Провадження № 2/522/4077/15
02 листопада 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей та витрат на правову допомогу, -
Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в подальшому уточнивши її, про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 23 262, 41 грн., а також витрат на правову допомогу у розмірі 4 250, 00 грн.
ОСОБА_1 мотивує свої позовні вимоги тим, що в період з 2005 року по 2008 року, та з вересня місяця 2010 року по червень місяць 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. За час спільного проживання в сторін народились два сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.
Позивачка також зазначає, що ОСОБА_2 працює моряком та ходить у рейси далекого плавання за кордон у якості помічника капітана. Однак, в добровільному порядку надавати кошти на утримання дітей відмовляється, у звязку з чим вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі. У звязку з специфікою захворювання молодшого сина ОСОБА_4 та станом його здоровя нею в період з 09 жовтня 2014 року по 20 квітня 2015 року були понесені додаткові витрати на дитину у розмірі 29 885, 30 грн. Тому, половину таких витрат повинен понести відповідач.
Також, позивачкою понесені витрати на утримання старшого сина ОСОБА_3 у розмірі 15 310, 00 грн., половину з яких, а саме 7 655, 00 грн. також просить стягнути з відповідача.
ОСОБА_1 та її представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та надали пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшли заперечення відповідача, в яких він визнав позовні вимоги ОСОБА_1 лише в частині витрат на лікування молодшого сина ОСОБА_4 у розмірі 3 600, 00 грн., та вказав, що позивачкою документально підтверджені лише витрати на придбання ліків у розмірі 7 200, 00 грн., які насправді були необхідні дитині, а щодо інших витрат, - то позивачка не радилася з ним, як з батьком дітей, щодо таких витрат, та обєктивної необхідності у вказаних витратах не було. Крім того, відповідач піклується про дітей, купує їм необхідні речі, проводить з ними вільний час, а також оплачує навчання старшому сину.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивачки про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно зясувавши обставини, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що в період з 2005 року по 2008 року, та з вересня місяця 2010 року по червень місяць 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилась в громадянському шлюбі.
За час сумісного проживання в сторін народились два сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії 1-ЖД №072245 та серії І-ЖД №365889 відповідно. У вказаних свідоцтвах в актових записах батьком вказаний ОСОБА_2
Починаючи з липня місяця 2012 року сторони припинили вести спільне господарство та почали мешкати окремо. На даний час діти мешкають разом з позивачкою, що підтверджується відповідною довідкою про склад сімї та реєстрацію від 08 вересня 2014 року, та що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні.
Також судом встановлено, що відповідач був працевлаштований за посередництвом ТОВ «ABC MARITIME» та перебував у закордонному рейсі у період з 08 серпня 2014 року по 21 грудня 2014 року відповідно строків укладеного з іноземним роботодавцем трудового контракту, що підтверджується довідкою №11 від 02 лютого 2015 року.
Згідно контракту працевлаштування моряка від 09 серпня 2014 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «ABC MARITIME», наданого до суду на виконання ухвали суду від 10 листопада 2014 року, вбачається, що заробітна плата відповідача складає 3 500, 00 дол. США щомісячно.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що наведені у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.
Також судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03 червня 2015 року, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача на обох дітей, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожного з дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 жовтня 2014 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до 19 грудня 2024 року, а з 20 грудня 2024 року по 15 грудня 2029 року у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час, вищевказане рішення набрало чинності та виконується.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Як вбачається з матеріалів справи, молодша дитина сторін ОСОБА_4 має захворювання у вигляді вродженої внутрішньої гідроцефалії, затримки психо-мовного, статомоторного розвитку, лівостороннього гемипарезу, фібрильних судом, про що свідчить довідка КУ «Дитяча міська поліклініка №3» №524 від 24 вересня 2014 року (а. с. 17).
Рішенням ВКК №121 (протокол №32) від 02 жовтня 2013 року по КУ «Дитяча міська поліклініка №3» була заведена індивідуальна програма реабілітації дитини-інваліда.

Згідно довідки №481 від 16 вересня 2014 року Фонду реабілітації дітей-інвалідів «Майбутнє» ОСОБА_4 було призначено медикаментозне лікування, а також лікувальна фізкультура (а. с. 18).

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що нею понесені витрати на придбання ліків у розмірі 14 259, 99 грн. та памперсів у розмірі 1 961, 50 грн. Проте, в матеріалах справи наявна одна квитанція на придбання ліків «Цереброкурин», призначених за рецептом лікаря для лікування хвороби, наявної в ОСОБА_4, у сумі 7 200, 00 грн. (а. с. 19). Інші квитанції щодо придбання ліків не приймаються судом до уваги, оскільки позивачкою не надані відповідні рецепти лікаря про призначення вказаних ліків дитині.

Крім того, згідно довідки КУ «Дитяча міська поліклініка №3» №473 від 21 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4, як дитині-інваліду, рекомендується застосування спеціального дитячого автокрісла при транспортуванні в автомобілі, а також спеціального стільця та столу для годування.

Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо віднесення до додаткових витрати на дитину витрати, повязані з придбанням дитячого автокрісла у розмірі 2 804, 74 грн. та подушки для сну в розмірі 301, 41 грн., стільця для годування у розмірі 973, 50 грн., спеціального ортопедичного матраца з наматрацником у розмірі 1003, 00 грн., килимчику «Ляпко» в розмірі 690, 00 грн. та килимчику для лікувальної фізкультури у розмірі 2 900, 00 грн. Враховуючи характер захворювання дитини та необхідність перебування на свіжому повітрі, обґрунтованими також є вимоги щодо стягнення витрат на зволожувач повітря у розмірі 1 846, 12 грн. Вищевказані витрати, понесені позивачкою, підтверджуються відповідними товарними чеками та квитанціями.

Щодо витрат позивачки на проведення ендокринологічного аналізу, томографії головного мозку, біологічного аналізу, то суд не приймає їх до уваги, оскільки позивачкою також не були надані відповідні рекомендації лікаря про призначення ОСОБА_4 відповідних аналізів.

Також необґрунтованими є вимоги позивачки в частині стягнення витрат на спортивний куточок з ясеню.

Тому, додаткові витрати на молодшого сина, повязані з інвалідністю та лікуванням, складають 17 718, 77 грн. 1/2 частка у вказаних витратах на молодшого сина ОСОБА_4 складає 8 859, 39 грн., і повинна сплачуватись відповідачем.

Щодо вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на старшого сина ОСОБА_3, то суд виходить з наступного.

Згідно довідки від 11 вересня 2014 року ОСОБА_3 відвідує спортивний клуб «Grigo GYM» з 01 червня 2014 року, вартість навчання в якому становить 350, 00 грн. щомісячно (за період з червня місяця 2014 року по травень місяць 2015 року складає 4 200, 00 грн. (а. с. 26).

За навчання ОСОБА_3 в ОНВК №90 ім. О.С. Пушкіна «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» позивачка сплатила 1 200, 00 грн., про що свідчить довідка від 15 вересня 2014 року (а. с. 29).

Крім того, згідно довідки від 02 квітня 2015 року, ОСОБА_3 відвідує курси англійської мови для дітей в «Україно-Баварському Менеджмент Тренінг-центрі» починаючи з грудня місяця 2014 року, вартість навчання в якому становить 350, 00 грн. щомісячно (за період навчання з лютого місяця 2015 року по травень місяць 2015 року складає 1 400, 00 грн.).

У судовому засіданні не було доведено необхідність відвідування ОСОБА_3 зимового творчого табору та денного табору ТОВ «Менора», а також танцювальної школи ОСОБА_5. Крім того, щодо вказаних витрат на дитину позивачка не радилась з відповідачем.

Тому, додаткові витрати на старшого сина, повязані з його розвитком, складають 6 800, 00 грн. Тому, частка ОСОБА_2 у вказаних витратах на молодшого сина ОСОБА_3 складає 3 400, 00 грн.

Також у судовому засіданні доведено, що 28 серпня 2014 року ОСОБА_1 було укладено з ПАТ «СК «Інто» відповідний договір №7714 СМП вартість якого на чотирьох осіб, двоє з яких є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складає 2 659, 00 грн. Тому, додатковими витратами на дітей вважаються також витрати у розмірі 664, 75 грн., які також підлягають стягненню з відповідача по 332, 36 грн. на кожну дитину.

При ухваленні даного рішення суд також виходить з того, що відповідач сплачує на користь ОСОБА_1 на утримання дітей аліменти, в розмір яких також входять витрати, повязані з розвитком та вихованням.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити частково вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення додаткових витрат на утримання дітей, стягнувши такі витрати у розмірі 9 191, 75 грн. - на молодшого сина, та в розмірі 3 732, 36 грн. - на старшого сина.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Виходячи з вищевикладеної норми, а також з того, що представник позивачки був присутній у чотирьох судових засіданнях, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 974, 40 грн. (1 218, 00 грн. * 40% * 2 години).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Керуючись ст. 51 Конституції України, Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. № 789-XII, ст. ст. 7, 84, 141, 180 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України «Про охорону дитинства», ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей та витрат на правову допомогу, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 9 191 (девять тисяч сто девяносто одна) грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3 732 (три тисячі сімсот тридцять дві) грн. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 974 (девятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ю.Б. Свячена