Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Заіка В.В.
Справа № 415/3604/15-ц
Провадження № 22ц/782/630/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» листопада 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Заіки В.В.

суддів: Лозко Ю.П., Лісіциної А.І.

за участю секретаря Сінько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту добросовісного користування житлом, особистого необмеженого сервітуту, зобовязання не вчиняти певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Власниками вказаної квартири є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Вважаючи, що вона як член сімї власників квартири має право володіти та користуватися квартирою, зокрема право передавати за договором найму квартиру в користування іншим особам та отримувати матеріальну вигоду, позивач просила встановити сервітут на вказаних умовах, встановити факт її добросовісного користування житлом, та зобовязати відповідачів не перешкоджати укладенню договору найму.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 просять скасувати рішення, вважаючи, що суд неправильно застосував норми матеріального права, а також порушив норми процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Судова колегія не знайшла підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України - підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, що містяться у справі, судова колегія не знайшла підстав для застосування вимог ст. 309 ЦПК України, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно з ч. 1,3 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Таким чином, сервітут передбачає право користування особи чужим майном та не передбачає право цієї особи розпоряджатися чужим майном, а тому вимоги позивача щодо надання їй права передавати чуже майно в користування іншим особам, як таке, що є способом користування, на думку судової колегії витікають з неправильного тлумачення вказаного закону.

Також судом обґрунтовано відмовлено у вимогах щодо встановлення сервітут позивачу на право проживання у квартирі, оскільки таке право передбачено ст. 156 ЖК України, доказів щодо порушення права позивача матеріали справи не містять, а тому підстав для встановлення сервітуту немає.

Матеріали справи даних про те, що судом були порушені вимоги ст.ст. 11, 24 ЦПК України не містять, а тому доводи апелянта ОСОБА_3 в цій частині також є безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 24 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту добросовісного користування житлом, особистого необмеженого сервітуту, зобовязання не вчиняти певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: