ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.11.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря Слончак А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є співвласником житлового будинку № 167 по вул. Щорса у м. Житомирі внаслідок спадкування за законом. У будинку з 1993 року зареєстрована відповідач, яка з 1996 року не проживає в ньому, її особисті речі в будинку відсутні і вона не є членом його сімї. Тому просить визнати її такою, що втратила право користування зазначеним будинком.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав, пояснивши, що відповідач була зареєстрована в будинку як член його сімї, а саме як жінка, з якою він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу, колишнім власником будинку - його батьком ОСОБА_3 Договору між ним та відповідачем щодо користування нею будинком укладено не було.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутності до суду не надходило.
Зі згоди позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 224-226 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що під час проживання позивача та відповідача однією сімєю без реєстрації шлюбу її місце проживання було зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_1 16.02.1993 року згідно довідки ПП «ВЖРЕП № 4» від 28.08.2015 року № 3031.
На підставі спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 22.07.2001 року, позивач набув у власність 1/2 частку цього будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.04.2012 року, виданим державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, та витягом про державну реєстрацію прав КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 22.05.2012 року.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 надав показання про те, що відповідач була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 як член сімї позивача зі згоди його батька ОСОБА_3 та з 1996 року вона не проживає за місцем реєстрації без поважних причин.
Право користування відповідача є похідним від права власності колишнього співвласника нерухомого майна спадкодавця ОСОБА_3, а тому у звязку з переходом права власності на будинок до спадкоємців, в тому числі до позивача, та оскільки доказів укладення з ними договору про надання у користування вказаного житлового приміщення відповідачем до суду не надано, вона втратила право користування цим житлом.
На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 487,20 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 391 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, ст. ст. 10, 60, 88, 158, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком № 167 по вулиці Щорса у місті Житомирі.
Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 487,20 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Богунського районного суду міста Житомира протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.М. Семенцова