Справа № 481/749/15-ц
Провадж.№ 2/481/341/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

06.10.2015 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Уманської О.В.,

за участю секретаря Кузьміній Н.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новий Буг, Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на придбане майно, -

Встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що ОСОБА_3 у 1993 1994 роках користувалась двокімнатною квартирою № 9 в будинку № 1 по вулиці Шкільній в с.Софіївка Новобузького району Миколаїської області, яка на той час належала Держпідприємству імені Щорса. 04.11.1994 року представник Держплемзаводу ім..Щорса ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір про купівлю-продаж квартири в якій проживала остання. Ще до підписання самого договору ОСОБА_3 внесла кошти в обумовленій сумі продавцеві. Однак через неправильне тлумачення ст..37 Закону України «Про нотаріат» даний договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально, а лише зареєстровано у Софіївській сільській раді Новобузького району Миколаївської області. Через те, що договір не був належним чином посвідчений Реєстраційна служба відмовила ОСОБА_3 в реєстрації права останньої на квартиру.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що позовну заяву визнає в повному обсязі, не заперечувала проти її задоволення. ОСОБА_2 суду пояснила, що дійсно ОСОБА_3 , ще до укладення договору купівлі-продажу квартири у 1994 році вселилась та проживала в квартирі № 9 яка знаходилась у будинку № 1 по вул. Шкільній в с.Софіївка . 04.11.1994 року вона уклала із власником квартири на той час, Держпідприємством ім..Щорса, в особі його представника ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири в якій вона проживала. Однак під час оформлення самого договору, працівниками було допущено технічну помилку, а саме в договорі вказано, що ОСОБА_3 купила житловий будинок в с.Софіївка, Новобузького району Миколаївської області по вул. Шкільна № 2. Однак насправді будинок № 2 по вул. Шкільній в с. Софіївка був квартирним та належав КП «Софіївський щебеневий карєр», а не Держпідприємству ім. Щорса. Крім того, квартира в якій постійно проживала і яку придбала за договором купівлі-продажу укладеним 04.11.1994 року ОСОБА_3 значиться під № 9 в будинку № 1 по вул. Шкільній в с.Софіївка Новобузького району Миколаївської області.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено, що 04.11.1994 року між радгоспом Щорса, в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір про те, що радгосп Щорса продав, а ОСОБА_3 купила житловий будинок, який знаходиться в с.Софіївка Новобузького району Миколаївської області по вул. Шкільна № 2 кв. № - номер не зазначено ( а.с.11-12). В договорі зазначено, що обумовлену суму продажу 62950 крб, продавець отримав повністю до підписання договору. Даний договір посвідчено ОСОБА_5 та засвідчено печаткою Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Відповідно до Технічного паспорту складеного 17.12.1992 року ОСОБА_3 є власником квартири в буд. № 1по вул. Шкільній в с.Софіївка Новобузького району Миколаївської області ( а.с.8-10).

Із довідки Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області № 272 від 24.01.2013 року видно, що на території даної сільської ради дійсно є двоповерховий житловий будинок № 1 по вул.Шкільній в с.Софіївка, в якому є квартира №9 ( а.с.7).

Як видно із листа Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області від 08.04.2015 року № 162 будинок № 2 по вул. Шкільній в с.Софіївка раніше належав КП «Софіївський щебеневий карєр», а будинок № 1 по вул.Шкільній , в якій знаходиться квартира, яка належить ОСОБА_3 був побудований Держплемзаводом ім. Щорса ( а.с.17)

Однак ВАТ «Племзавод імені Щорса», який знаходився в с.Софіївка Новобузького району Миколаївської області припинив свою діяльність за судовим рішенням, про що 13.12.2006 року було вчинено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Дані про юридичних осіб правонаступників відсутні, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( а.с.13-14 )

Уклавши договір купівлі-продажу квартири у сільській раді, але не посвідчивши договір купівлі-продажу нотаріально і не зареєструвавши в БТІ цього договору і власності позивач ОСОБА_3 не набула право власності на спірну нерухомість.

Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР, в редакції Закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до положень ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання і цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно до ст. 128 ЦК УРСР (в ред.1963 року) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Оцінивши та дослідивши усі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, так як усі істотні умови договору купівлі-продажу виконані, а продавцем після укладення договору не було прийнято жодних заходів до його нотаріального посвідчення.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 212, 214 - 218 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати договір купівлі- продажу укладений 04.11.1994 року між продавцем - радгоспом "Щорса" та покупцем ОСОБА_3, посвідченого Софіївською сільською радою Миколаївської області - дійсним, із зазначенням об'єкуту продажу - квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення через Новобузький районний суд Миколаївської області.

Суддя: