Номер провадження 2/754/5621/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку, позбавлення права користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. На даний час у спірній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який був зареєстрований у квартирі колишнім власником ОСОБА_3 Але з 2013 року відповідач у квартирі не проживає, у добровільному порядку не вчиняє дій щодо зняття з реєстраційного обліку. Враховуючи те, що позивачка не має можливості належним чином здійснювати своє право власності та користування квартирою у зв"язку із реєстрацією в ній відповідача, вона звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме належною на праві власності позивачці квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку, а також позбавити відповідача права користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 на початку судового розгляду позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він є батьком колишнього власника квартири ОСОБА_3 Вказану квартиру було придбано за грошові кошти, отримані від продажу іншої квартири, що належала на праві власності йому та колишній дружині. Але при оформленні права власності на дану квартиру син ОСОБА_3 оформив документи на себе. Він з самого початку після придбання квартири був зареєстрований у ній, постійно проживав, але у 2013 році син вигнав його з квартири, і з того часу він не може попасти до вказаної квартири. Також зазначив, що договір дарування квартири між його сином та позивачкою був укладений з метою позбавлення його права користування вказаною квартирою. Іншого житла у нього немає, а тому просив у задоволенні позову відмовити. У подальшому відповідач у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу в його відсутність, за наявних у справі матеріалів.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що договір дарування був укладений ОСОБА_3 з метою позбавлення відповідача права користування квартирою, але при цьому колишній власник продовжує проживати однією сім"єю з позивачкою (колишньою дружиною). Вважає, що позовні вимоги є безпідставними, у зв"язку з чим просила відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира АДРЕСА_1.

Дана квартира належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 на підставі Договору дарування від 18.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком Г.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 2503.

На даний час у квартирі зареєстровано дві особи - позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою форми № 3.

Як встановлено судом, відповідач є батьком колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_3, який є також колишнім власником квартири АДРЕСА_1.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 вказує про те, що відповідач не є членом її сім"ї, у квартирі з 2013 року не проживає, не бажає знятися з реєстраційного обліку добровільно, його реєстрація перешкоджає їй у здійсненні нею права власності та користування спірною квартирою, у зв"язку з чим вона просить усунути їй перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку та позбавити його права користування жилим приміщенням.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на подаровану їй квартиру, що включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку.

Як встановлено при розгляді справи, відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у спірній квартирі за згодою її колишнього власника - ОСОБА_3, як член його сім"ї (батько), і відповідно його право на користування житловим приміщенням квартири та його право на проживання у ньому випливало з права власності на цю квартиру її колишнього власника.

Вказані права відповідача припинилися з часу відчуження квартири і зміни її власника на позивачку, яка, як повноправний власник квартири на даний час, не надавала свою згоду на проживання та реєстрацію місця проживання відповідача у своїй квартирі.

У даному випадку право користування житловим приміщенням для відповідача є похідним від права власності на цю квартиру колишнього власника - ОСОБА_3, у зв"язку з чим припинення ним права власності на спірну квартиру тягне за собою відповідно втрату права на користування квартирою особами, які користувалися нею за його згодою.

Таким чином, після відчуження спірної квартири її колишнім власником відповідач користується квартирою АДРЕСА_1 без відповідної на це правової підстави, чим створює позивачці перешкоди у здійсненні нею свого права користування та розпорядження нерухомим майном.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов"язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов"язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі перешкоджає позивачці, як власниці, у повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, відповідач не є членом її сім"ї або колишнім членом сім"ї позивачки, як власниці квартири, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, то дані вимоги не були доведені нею належними доказами, а тому підстав для їх задоволення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, Конституцією України, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: