Справа №489/4819/15-ц 30.11.2015 30.11.2015 30.11.2015
Провадження №22-ц/784/2732/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 489/4819/15-ц Головуючий 1інстанції - Коваленко І.В.
Провадження № 22-ц/784/2732/15 Доповідач - Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - КрамаренкоТ.В., Маляренко І.Б.,

за участю секретаря - Гавор В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно з дня подачі позовної заяви і до досягнення дочкою 6 років.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені частково. Суд стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 ч. усіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 21.07.2015р. до досягнення дитиною шести років.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, які виразилися в неправильній оцінці наданих суду доказів.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги.

Позивачка не визнала доводи апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови. Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивачки.

Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з того, що ним були встановлені факти про те, що сторони з 09.02.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу позивачка народила дочку ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку до повноліття дитини. Дитина проживає разом з позивачкою. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Донька є інвалідом з дитинства та потребує постійного догляду і значних матеріальних затрат. Позивачка отримує крім аліментів на дитину ще й державну допомогу на дитину - інваліда у розмірі 1008грн. Відповідач отримує заробіток у розмірі 5000 грн. Інших осіб, крім доньки сторін, на утриманні не має.

Враховуючи те, що дружина, з якою проживає дитина, має право на своє утримання незалежно від отриманих нею доходів, за умови, що чоловік в змозі її надавати, а також те, що стан здоров'я дитини, необхідність догляду за нею обмежує позивачку в отриманні особистих благ, а також приймаючи до уваги встановлені законом прожиткові мінімуми для відповідної категорії громадян і відсутність доказів на підтвердження неможливості надання відповідачем утримання позивачці, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача до досягнення дитиною 6 років.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі, апеляційний суд вважає, що висновки суду підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, а саме ст. 79, 80, 84 Сімейного Кодексу України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, стягуючи аліменти на утримання позивачки, не врахував всі матеріали справи стосовно цього питання, а саме, те що дохід відповідача складає менше 5000 грн., що він вже сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку, не заслуговують на увагу як на підставу для скасування рішення, так як суд дав належну оцінку цим обставинам в сукупності з другими доказами, які були надані сторонами суду, і саме врахувавши дані обставини в межах наданої законом суду компетенції і визначив розмір аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача, а не у розмірі 1/4 частини, як просила позивачка. Ніяких інших доказів, крім тих, яким суд дав належну правову оцінку, відповідач до апеляційної скарги не додав. Судом було враховано, що згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже і для визначення того, чи має один із подружжя можливість надавати допомогу іншому слід виходити з цих же критеріїв. Доказів того, що відповідач має дохід, або бути мати дохід після всіх відрахувань з його заробітку в такому розмірі, якийне забезпечує йому прожиткового мінімуму, встановленого законом, відповідачем суду надано не було.

Із наданої позивачкою апеляційному суду довідки від 23.11.2015р. вбачається, що до початку відрахувань з заробітку відповідача аліментів на утримання дитини, він отримував заробітну плату у розмірі 5756грн. Тому доводи апелянта про те, що 5000 грн. йому нараховували за місцем роботи, а фактично він отримує значно менше, не відповідають матеріалам справи. В теперішній час після відрахувань аліментів на утримання дитини дохід відповідача складає: у вересні 2015р. 09583,04грн., у жовтні 2015р. - 7339,42грн.

В зв'язку з викладеним, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення фактично позбавило апелянта права на достатній життєвий рівень. При цьому апеляційний суд враховує також те, що ніяких доказів на підтвердження того, щоапелянт вимушений орендувати житло та витрачати на це 1500 грн. в місяць, суду надано не було.Суд же згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. А пояснення сторони по справі не можуть бути прийняті як докази по справі, так як враховуючи положення ст. 58,59 ЦПК України про належність та допустимість доказів, а також положення ст. 57 ЦПК України про те, що доказом у справі є пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, допитаних як свідків, пояснення апелянта в даному випадку, які отримані не за процедурою допиту свідків (ст. 184 ЦПК України) не можуть використовуватися як засіб доказування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого судом рішення, так як фактично містять суб'єктивне тлумачення апелянта норм матеріального та процесуального права і направлені на переоцінку доказів, які судом першої інстанції були належним чином досліджені та оцінені.

Проаналізувавши викладені обставини по справі в їх сукупності та переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції стосовно розміру стягнутих аліментів на утримання позивачки правильним та таким, що відповідає як вимогам закону, так і матеріалам справи.

Керуючись ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді