Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві: Шак О.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача Козачкової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом: ОСОБА_3 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві, яка була уточнена в ході судового розгляду справи, позивачка зазначає, що з вересня 2003 року вона працювала на посаді головного бухгалтера Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна. Також вона є засновником (членом) СВК ім.Ватутіна.

На 24.04.2015 року були призначені загальні збори членів СВК ім. Ватутіна, з порядком денним зборів - про оцінку діяльності кооперативу за 2000-2014 роки та про переобрання керівництва (голови ) СВК ім. Ватутіна. На цих загальних зборах мала бути присутньою і вона, як член СВК ім. Ватутіна.

Згідно п.5.5.9. Статуту СВК ім. Ватутіна, голова СВК імені Ватутіна обирається раз на три роки.

Голова СВК ім.Ватутіна ОСОБА_4, який займає цю посаду більш ніж три роки, знав, що вона має негативну оцінку діяльності кооперативу за 2014 pік, що вона постійно публічно критикує його діяльність на посаді голови СВК ім.Ватутіна, а також, що вона не має наміру голосувати за його переобрання на посаду голови СВК ім. Ватутіна.

Згідно п/п «є» п.4.3.1. Статуту СВК ім. Ватутіна, членство в СВК припиняється у разі припинення трудових відносин.

З метою усунення її від голосування по порядку денному 24.04.2015 року на загальних зборах членів СВК ім.Ватутіна, 23.04.2015 року вона була звільнена з роботи, з посади головного бухгалтера СВК ім. Ватутіна - головою ОСОБА_4 з метою втрати, згідно п/п «є» п.4.3.1. Статуту СВК ім. Ватутіна, нею членства в СВК ім.Ватутіна.

Вважає, що СВК імені Ватутіна незаконно звільнило її з займаної посади, позбавило гарантованого Конституцією України права на працю та можливості заробляти собі та своїй родині на життя з огляду на наступне.

20.04.2015 року за довіреністю, посвідченою нотаріусом, вона доручила представляти свої інтереси на загальних зборах членів СВК ім. Ватутіна, що були призначені на 24.04.2015 року - гр. ОСОБА_5

Голова СВК ім. Ватутіна ОСОБА_4 дізнався про це.

23.04.2015 року, на початку робочого дня, голова СВК ім. Ватутіна ОСОБА_4 разом з юристом СВК імені Ватутіна ОСОБА_2 та секретарем СВК ім. Ватутіна ОСОБА_6 приїхали до неї додому та зажадав, щоб вона відкликала вищенаведену довіреність, але вона робити це відмовилась, після чого, голова СВК їм. Ватутіна ОСОБА_4 в усному порядку

повідомив, що її з 23.04.2015 року звільнено з посади головного бухгалтера СВК імені Ватутіна за прогули, на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України, проте, з відповідним наказом її не ознайомив, але наказав в той же день з'явитися до контори СВК імені Ватутіна для отримання розрахунку при звільненні та трудової книжки.

Таким чином, про факт її звільнення з роботи вона дізналася 23.04.2015 року від голови СВК їм. Ватутіна ОСОБА_4

23.04.2015 року вона з'явилася до контори СВК імені Ватутіна з метою отримання розрахунку при звільненні, наказу про звільнення та трудової книжки, проте, вхідні двері до контори виявилися зачиненими на замок, у зв'язку з чим, вона не змогла потрапити в середину контори, оскільки ключів від вхідної двері не мала.

Більш ніж три години вона простояла під конторою та чекала, доки керівництво СВК імені Ватутіна, або будь-хто з робітників СВК імені Ватутіна прийде на роботу, але, протягом наведеного часу, а ні керівництво, а ні робітники СВК імені Ватутіна, на роботу до контори не прибули, у зв'язку з чим вона була змушена піти додому.

Після 23.04.2015 року вона не одноразово (24.04.2015 p., 27.04.2015 р., 28.04.2015 р. та 29.04.2015 р.) в робочі часи приходила до контори СВК імені Ватутіна, про те, вхідні двері були зачинені на замок і на роботу будь - хто з керівництва СВК імені Ватутіна та/або його робітники, не з'являлися, у зв'язку з чим, до цього часу належного їй розрахунку при звільненні, наказу про звільнення та трудової книжки, вона не отримала.

Позивачка стверджує, що причини її звільнення з підстав п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України, не відповідають дійсності, оскільки до дня звільнення з роботи, тобто, до 23.04.2015 року, вона не вчиняла прогулів, в тому числі, не була відсутня на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

Позивачка вважає, що в порушення вимог ст.ст.147,149 КЗпП України, керівництво СВК ім.Ватутіна:

-до застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не зажадало від неї письмових пояснень за «нібито» вчинене порушення трудової дисципліни у вигляді прогулу;

-не зважаючи, що вона пропрацювала на посаді головного бухгалтера з вересня 2003 p., тобто, більш ніж 11 років, і за цей час до неї не було застосовано жодного дисциплінарного стягнення, при її звільненні не врахувало - ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, тощо;

-не повідомило її під розписку з наказом про звільнення з посади головного бухгалтера СВК імені Ватутіна.

В порушення вимог ст.ст.47,116 КЗпП України керівництво СВК ім.Ватутіна в день її звільнення 23.04.2015 року:

-не видало їй трудову книжку під розписку у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, типова форма якої затверджена Наказом Мінстату України від 27.10.1995 р. № 277;

-не видало їй копію наказу про звільнення з посади головного бухгалтера СВК імені Ватутіна;

-не провело в день звільнення виплату всіх сум, що належали їй від СВК ім.Ватутіна.

Таким чином, позивачка вважає, що її звільнено з посади головного бухгалтера СВК ім.Ватутіна незаконно, з порушенням ст. ст. 47,116,147,149 КЗпП України.

Крім того, вона, як член СВК ім. Ватутіна, була присутня на всіх загальних зборах членів СВК ім. Ватутіна, починаючи з 2001 pоку, коли було створено СВК ім. Ватутіна.

Останній раз ОСОБА_4 обирали на посаду голови СВК ім. Ватутіна на загальних зборах членів СВК ім. Ватутіна у 2006 році.

Після цього, ОСОБА_4 не обирався на посаду голови СВК ім. Ватутіна загальними зборами членів СВК ім. Ватутіна, у зв'язку з чим, його повноваження, як голови СВК ім. Ватутіна, сплинули ще у 2009 році.

18.04.2015 року в газеті «Нова Таврія» було опубліковано об'яву про проведення 21.04.2015 року загальних зборів членів СВК ім. Ватутіна.

з порядком денним:

-по 1-му питанню «Про результати господарської діяльності СВК ім.Ватутіна за 2012-2014 p.p.»;

-по 5-му питанню - «Вибори виконавчих органів кооперативу».

Згідно п.5.4.2. Статуту СВК ім.Ватутіна - «При вирішені питань, які потребують кваліфікованого рішення, загальні збори правомочні приймати рішення, якщо на них присутні не менш 2/3 членів СВК. Рішення приймаються простою більшістю голосів».

Позивачка вважає, що вирішення цих питань потребує кваліфікованого рішення, тому що СВК ім.Ватутіна фактично є банкрутом (вимоги 11-ти кредиторів склали 6 163 208,88 грн. по справі № 908/2534/14).

Згідно останніх даних ЄДР, у СВК ім.Ватутіна нараховується 115 членів. тобто, 2/3 членів - це 77 члени.

21.04.2015 року на загальних зборах СВК ім.Ватутіна були присутні лише 3 члени, які й голосували по порядку денному, тому, вважає ці загальні збори неповноважними, а рішення по питанням порядку денного на цих зборах - неприйнятими.

З огляду на наведене, вважає, що 23.04.2015 року її звільнив з посади головного бухгалтера СВК ім. Ватутіна ОСОБА_4, повноваження голови СВК ім.Ватутіна якого сплинули у 2009 році.

Позивачка просить суд: поновити її на посаді головного бухгалтера в Сільськогосподарському виробничому кооперативі імені Ватутіна.

В судовому засіданні 15.10.2015 року позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та уточнені до неї, просить суд їх задовольнити. Також вона пояснила, що не має наміру працювати на підприємстві відповідача, тому, після поновлення на роботі, у випадку задоволення її позову, має намір звільнитися за власним бажанням.

В дане судове засідання позивачка не з'явилася, але надала заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

В судовому засіданні представник позивачки в особі ОСОБА_1 також підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та уточнені до неї, просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача в особі Козачкової О.В. проти задоволення позову заперечує, підтримавши письмові заперечення, відповідно до яких, підставами звільнення ОСОБА_3 стала відсутність її на роботі 20 та 21 квітня 2015 року протягом усього робочого дня, що підтверджується Актами.

20.04.2015 року позивачка була відсутня на роботі протягом усього робочого дня. При цьому, у телефонній розмові з головою СВК вона заявила, що з'являтися на роботі не бажає. Документи, необхідні для підготовки загальних зборів СВК, призначених на 21.04.2015 року, позивачка у повному обсязі не підготувала, що ледве не призвело до зриву зборів, в подальшому, протягом усього дня, на телефонні дзвінки не відповідала. Зазначені факти викладені у Акті від 20.04.2015 року.

20.04.2015 року ОСОБА_3 в робочий час знаходилась у приватного нотаріуса Харченко Ю.Г., де оформляла та підписувала довіреність на представництво її інтересів, як члена СВК, на ім'я ОСОБА_5

21.04.2015 року вона теж не знаходилась на роботі на протязі всього дня, не була присутня на загальних зборах. Після зборів голова СВК видав наказ про надання позивачкою пояснень.

21.04.2015 року надати пояснення про причину відсутності на роботі 20 та 21 квітня 2015 року позивачка відмовилась, що підтверджується наказом № 1-г від 21.04.2015 року та докладною запискою від 21.04.2015 року.

В той же день, 21.04.2015 року, вона була звільнена з роботи на підставі ст..40 п.4 КЗпПУ за прогули, у встановлений ст.147 КЗпПУ строк.

На телефонні дзвінки голови СВК позивачка не відповідала.

Також, при звільненні було враховано ступінь тяжкості проступку, заподіяну шкоду та обставини, за яких було вчинено проступок.

Профспілкової організації в СВК немає, позивачка не була членом профспілки.

Нез'явленням на роботі 20.04.2015 року ОСОБА_3 мала на меті зірвати підготовку до зборів, так як повинна була підготувати фактичний фінансовий матеріал для доповіді голови. Не з'явлення за викликом керівника та утримання вдома частини необхідних документів - є само по собі грубим порушенням трудової дисципліни, яке шкодить інтересам СВК.

21.04.2015 року ОСОБА_3 за отриманням трудової книжки та копії наказу не з'явилася, 23.04.2015 року вона відмовилася від ознайомлення з наказом про звільнення, отриманням трудової книжки, що підтверджено відповідним актом.

У зв'зку із тим, що ОСОБА_3 у день її звільнення не перебувала на роботі, відмовилася від отримання трудової книжки та копії наказу про звільнення, представник стверджує, що відповідач не порушив порядку звільнення позивачки та норми КЗпПУ.

Також не було порушено вимоги ст..116 КЗпПУ, так як вимога щодо проведення розрахунку позивачкою пред'явлена позивачкою не була.

Також представник відповідача пояснила, що у позивачки, як головного бухгалтера СВК, були ключі не тільки від її кабінету, а й від вхідних дверей до приміщення контори СВК. Крім того, 20.04.2015 року - 24.04.2015 року були робочими днями, тому працівники СВК були на своєму робочому місці в конторі СВК. Отже, вважає, що твердження позивачки про те, що вона не могла потрапити до приміщення контори, є безпідставними.

Крім того, стверджує, що позивачка, як головний бухгалтер СВК, повинна була підготувати пакет важливих документів на загальні збори СВК на 21.04.2015 року, однак, вона не тільки не з'являлася на робочому місці, уникала будь-якого спілкування, а й не підготувала необхідні документи.

23.04.2015 року вона з головою СВК та бухгалтером шукали позивачку, щоб вручити їй наказ про звільтненя та трудовву книжку, знайшли вдома у її доньки, позивачка вийшла до них, пояснила, що їй соромно, але вона не бажає працювати в СВК, оскільки вже працює на Мелітопольський м'ясокомбінат, від якого отримала кошти. Отримувати трудову книжку та назак про звільнення вона не побажала.

Позивачка не висловлювала бажання поновитися на роботі або ж змінити формулювання її звільнення.

До теперішнього часу позивачка уникає спілкування, не з'являється до СВК за отримання наказу про звільнення, трудової книжки та коштів при звільнення, хоча відповідач не чинить їй у цьому жодних перешкод.

Також вона пояснила, що до теперішнього часу рішення загальних зборів СВК від 21.04.2015 року є чинними, а ОСОБА_4 на законних підставах обіймає посаду голови.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що йому нічого не відомо з приводу предмету даного спору.

Також він пояснив, що 20.04.2015 року, приблизно о 08-30 годині, він, на прохання позивачки, забрав її біля контори СВК, та повіз разом з ОСОБА_5 на автомобілі до нотаріуса, після чого відвіз її назад до контори СВК ім.Ватутіна. Контора була закрита. Залишивши позивачку, він поїхав у справах.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що йому нічого не відомо з приводу предмету даного спору.

Також він пояснив, 20.04.2015 року його та ОСОБА_3 на автомобілі ОСОБА_8 приблизно о 08-15 год.-08-20 год. відвіз до нотаріуса Харченко Ю.Г., де ОСОБА_3 видала на його ім'я довіреність, на підставі якої він 21.04.2015 року на загальних зборах СВК представляв її інтереси. При цьому, ОСОБА_3 вони з ОСОБА_8 забрали біля приміщення контори СВК, яка була закрита. Після нотаріальної контори приблизно о 09-30 вони відвезли позивачку знов до контори СВК.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що займає посаду голови СВК ім.Ватутіна. Вважає звільнення позивачки законним, оскільки вона на протязі двох днів не з'являлася без поважних причин на роботі, уникали будь-якого спілкування, не підготувала дуже важливі документи, які необхідні були на загальні збори СВК, на 21.04.2015 року, що

ледве не призвело до зриву зборів. На самих зборах вона також була відсутня. Він особисто телефонував їй багато разів, але вона або не відповідала, або пояснювала, що не має наміру з'являтися на роботі та давати будь-які пояснення.

22.04.2015 року, приблизно о 09-00 годині, він зустрів її біля магазину в м.Василівка, позивачка підійшла до автомобіля, в якому він знаходився, та передала йому ключі від її кабінету та вхідних дверей у контору СВК, які знаходилися у неї.

Позивачка сама не з'являється до СВК за отримання наказу про звільнення, трудової книжки та коштів при звільненні, хоча їй ніхто не чинить у цьому жодних перешкод.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що займає посаду бухгалтера СВК ім.Ватутіна. Підтверджує той факт, що позивачка не була присутня на робочому місці з 20.04.2015 року, уникала будь-якого спілкування, самоусунулася від підготовки дуже важливих бухгалтерських документів, які необхідні були на загальні збори СВК, на 21.04.2015 року, що ледве не призвело до зриву зборів.. Не була присутня позивачка й на самих зборах. На неодноразові телефонні дзвінки голови СВК та її позивачка або не відповідала, або пояснювала, що не має наміру з'являтися на роботу та давати будь-які пояснення.

Стверджує, що у робочі дні приміщення контори СВК завжди відчинено в робочий час. При цьому, 20.04.2015 року вона була на роботі приблизно з 07-00 -08-00 години до приблизно 19-00 години, а 21.04.2015 року також приблизно з 07-00 години до приблизно 17-00 години, але позивачка не з'являлась, як і у наступні дні. На загальних зборах 21.04.2015 року її також не було.

Також вона пояснила, що у позивачки були ключі не тільки від її кабінету, а й від вхідних дверей до приміщення контори СВК, тому, вона мала доступ до нього.

Позивачка сама не з'являється до СВК за отримання наказу про звільнення, трудової книжки та коштів при звільнення, хоча їй ніхто не чинить у цьому жодних перешкод.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об'єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, з 28.06.1978 року позивачка була прийнята на роботу на посаду бухгалтера колгоспу ім.Ватутіна, який з 27.01.1996 року було пренайменовано в КСП ім.Ватутіна. 20.10.1999 року позивачка була призначена на посаду заступника головного бухгалтера КСП ім.Ватутіна, яке 12.02.2000 року було перенайменовано в СВК ім.Ватуна. 19.09.2003 року ОСОБА_3 призначена на посаду головного бухгалтера Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, що підтверджується її трудовою книжкою, копія якої є у справі.

Права та обов'язки позивачки, як головного бухгалтера Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, передбачені посадовою інструкцією, копія якої є у справі, з якою вона ознайомлена під підпис.

Правилами внутрішнього трудового розпорядку СВК ім.Ватутіна, копія яких є у справі, передбачено робочий час та час відпочинку працівників СВК, а саме: початок роботи - з 08-00 години, перерва на харчування та відпочинок- з 12-00 години до 12-30 години, закінчення роботи - 14-30 година. Судом встановлено, що позивачка з даними Правилами ознайомлена була, хоча й відсутні письмові докази на підтвердження даного факту. При цьому, суд приймає до уваги тривалий час роботи позивачки на підтприємстві відповідача, що спростовує твердження представника позивача про те, що позивачкі не був відомий її робочий час. Зі скаргами з цього приводу вона нікуди не зверталася.

20.04.2015 року та 21.04.2015 року ОСОБА_3 була відсутня на робочому місці, що підтверджується поясненнями представника відповідача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, наказом 31-г від 21.04.2015 року, Актом від 20.04.2015 року, докладною запискою, табелем робочого часу, копії яких є у справі.

При цьмоу, позивачка стверджує, що вона не мала змоги потрапити на своє робоче місце у зв'язку з тим, що приміщення контори СВК, де знаходиться її кабінет, було зачинено. Однак, цей факт спростовується поясненнями представника відповідача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачка мала власний комплект ключів від вхідних дверей приміщення контори СВК та свого кабінету.

Також, як вбачається з довіреності від 20.04.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., копія якої є у справі, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 представляти її інтереси. Як вбачається з відповіді нотаріуса Харченко Ю.Г. на запит суду, ця довіреність посвідчувалася 20.04.2015 року у період часу з 08-00 години до 09-24 години. Довіреність зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей, що підтвердується Витягом, копія якого є у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодного належного та достатнього доказу на підтвердження того факту, що була відсутня на робочому місці 20.04.2015 року та 21.04.2015 року з поважних причин, ОСОБА_3 суду не надала.

Пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_5 даний факт не підтверджують, оскільки, по-перше, вони пояснили, що їм нічого не відомо з приводу предмету даного спору, по-друге, як зазначено вище, позивачка мала власний комплект ключів, а тому, мала доступ до свого робочого місця; по-третє, як вбачається з зазначеної відповіді нотаріуса від 01.07.2015 року, в нотаріальній конторі позивачка знаходилася вже о 08-00 годині, що спростовує пояснення свідків в частині зазначеного ними часу, коли вони забрали позивачки перед поїздкою до нотаріуса, тобто, це було ще до початку робочого часу.

Згідно ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

В судовому засіданні встановлено факт порушення з боку позивачки трудової дисципліни -відсутність на робочому місці протягом двох робочих днів, без будь-якої поважної причини.

Згідно ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка, не тільки не з'являлася на робочому місці, а й від дачі письмових пояснень щодо своєї відсутності на робочому місці відмовилася, що підтверджується поясненнями представника відповідача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, наказом 31-г від 21.04.2015 року, Актом від 20.04.2015 року, докладною запискою, Актом від 23.04.2015 року, копії яких є у справі.

Як вбачається з газети «Нова Таврія», копія якої є у справі, на 21.04.2015 року о 10-00 годині було призначено загальні збори членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, на порядок денний виносилися наступні питання:

-про результати господарської діяльності СВК ім.Ватутіна за 2012-2014 pоки;

-про порядок проведення розрахунків за оренду земельних паїв;

-про незаконне втручання у діяльність СВК та протидію рейдерським намаганням захоплення СВК ім.Ватутіна у зв'язку із судовим спором щодо незаконного відчуження тваринницького комплексу Мелітопольським м'ясокомбінатом;

-затвердження рішень правління за 2014 року;

-вибори виконавчих органів кооперативу.

Як вбачається з протоколу №1 від 21.04.2015 року загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, ОСОБА_3, як член та засновник СВК, не була присутня на засіданні, її інтереси представляв ОСОБА_5 Судом встановлено, що загальні збори відбувалися у приміщенні контори СВК. Зазначені факти також підтверджують факт відсутності позивачки 21.04.2015 року на робочому місці.

Судом також встановлено, що позивачка, як головний бухгалтер СВК, приймала участь у підготовці бухгалтерської документації, необхідної для проведення зазначених загальних зборів, однак, вона самоусунулася від цього процесу, не з'явилася на робочому місці, що ледве не призвело до зриву зборів, що підтверджується поясненнями представника відповідача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6 Крім того, важливість участі позивачки у підготовці цих документів підтверджується важливістю вищезазначених питань, які виносилися на порядок денний зборів.

Згідно до п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року зі змінами, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

В судовому засіданні встановлено факт відсутності позивачки на робочому місці протягом двох робочих днів, без будь-якої поважної причини.

21.04.2015 року ОСОБА_3 була звільнена з посади на підставі ст..40 п.4 КЗпПУ - за прогули, що підтверджується наказом голови Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна ОСОБА_4 про припинення трудового договору №2-к, трудовою книжкою позивачки копії яких є у справі. Судом встановлено, що цей наказ було винесено вже після загальних зборів.

Повноваження голови СВК на звільнення працівників СВК з посад передбачено п.п.і п.5.7.1.Статуту, копія якого є у справі, а також підтверджуються рішенням від 21.04.2015 року загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, яке на даний час не змінено, не скасовано та не визнано недійсним.

Суд вважає, що цей наказ винесено на законних підставах, в межах повноважень ОСОБА_4

При цьому, суд вважає безпідставними посилання позивачки та її представника на той факт, що рішення від 21.04.2015 року загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна є недійсними, а загальні збори - неправомочними, а тому й у ОСОБА_4 не було повноважень щодо винесення наказу про звільнення, оскільки, належні та достатні докази на підтвердження цих фактів позивачка суду не надала.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 07.08.2015 року, копія якого є у справі, на яке посилаються позивачка та її представник, на даний час не набрало законної сили, а тому, обставини, встановлені ним, не можуть бути прийняті до уваги при розгляді даної справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 21.04.2015 року, 22.04.2015 року за отриманням трудової книжки та копії наказу не з'явилася, 23.04.2015 року вона також відмовилася від ознайомлення з наказом, отриманням трудової книжки.

Відповідно до ч.1,2 ст.47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до ст.48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається КМ України. Ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженного ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України МЮУ Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року зі змінами, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як зазначалося вище, позивачка була відсутня на робочому місці в день звільнення, уникала спілкування з працівниками СВК, а також ухилялася від отримання трудової книжки, наказу про звільнення, коштів. Доказі на підтвердження того, що відповідач чинить їй у цьому перешкоди, позивачка суду не надала.

Ті факти, що позивачка неодноразово, а саме: «24.04.2015 p., 27.04.2015 р., 28.04.2015 р. та 29.04.2015 р. в робочі часи приходила до контори СВК імені Ватутіна, але вхідні двері були зачинені на замок і на роботу будь - хто з керівництва СВК імені Ватутіна та/або його робітники, не з'являлися» не підтверджені в судовому засіданні жодним доказом.

Під час даного судового розгляду позивачці та її представникові також було неодноразово запропоновано прийти до контори СВК для отримання зазначеного, однак, позивачка саме не бажає цього робити.

Таким чином, суд не вбачає вини СВК в тому, що позивачка до теперішнього часу не отримала трудову книжку, наказ про звільнення та кошти при звільненні.

Твердження позивачки про те, що її було звільнено з метою усунення від голосування по порядку денному 24.04.2015 року на загальних зборах членів СВК ім.Ватутіна, а також про те, що «23.04.2015 року, на початку робочого дня, голова СВК ім. Ватутіна ОСОБА_4 разом з юристом СВК імені Ватутіна ОСОБА_2 та секретарем СВК ім. Ватутіна ОСОБА_6 приїхали до неї додому та зажадали, щоб вона відкликала вищенаведену довіреність» є безпідставними, оскільки, як зазначелолся вище, загальні збори відбулися не «24.04.2015 року», а 21.04.2015 року та звільнена вона була вже після проведення цих зборів.

Представник позивача на підтвердження позовних вимог посилався на те, що позивачка не бажала працювати у відповідача, оскільки він мав перед нею заборгованість по заробітній платі, однак, цей факт не давав їй права не виходити на роботу без будь-яких поваджних причин.

Отже, позивачка не надала суду належні та досттні докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому, не дивлячись на безпідставність позовних вимог, суд враховує, що даний спір можливо було вирішити сторонам мирним шляхом, враховуючи тривалий час роботи позивачки на підприємстві відповідача, її вік, те, що вона не мала порушень трудової дисципліни до 20.04.2015 року, що вона не має бажання в подальшому працювати у відповідача, - та змінити формулювання звільнення позивачки, наприклад, на «звільнення за згодою сторін», або «за власним бажанням» чи інше, але, позивачка такі позовні вимоги не заявляє, бажання врегулювати спір мирними шляхом не виявила. Суд дотримується вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, ст.ст.40, 47, 48, 115,116, 147, 149, 221, 231-232 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.1992 р. зі змінами, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України МЮУ Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року зі змінами ст.ст.10, 11, 16, 58, 59, 60, 61, 64,79,80,84, 88,208, 209,212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду Ю.А. Степаненко