Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5192/14-ц Провадження № 2/711/73/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі :

- головуючого КЛОЧКО О.В.

- при секретарі ЛИТОВЧЕНКО О.Г., КУЧЕРЕНКО А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання права на спадкування майна померлого за заповітом від 4 січня 2013 року

В С Т А Н О В И В :

26.05.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту від 4 січня 2013 року , посвідченого нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 , реєстровий номер 3-1 недійсним.

Ухвалою суду від 7 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

В ході розгляду даної цивільної справи , а саме , 14.07.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту про визнання права на спадкування майна померлого за заповітом від 4 січня 2013 року, вказуючи , що відповідачка являється її племінницею та оспорює її право на спадкування майна ОСОБА_4 за заповітом від 4 січня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровий номер 3-1.

При вчиненні ОСОБА_4 заповіту на її користь його волевиявлення було вільним і відповідало його волі, він повністю усвідомлював значення своїх дій і керував ними, особисто реалізував своє право на заповіт, передбачене ст.1234 ЦК України.

Згідно до ч.1 ст.1235 ЦК України вказаним заповітом ОСОБА_5 призначив її своїм єдиним спадкоємцем всього його майна незалежно від наявності між ними сімейних стосунків чи родинних відносин, а також незалежно від наявності інших учасників цивільних відносин.

До ОСОБА_4 ніхто не застосовував фізичного чи психічного тиску. Вчинення заповіту на її користь являється батьківським покаранням доньки, яка забула свого батька і не підтримувала з ним ніяких стосунків.

Вчиняючи заповіт на її користь ОСОБА_4 в повній мірі дотримався передбачених ст..1247 ЦК України загальних вимог до форми заповіту.

В свою чергу державний нотаріус ОСОБА_3 встановила особу ОСОБА_4, заповіт вчинено та оформлено на державному бланку встановленої форми серії ВТВ №885653, заповіт зареєстровано в реєстрі Другої черкаської державної нотаріальної контори за №3-1, спадкодавцю ОСОБА_4 нотаріусом розяснено передбачене ст..1254 ЦК України його право на скасування та зміну заповіту, до підписання заповіту ОСОБА_4 прочитав його уголос та після чого підписав власноручно у присутності нотаріуса.

Таким чином, при вчиненні заповіту ОСОБА_5 та при посвідченні цього заповіту державним нотаріусом ОСОБА_3 не було допущено ніяких порушень закону, а тому, заповіт слід визнати дійсним.

Згідно ч.1 ст.1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Просила суд визнати за нею право на спадкування всього майна померлого 26.05.2013 року ОСОБА_5 за його заповітом, посвідченим 04 січня 2013 року державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за №3-1.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав.

Представники ОСОБА_2 ОСОБА_7 заперечив задоволення даного позову, вказуючи, що позивачкою ніяких прав ОСОБА_1 не порушено , а визнання права на спадкування відноситься до компетенції нотаріуса, а не суду.

Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За обставинами справи , вбачається , що позов про визнання заповіту від 4.01.2013 року дійсним ОСОБА_1 був поданий до суду після звернення ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання даного заповіту недійсним і направлений на протидію даного позову.

Ухвалою суду від 7 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України , оскільки представником позивачки надана заява про залишення позову без розгляду.

Таким чином , відсутні складові права на звернення до суду у відповідності до вказаної ст..3 ЦПК України , а саме , порушення , невизнання або оспорювання прав свобод чи інтересів позивачки ОСОБА_1 і таких суду нею не надано.

Порушувати робити що не будь, усупереч закону, наказу, традиції, відступати від чогось установленого , узвичаєного.

Невизнані такі, які не вважають дійсними , законними , відмовляють у їх ствердженні своєю згодою, відмовляють у підтвердженні їх існування, управі на їх існування.

Оспорювати висловлювати свою незгоду з ким -, чим не будь, брати під сумнів, заперечувати.

Право на захист цивільних прав та інтересів визначено ст..15 ЦК України.

Встановлено , що відсутнє порушення, невизнання чи оспорювання прав свобод чи інтересів позивачки ОСОБА_1 іншою стороною відповідачкою ОСОБА_2, оскільки позов про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду.

В частині 2 статті 16 ЦК України вказано способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме:

1/ визнання права

2/визнання правочину недійсним

3/припинення дії,яка порушує право

4/відновлення становища, яке існувало до порушення

5/примусове виконання обовязку в натурі

6/зміна право відношення

7/ відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

8/відшкодування моральної / немайнової / шкоди та інші.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом / ст.1217 ЦК України / .

Відкриття спадщини як юридичний факт має наслідком виникнення у певних осіб права на спадкування. Коло спадкоємців за заповітом визначає заповіт, коло спадкоємців за законом закон.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, що означає, що лише спадкоємці є субєктами спадкового право відношення.

Для набуття статусу спадкоємця недостатньо самого факту наявності заповіту на користь певної особи чи зарахування її до спадкоємців певної черги.

У звязку з цим ст.1224 ЦК України передбачає перелік обставин, за наявності яких право на спадкування у певних осіб не виникає, тобто , вони усуваються від права на спадкування як за заповітом, так і за законом. / негідні спадкоємці /

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт характеризується пятьма основними ознаками:

-За загальним правилом заповіт є одностороннім правочином

-Заповіт є розпорядженням, зробленим на випадок смерті

-Заповіт є особистим розпорядженням

-Заповіту властива формальність, тобто він є правочином, який складається з суворим дотриманням форми

-Заповіт є розпорядженням, основним змістом якого є призначення спадкоємця або спадкоємців, а також визначення юридичної долі майна.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу у прийнятті спадщини вона належить спадкоємцеві з час відкриття спадщини.

Оформлення спадкових прав здійснюється лише в нотаріальному порядку , що визначено Законом України «Про нотаріат».

Видача свідоцтв про право на спадщину покладено на нотаріальні контори та консульські установи України за місцем відкриття спадщини.

Провадження щодо видачі свідоцтв про право на спадщину є багатоетапним.

Першим етапом є відкриття спадщини, другим визначення кола спадкоємців та частини спадкового майна, яке належить їм при спадкоємстві, третім видача свідоцтва про право на спадщину.

Незалежно від виду спадкування, нотаріус має перевірити наявність дій, що свідчать про волевиявлення особи щодо прийняття спадщини.

Прийняття спадщини це не обовязок спадкоємця, а його право, яке потребує певних форм його виявлення.

Особа має звернутися із заявою до нотаріальної контори протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини.

Ця заява подається тільки письмово , особисто, або справжність підпису на заяві засвідчується нотаріально.

Видача свідоцтва провадиться у строки , встановлені ст.1298 ЦК України.

При цьому , за загальним правилом свідоцтво про право на спадщину видається тільки після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином , оформлення спадкових прав , в тому числі і вирішення питання щодо права на спадкування , здійснюється лише в нотаріальному порядку , а тому , така позовна вимога до відповідачки ОСОБА_2 не є такою , що узгоджується із чинним законодавством.

ОСОБА_2, як і будь яка особа у відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У встановлений Законом спосіб вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про визнання заповіту від 4.01.2013 року недійсним.

07 жовтня 2015 року за заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним ухвалою суду від 7.10.2015 року - залишено без розгляду.

Таким чином , відсутні складові права на звернення до суду у відповідності до вказаної ст. 3 ЦПК України , а саме , порушення , невизнання або оспорювання прав свобод чи інтересів позивачки ОСОБА_1 і таких суду нею не надано.

Оформлення спадкових прав здійснюється лише в нотаріальному порядку, а тому , і позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання права на спадкування після смерті ОСОБА_5 за заповітом від 4.01.2013 року не входить до компетенції ОСОБА_2, та вона не може нести цивільно правову відповідальність за даною вимогою.

На підставі ст..ст. 3, 11,60, 213-215, 88 ЦПК України та керуючись ст..ст. 3, 15, 16,81,1233 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи , але не були присутні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: ОСОБА_9