Ухвала

іменем України

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення коштів та відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 118 950 грн матеріальної шкоди, що виникла на підставі договору депозиту № 12/11 від 12 березня 2012 року та додаткової угоди № 2 від 25 червня 2012 року, та яка складається з 97 500 грн суми банківського вкладу та 21 450 грн нарахованих відсотків за вкладом, та стягнути з відповідача 35 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 16 травня 2012 року між сторонами укладено договір депозиту, за яким позивач вніс на рахунок у банку 100 доларів США та 25 червня 2014 року ще 6 500 доларів США з нарахуванням 11 % річних за вкладом.

25 червня 2012 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору депозиту.

По закінченню строку дії договору у кінці травня 2014 року позивач звернувся до банку з вимогою про повернення вкладу та сплату нарахованих відсотків, однак банк не виконав узятих на себе зобов'язань та не повернув кошти.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, укладення з банком договору банківського вкладу та ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа про внесення коштів на депозитний рахунок.

Оскаржувані судові рішення є правильними та такими, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому посилався на те, що 16 травня 2012 року між ним та банком укладено договір депозиту, за умовами якого 25 червня 2012 року він вніс на депозитний рахунок у банку вклад у розмірі 6 500 доларів США терміном на 2 роки із нарахуванням 11 % річних.

Звернувшись до банку із заявою про видачу коштів, йому було відмовлено з мотивів відсутності договірних правовідносин між ним та банком.

Вирішуючи спір, суди правильно виходили з того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України, а саме доказів про укладення між ним та банком договору банківського вкладу у письмовій формі із дотриманням визначених законом вимог і внесення ним грошових коштів на депозитний рахунок, тому немає підстав вважати, що між сторонами виникли договірні відносини, за якими у банку виникли зобов'язання повернути вклад і сплатити нараховані відсотки, отже, і підстав для задоволення позову немає.

Посилання у касаційній скарзі на додаткову угоду та кримінальне провадження, як на докази на підтвердження своїх вимог, є безпідставними і такими, що не спростовують висновків суду, оскільки вони не містять інформації, яка б згідно із законом свідчила про укладення договору банківського вкладу та виникнення договірних відносин.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко