Провадження № 2/522/7758/15
11 листопада 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Суворовського ВДВС ОМУЮ про зняття з-під арешту нерухомого майна, -
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 Суворовського ВДВС ОМУЮ, та просить скасувати арешт на ? квартири АДРЕСА_1, накладений постановою Ленінського РУЮ ВДВС м. Одеси АА №224873 від 20 листопада 2002 року.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що чоловік позивачки - ОСОБА_3 помер 10 травня 2014 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? квартири АДРЕСА_1, яку вона не може прийняти, оскільки на вказану частину квартири накладений арешт постановою Ленінського РУЮ ВДВС м. Одеси АА №224873 від 20 листопада 2002 року. Враховуючи вищевикладені обставини, позивачка звернулась до суду з дійсним позовом про скасування арешту.
Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, подав заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Представник відповідача ОСОБА_2 Суворовського ВДВС ОМУЮ у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідною розпискою про вручення представнику судової повістки.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивачки про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що 10 травня 2014 року помер чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? квартири АДРЕСА_1.
Згідно заповіту від 12 травня 2006 року ОСОБА_1 є спадкоємицею всього майна ОСОБА_3
Однак, позивачка не може прийняти спадщину у вигляді вищевказаної частини квартири у звязку з наявністю арешту, накладеного постановою Ленінського РУЮ ВДВС м. Одеси АА №224873 від 20 листопада 2002 року, що вбачається з відповідного Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.
Наявність вищевказаного арешту порушує право позивачки на вільне користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження, в рамках якого був накладений вищевказаний арешт, було завершено та знищено. Однак, арешт, накладений постановою Ленінського РУЮ ВДВС м. Одеси АА №224873 від 20 листопада 2002 року, всупереч ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», скасований не був.
Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Враховуючи те, що згідно виконавчого провадження, в рамках якого був накладений арешт на нерухоме майно ОСОБА_3, було завершено та знищено, суд вважає, що підстави для збереження арешту на майно відсутні.
Тому, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування обтяження у вигляді арешту на ? квартири АДРЕСА_1, накладеного постановою Ленінського РУЮ ВДВС м. Одеси АА №224873 від 20 листопада 2002 року, обґрунтованими.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України, ст. ст. 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Суворовського ВДВС ОМУЮ про зняття з-під арешту нерухомого майна, - задовольнити.
Скасувати арешт на ? частини квартири АДРЕСА_1, накладений постановою Ленінського РУЮ ВДВС м. Одеси АА №224873 від 20 листопада 2002 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Свячена Ю.Б.