СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-р/759/47/15
У Х В А Л А

03 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 про розяснення рішення суду від 10.12.2013 року у справі ун. №759/11636/13-ц пр. №2/759/5050/13 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист порушених прав та визнання окремого положення договору банківського дебетового карткового рахунку недійсним з моменту укладення,

В С Т А Н О В И В:

04.11.2015 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розяснення рішення суду від 10.12.2013 року щодо обовязку ПАТ КБ «ПриватБанк» виключити з умов та правил надання банківських послуг пункт наступного змісту: «У разі виникнення заборгованості держателя по картрахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок в роботі техніки та в інших випадках, клієнт зобовязується погашати заборгованість на протязі 30 днів з моменту її виникнення». Вимоги заяви обґрунтовані тим, що рішенням суду від 10.12.2013 року визнано недійсним вказаний п. 6.9 Умов та правил надання банківських послуг. Даний пункт є частиною публічного договору приєднання, негативні наслідки несе необмежене коло споживачів фінансових послуг клієнтів ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач спірний пункт не виключив з умов та правил надання банківських послуг. Заяву передано судді 06.11.2015 року, справу передано судді 11.11.20155 року.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату і час розгляду справи повідомлялися в установленому порядку.

Заява про роз'яснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду (ч. 3 ст. 221 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Заочним рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2013 року визнано недійсним з моменту укладення пункт 6.9 Умов та правил надання банківських послуг, що є невідємною частиною договору-заяви №087010647 банківського дебетового карткового рахунку, вирішено питання стягнення судового збору (а. с. 67 69).

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 встановлено, що відповідно до статті 221 ЦПК України, роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Отже, необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Представник заявника просить розяснити рішення суду щодо обовязку банку виключити пункт 6.9 з умов та правил надання банківських послуг.

Рішення суду від 10.12.2013 року, ухвалено відповідно до вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14. Текст рішення суду є зрозумілим, доступним для сприйняття та виконання, містить вичерпні, чіткі і такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті заявлених вимог.

В заяві про розяснення рішення суду не зазначено, що саме ускладнює виконання ухваленого рішення. Із заяви не вбачається, що розуміння резолютивної частини рішення суду викликає труднощі у сторін чи державного виконавця. Фактично заявлена вимога про роз'яснення судового рішення передбачає внесення зміни у суть рішення, оскільки суд не розглядав вимоги про вилучення відповідного пункту з умов та правил надання банківських послуг.

Суд не вбачає підстав для роз'яснення судового рішення щодо виключення з умов та правил надання банківських послуг пункту 6.9, оскільки позивачем такі позовні вимоги не заявлялись, судом дані обставини справи не досліджувалися та не виносилося рішення з цього питання, а резолютивна частина рішення суду від 10.12.2013 є проста, доступна і зрозуміла.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за загальним правилом, встановленим ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Наявність в умовах та правилах надання банківських послуг вказаного пункту, що визнаний судом недійсним, не створює юридичних наслідків і банк не може на нього посилатися в договірних правовідносинах з споживачем, а тому дана обставина не ускладнює розуміння судового рішення та його реалізацію.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що резолютивна частина рішення суду від 10.12.2013 є проста, доступна, зрозуміла, не припускає іншого тлумачення, тому відсутні підстави для роз'яснення рішення суду.

Керуючись ст. ст. 208-209, 221 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про розяснення рішення суду від 10.12.2013 року

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

CУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ