Справа № 359/3865/14 Головуючий у І інстанції Величко В.П.
Провадження № 22-ц/780/5166/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 26 26.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого-судді: Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановила:

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2014 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Вирішено стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28060,89 грн., а також витрати на оплату судового збору у розмірі 280,61 грн.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №490046037, за умовами якого позивач зобов'язався надати ОСОБА_4 грошові кошти (кредит) в сумі 16141,58 дол. США із розрахунку 12% річних.

Відповідно до п. З кредитного договору, Позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником в порядку та на умовах, що визначені у додатку №1 цього договору, який є його невід'ємною частиною.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 490046037-П від 05 вересня 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п. 1.3 кредитного договору кредит надавався строком до 05.09.2013року.

Як вбачається з матеріалів справи позов до поручителя позивач подав 24.04.2014 року, тобто після закінчення строку дії договору поруки (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

З приводу неоднакового застосування вказаної норми судами касаційної інстанції, Верховний Суд України 17.09.2014р. ухвалив постанову у справі № 6-53 цс14, в якій зробив правовий висновок про те, що: «регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов 'язання, якщо кредитор не пред 'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь- який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов 'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред 'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовіш платежем).

Таким чином можна зробити висновок, що договір поруки в будь-якому разі припинив свою дію 06.03.2014 року, оскільки Банк до цієї дати не пред'явив вимоги до Відповідача як поручителя в судовому порядку.

Крім того, згідно п.4 ст.1 ст.215 ЦПК України рішення суду складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного рішення, суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_4, яка є третьою особою по справі, заборгованість за кредитним договором.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи судовим наказом Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2009року з ОСОБА_4 вже стягнута заборгованість за даним кредитним договором.

19.02.2015р. постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Черухи О.Л. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного судового наказу.

Таким чином, оскаржуваним рішенням з третьої особи двічі стягнута одна і таж сама заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи зазначені порушення норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування заочного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 -задовольнити.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді