість внесення до нього змін в частині розміру орендної плати у разі змін розмірів земельного податку за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором, оскільки у спірних правовідносинах ні договором, ні будь-яким інших законом, у тому числі Податковим кодексом <nau://ukr/2755-17> України, не встановлено обов'язку орендаря та орендодавця змінювати умови договору оренди землі щодо розмірів орендної плати до 3 % від нормативної грошової оцінки землі у разі зміни граничних розмірів орендної плати, встановлених законом.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки у застосуванні процесуального закону, у зв'язку із чим рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року скасувати, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко