Справа № 509/4742/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить жилий будинок з господарчими спорудами, що розташований в смт Овідіополі, вул. Т. Шевченка, буд. №180. В цьому будинку з 1996 року зареєстрований її колишній співмешканець ОСОБА_2, який з 2003 року в будинку без поважних причин не проживає. Реєстрація відповідача в будинку перешкоджає їй в розпорядженні цим майном.

З наведених підстав позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в належному їй будинку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала.

Відповідач позов визнав частково і пояснив, що 12 років не проживає в належному позивачці жилому будинку, але не бажає щоб позивачка розпорядилась належним їй будинком без врахування інтересів його та позивачки спільних дітей.

Заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання і Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Право власності позивачки на жилий будинок про вул. ОСОБА_3, (колишня вул. Леніна), буд №180 в смт овідіополі підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом. (а.с. 60,

З будинкової книги слідує, що ОСОБА_2 зареєстрований в належному позивачці будинку з 1996 року. (а.с. 7-8)

Реєстрація відповідача в житловому будинку тягне для позивача додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, перешкоджає йому в розпорядженні цим майном.

З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст. ст. 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в жилому будинку, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул. Т. Шевченка, буд. №180.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_4