У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі : головуючого Власова С.О., суддів Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю., при секретарі Рогач О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 грудня 2013 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 , про встановлення подальшого порядку виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИЛА:

12 грудня 2013 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про зміну способу виконання рішення суду, мотивуючи тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-3186 виданого 25.07.2010 року Ужгородським міськрайонним судом про зобов»язання Управління Пенсійного фонду в м. Ужгороді з 11.05.2010 року здійснити перерахунок та забезпечити виплату ОСОБА_2 державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров»ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру встановленого ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування » відповідно до положень ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Подавання мотивував тим, що 29.07.2011 р. ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Рішення суду боржником (УПФ) виконано в частині здійснення перерахунку суми заборгованості по вказаним виплатам на користь ОСОБА_2 в розмірі 38413,25 грн., а в частині проведення виплати грошових сум, боржник в змозі їх виконати тільки після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Посилаючись на зазначені обставини головний державний виконавець просив задовольнити подання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2013 р. подання головного державного виконавця Секерня В.М. задоволено.

Суд розглянув справу за правилами ЦПК України, та постановив: «Змінити спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного із «Зобов»язання здійснити виплати» на «стягнення цих виплат» з управління Пенсійного фонду України у м. Ужгороді на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 38413,25 грн.» (а.с. 15-16).

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді просило поновити пропущений строк на апеляційне оскарження посилаючись на неможливість своєчасного оскарження судового рішення, оскільки копію оскаржуваної ухвали апелянт не отримував, просив скасувати судове рішення і ухвалити нове, яким відмовити ініціатору подання у задоволенні вимог. Вказує на те, що місцевий суд оскаржуваною ухвалою змінив не спосіб виконання судового рішення, а судове рішення по суті.

Ухвалою від 20 серпня 2015 року Управлінню Пенсійного фонду України в м.Ужгороді поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2013 року (58).

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області та стягувач - ОСОБА_2 в апеляційному порядку ухвалу не оскаржили.

Сторони в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись, що не перешкоджає апеляційному суду згідно положень ч.2 ст.305 ЦПК України розглянути справу в їх відсутності.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що за наявності обставив, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім»ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо ), за заявою державного виконавця або заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Аналіз резолютивної частини постанови Ужгородського міськрайонного суду від 27.12.2010 року, повний зміст якої дослівно зазначений у виконавчому листі Ужгородського міськрайонного суду, дає підстави зробити висновок про те, що зобов»язання, покладені на відповідача цим судом, за своїм змістом є позовними вимогами, як обраним судом видом захисту порушених прав позивача ОСОБА_2, які суд задовольнив, постановивши зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області здійснити перерахунок та забезпечити виплату ОСОБА_2 державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяної здоров»ю (а.с. 3).

З матеріалів справи вбачається, виконання постанови суду першої інстанції на даний час неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання судового рішення суду першої інстанції у визначений у поданні головного державного виконавця спосіб.

Крім того, судова колегія констатує, що оскаржуваною ухвалою Ужгородського міськрайоненого суду від 26.12.2013 року змінено не спосіб виконання судового рішення (постанови), а змінено судове рішення по суті і фактично вирішено додаткову позовну вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів, яка Ужгородським міськрайонним судом у справі № 2а-3186/10 не задовольнялась під час прийняття судового рішення.

За таких обставин місцевий суд неправильно застосував процесуальний закон (ст.373 ЦПК України), оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення змінив резолютивну частину рішення у справі № 2а-3186/10 і фактично стягнув з Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді на користь ОСОБА_2 38413,25 грн. заборгованості, тобто вирішив вимогу, яка не ухвалювалась судом у справі № 2а-3186/10.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України неправильне застосування норм процесуального права є підставою для скасування ухвали і постановлення нової ухвали.

Керуючись ст.ст.304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1. ст.312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області задовольнити. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_1 про встановлення подальшого виконання рішення суду шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді заборгованості по виплатам на користь ОСОБА_2 в розмірі 38413,25 грн. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :