ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/312/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Шклянка М.П.

при секретарі Калініченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та визнання її недійсною, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Єрмакової О.А. стосовно відмови у відкритті виконавчого провадження, в якій просить суд визнати дії державного виконавця щодо винесення нею відповідної постанови неправомірними та визнати її недійсною.

Неправомірність вказаної постанови скаржник обґрунтовує тим, що Дарницьким районним судом міста Києва від 18 березня 2015 року по заяві ТОВ «Рада» було видано судовий наказ про стягнення ОСОБА_3 на користь ТОВ «Рада» боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 712,04 грн.

Даний судовий наказ було пред'явлено до виконання до ВДВС Дарницького РУЮ. Проте, постановою державного виконавця відмовлено у відкритті виконавчого провадження з огляду на відсутність ідентифікаційного коду боржника у виконавчому документі.

В судове засідання заявник не з'явився, проте представником скаржника подано заяву, в якій вона просила суд задовольнити дану заяву та розгляд справи проводити за її відсутністю.

Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направив, будучи повідомленим про час, дату та місце розгляду скарги, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про розгляд скарги за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Дарницьким районним судом міста Києва 23 січня 2015 року по заяві ТОВ «Рада» було видано судовий наказ №753/1018/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Рада» боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 712,04 грн.

Заявник звернувся до ВДВС Дарницького РУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження, проте 07 вересня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову ВП №48643257 про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме відсутній ідентифікаційний номер боржника.

Частиною п'ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковим до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому листі зазначаються зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Частиною першою статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і вказаного Законом.

Повноваження державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження передбачені ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження». Так, згідно п. 3 вказаної норми державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Проте, перелік цих повноважень не є вичерпним.

Згідно з ч. 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом встановлено, що державний виконавець виніс зазначену постанову передчасно, без вжиття всіх необхідних заходів для виконання рішення суду, оскільки відомості про ідентифікаційні коди платників податків є відомостями, які виконавець самостійно має можливість отримати та застосувати в роботі.

З урахуванням зазначених обставин у державного виконавця не було правових підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження за пунктом 3 частини першої статті 18 вище згаданого Закону, а відтак суд визнає дії державного виконавця стосовно прийняття нею постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07.09.2015 року ВП №48643257неправомірними.

Водночас, оскільки визначений заявником спосіб захисту порушеного права в частині визнання вказаної постанови недійсною не передбачений процесуальним законодавством, суд поновлює порушені права скаржника шляхом її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 386-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві щодо прийняття постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №48643257 від 07 вересня 2015 року - неправомірними.

Cкасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження №48643257 від 07 вересня 2015 року.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: