Провадження № 2/646/1843/2015
Справа № 646/9971/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Міндарьової М.Ю.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в обґрунтування якого зазначив, що 11.01.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 200949-СRED про надання відповідачу кредиту у розмірі 6000,00 доларів США з терміном сплати до 10.07.2009 року. Позивач вказує, що відповідач свої зобовязання за договором не виконала в звязку з чим станом на 29.04.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 11413,82 долари США (2934,11 долари США заборгованість за кредитом і 8479,71 долари США заборгованість за процентами за користування кредитом). Від цієї суми заборгованості банк відрахував суму, що була стягнута раніше рішенням суду від 04.10.2011 року 5237,13 доларів США та просить суд стягнути з відповідача різницю 6176,69 доларів США, а також штрафи, а загалом 6496,75 доларів США.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Як вбачається з копії кредитного договору від 11.01.2008 року № 200949 CRED, позивач надав відповідачу кредит в сумі 6000 доларів США шляхом перерахування грошових коштів на картрахунок № 182726 відкритий для позичальника (відповідача) відповідно до зазначеного договору. Строк повного погашення кредиту 10.07.2009 року (п.1.4).

Згідно копії договору від 11.01.2008 року № 200949 CRED про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки «мікрокредит», укладеного між сторонами, строк дії платіжної картки складає 3 роки (п.1.1.1).

Відповідно до рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.10.2011 року № 2-3386/11, з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 11.01.2008 року № 200949 CRED станом на 15.10.2010 року в сумі 5257,18 доларів США.

Як вбачається з копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.05.2014 року, відкритого за виконавчим листом № 2-3386/11, ОСОБА_2 заборгованість погашено в повному обсязі в звязку з чим виконавче провадження закінчено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між сторона по справі існували правовідносини, що виникли на підставі кредитного договору від 11.01.2008 року № 200949 CRED.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки строк дії платіжної картки сплинув в січні 2011 року (п.1.1.1 договір про відкриття картрахунку), доказів того, що позивачем відповідачу надавалася нова платіжна картка ПАТ КБ «Приватбанк» суду не надано, а тому, суд приходить до висновку, що користуватися кредитними коштами після спливу строку дії платіжної картки відповідач можливості не мала.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року(справа № 614 цс 14).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 10,11,60,209,212-215 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - М.Ю. Міндарьова