АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1974/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Пироженко (С.А.) С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення (пені) за прострочення сплати аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 01 березня 2003 року по 23 грудня 2010 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_2.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. З грудня 2010 року до грудня 2011 року відповідач аліменти не сплачував і на даний час виконує покладені на нього зобов'язання нерегулярно та не в повному обсязі.

Відповідно до проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості відповідача по аліментам, станом на 31 березня 2015 року заборгованість становить 6 213 грн. 98 коп.

Зазначала, що у зв'язку з несвоєчасною виплатою аліментів та відсутністю будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини з боку відповідача, її матеріальне становище значно погіршилось. Вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан дитини та сім'ї, тому враховуючи дану заборгованість, вона провела розрахунок неустойки (пені) у зв'язку із несплатою аліментів на суму 55 814 грн. 01 коп., яку вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку.

Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного розгляду всіх матеріалів і доказів по справі, є передчасним і формальним.

Зазначала, що судом не враховано нерегулярність погашення заборгованості, не витребувано належні докази сплати аліментів, не враховано аргументи, доводи і докази позивача при прийнятті оскаржуваного неправосудного рішення.

Просила рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Стягнути з відповідача на її користь всі підтверджені судові витрати.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача сторони, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача на час винесення рішення відсутня заборгованість по сплаті аліментів та мається переплата, що підтверджується розрахунками ДВС.

З такими висновками суду судова колегія погодитись не може, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 березня 2003 року сторони зареєстрували між собою шлюб, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2010 року розірвано(а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками є сторони по справі, ОСОБА_6 та ОСОБА_6.(а.с.8).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 27 грудня 2010 року до досягнення нею повноліття (а.с.9).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах відповідачем станом на 01 квітня 2014 року заборгованість по аліментам становила 6 213 грн. 98 коп.(а.с.11-12).

Згідно наданого позивачкою розрахунку, пеня за прострочення сплати аліментів дорівнює 55 814,01 грн.(а.с.13-14).

Згідно уточненого розрахунку заборгованості по аліментах від 22 червня 2015 року, станом на 01 червня 2015 року боржником повинно бути сплачено 21 840 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження за вказаний період боржником сплачено 21 871 грн. 47 коп. Переплата по аліментах гр. ОСОБА_6, станом на 01 червня 2015 року становить 31,47 грн.(а.с. 23-26). Заборгованість по аліментах у повному обсязі погашена 05 червня 2015 року.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові у справі № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодних допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач з поважної причини не міг вчасно виплачувати присуджену йому суму аліментів на утримання дочки, суду не надав. А погашення всієї суми заборгованості по сплаті аліментів, не є підставою для звільнення від сплати пені, оскільки пеня стягується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, тобто за ті місяці, коли відповідач не сплатив вчасно аліменти.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням обов'язків щодо сплати аліментів на утримання дитини, колегія суддів вважає, що є підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені.

Однак, колегія суддів критично ставиться до розрахунку пені, який наданий ОСОБА_5, оскільки він був визначений без урахування правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові у справі № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року.

Виходячи з викладеної правової позиції Верховного Суду України та розміру заборгованості за кожен місяць, пеня становить: за грудень 2010 р. - 64,70 грн. х 1% х 31 день = 20,057 грн.;

за січень 2011 р. - 501,50 х 1% х 31 день =155,47 грн.; за лютий 2011 р. -501,50 х 1% х 28 днів =140,42 грн.; за березень 2011 р.- 515,50 х 1% х 31 день =159,80 грн.; за квітень 2011р. -515,50 х 1% х 30 днів =154,65 грн.; за травень 2011 р.- 515,50 х 1% х 31день =159,80 грн.; за червень 2011 р.- 542,75 х 1% х 30 днів =162,82 грн.; за липень 2011 р.- 542,75 х 1% х 31 день =168,25 грн.; за серпень 2011 р.-542,75 х 1% х 31 день =168,25 грн.; за вересень 2011 р.- 542,75 х 1% х 30 днів =162,82 грн.; за жовтень 2011 р.-542,75 х 1% х 31 день =168,25 грн.; за листопад 2011 р.-542,75 х 1% х 30 днів =162,82 грн.;

за січень 2012 р.-(585-500) х 1% х 31 день = 26,35 грн.; за лютий 2012 р. -(366,60-201,01) х 1% х 29 днів = 48,02 грн.; за липень 2012 р.-343,20 х 1% х 31 день =106,40 грн.;

за січень 2013 р. - (363-346,50) х 1% х 31 день =5,11 грн.; за лютий 2013 р. -363 х 1% х 28 днів =101,64 грн.; за березень 2013 р.- (363-300) х 1% х 31 день =19,53 грн.; за травень 2013 р.- 363 х 1% х 31день =112,53 грн.; за липень 2013 р.- 363 х 1% х 31 день =112,53 грн.; за серпень 2013 р.- 363 х 1% х 31день =112,53 грн.; за жовтень 2013 р.- 363 х 1% х 31 день =112,53 грн.;

за березень 2014 р.- 385,80 х 1% х 31 день =119,60 грн.; за липень 2014 р.- 385,80 х 1% х 31 день =119,60 грн.; за серпень 2014 р.-385,80 х 1% х 31 день =119,60 грн.; за жовтень 2014 р.-385,80 х 1% х 31 день =119,6 грн.; за листопад 2014 р.-385,80 х 1% х 30 днів =115,74 грн.; за грудень 2014р. - (385,80-298,50) х 1% х 31 день = 27,06 грн.;

за січень 2015 р. - 385,80 х 1% х 31 день =119,60 грн.; за квітень 2015 р. -385,80 х 1% х 30 днів =115,74 грн.

У грудні 2011 року, березні, квітні, травні, червні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2012 року, квітні, червні, вересні, листопаді, грудні 2013 року, січні, лютому, квітні, травні, червні, вересні 2014 року, лютому, березні 2015 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Тому розмір пені за вказаний період дорівнює 3 397,12 грн.

Згідно вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення без врахування обставин по справі, які викладені вище, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 397,12 грн.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задовольняється частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи, позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 558,14 грн. за подачу позову (а.с.1) та судовий збір у розмірі 279,07 грн. за подачу апеляційної скарги (а.с. 77).

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 365,4 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 397,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 365,4 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :