Справа № 203/5199/15-ц
Провадження № 2-з/0203/151/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 203/5199/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання про визнання договору дійсним, визнання права власності на майно.

Через канцелярію суду надійшла заява від позивача про забезпечення позовних вимог, у якій він просить накласти арешт та заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1. Заява мотивована тим, що як стало відомо позивачу, на цей час спірна квартира оформлена за сторонніми особами, які можуть здійснити її відчуження, що зробить неможливим виконання судового рішення.

Заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Положеннями ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач надав заяву про забезпечення позовних вимог до якої додану заяву про звільнення від сплати судового збору. Ухвалою від 12 листопада 2015 року позивача звільнено від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 152 ЦПК України арешт накладається на майно, яке належить відповідачу, в той же час позов ОСОБА_1 предявлений до Дніпропетровської міської ради, а не до власника майна. Крім того, оцінюючи співмірність заходів забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, з позовними вимогами, слід відзначити, що позов не обґрунтовується наявністю права власності у ОСОБА_1 на спірне майно. Таке право у нього може виникнути лише у разі набрання чинності рішенням про визнання дійсним договору довічного утримання, укладеного в простій письмовій формі.

За таких обставин підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_2 не вбачається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151 153, ЦПК України, суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог у цивільній справі № 203/5199/15-ц шляхом накладення арешту та заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Єдаменко