Номер провадження: 22-ц/785/6597/15
Головуючий у першій інстанції Максимович Г.В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

за участю секретаря - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 лютого 2014 року,

встановила:

У липні 2013 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням уточнень позовних вимог від 10.05.2013 р. просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі - 17 222,77 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 11 621,96 грн.; - заборгованість по відсоткам - 2 012,27 грн.; - комісія - 1 207,45 грн.; - штраф - 2 381,09 грн., та витрати зі сплати судового збору в сумі - 229,40 грн..

В позові ТОВ посилалося на те, що за укладеним 07.09.2007 р. з товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» кредитним договором № 9 (далі - Кредитний договір) відповідачка отримала кредит у розмірі - 63 551,00 грн., строком - до 10.09.2012 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 10,5 % річних. Відповідачка порушила умови договору з повернення кредиту, сплати відсотків. Станом на 10.05.2013 р. виникла заборгованість на загальну суму - 17 222,77 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 11 621,96 грн.; - заборгованість по відсоткам - 2 012,27 грн.; - комісія - 1 207,45 грн.; - штраф - 2 381,09 грн..

18.05.2012 р. між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю (Договір відступлення), за яким право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі за викладених у позові підстав.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Посилалися на те, що з жовтня 2007 р. по 19.10.2009 р. було погашено кредит у сумі - 30 575,0 грн.. У лютому 2010 р. ТОВ продало заставний автомобіль, на придбання якого брався кредит, після чого представник ТОВ пояснив, що кредит погашено.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.02.2014 р. у задоволенні позову ТОВ повністю відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19.01.2015 р. апеляційна скарга ТОВ задоволена. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19.02.2014 р. скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ: 1) заборгованість у розмірі - 17 222,77 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 11 621,96 грн.; - заборгованість по відсоткам - 2 012,27 грн.; - комісія - 1 207,45 грн.; - штраф - 2 381,09 грн.; 2) судовий збір у сумі - 351,20 грн..

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.06.2015 р. касаційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 19.01.2015 р. скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду Одеської області від 19.01.2015 р., Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що позивачем не надано доказів про розмір боргу на час реалізації заставного автомобіля. Позивачем не уточнено період, за який здійснюється стягнення, з чого складається борг за цей період, не надано розгорнутий розрахунок боргу, за який період нараховуються проценти, пеня, якщо борг за тілом кредиту відсутній (Т. 1, а. с. 251 - 253).

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

ТОВ в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ТОВ в судове засідання свого представника не направило. Про час і місце розгляду справи сповіщене належним чином. Причини неявки представника суду не повідомило.

В наданих апеляційному суду письмових поясненнях ТОВ, вказуючи на усунення недоліків, на які звернув увагу суд касаційної інстанції, посилалося на те, що висновки судів першої та касаційної інстанції про відсутність боргу по тілу кредиту є помилковими. Із позову, доданого до нього розрахунку боргу, а також доданого до цих пояснень розгорнутого розрахунку боргу вбачається наявність заборгованості по тілу кредиту в сумі - 11 621,96 грн.. Відповідачка свого варіанту розрахунку боргу не надала. ТОВ автомобіль не продавало, а тому у товариства немає документів щодо реалізації заставного автомобіля. За наданою попереднім кредитором згодою автомобіль продала відповідачка. За яку суму було продано автомобіль товариству невідомо. Від реалізації автомобіля на рахунок попереднього кредитора було зараховано 40 000 грн. на погашення боргу. Однак, у повному обсязі борг не був погашений. Після відступлення права вимоги ТОВ відновило поточні нарахування по відсоткам та комісії.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, належним чином сповіщеної про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. В судовому засіданні її представник вважав необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Посилався на те, що з врахуванням сплачених з жовтня 2007 р. по 19.10.2009 р. відповідачкою сум та грошей, які надійшли від продажу заставного автомобіля, кредит було повністю погашено.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про повну відмову в задоволенні позову ТОВ, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог (а. с. 128 - 128 зворотня сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам діючого законодавства (ст. ст. 509, 525, 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 60, 179 ЦПК України). Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що на підставі укладеного ОСОБА_4 з товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» кредитного договору № 9 від 07.09.2007 р. (далі - Кредитний договір) (Т. 1, а. с. 106 - 113), заяви відповідачки від 07.09.2007 р. (Т. 1, а. с. 105), платіжного доручення від 11.09.2007 р. (Т. 1, а. с. 104) відповідачка отримала кредит у розмірі - 63 551,00 грн., строком - до 10.09.2012 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 10,5 % річних, цільове призначення - придбання автомобіля.

Згідно п. 3.1 Кредитного договору (Т. 1, а. с. 108), Додатку № 1 до кредитного договору - Графік платежів (Т. 1, а. с. 112 - 112 зворотня сторона) погашення кредиту повинно відбуватися шляхом сплати щомісячного платежу у сумі - 2 065,02 грн. (перший місяць після надання кредиту) та - 1 429,51 грн. (кожний послідуючий місяць, всього - 59 місяців). Загальна вартість кредиту становить - 86 406,11 грн. = 2 065,02 грн. + 84 341,09 грн. (1 429,51 грн. х 59 міс.).

Пунктом 3.2 кредитного договору (Т. 1, а. с. 108) передбачено, що будь-які кошти отримані Кредитодавцем від Позичальника, зараховуються як погашення зобов'язань позичальника у наступному порядку: - в першу чергу - неустойка; - в другу чергу - прострочені платежі; - в третю чергу - прострочена комісія за надання кредиту; - в четверту чергу - прострочена комісія за управління кредитом; - в п'яту чергу - прострочені проценти; - в шосту чергу - прострочена сума кредиту; - в сьому чергу - поточні платежі; - в восьму чергу - комісія за надання кредиту; - в дев'яту чергу комісія за управління, яка становить частину щомісячного платежу, що підлягає сплаті в поточному платіжному періоді; - в десяту чергу - проценти за користування кредитом, які становлять частину щомісячного платежу, що підлягає сплаті в поточному платіжному періоді; - в одинадцяту чергу - сума кредиту, яка становить частину щомісячного платежу, що підлягає сплаті в поточному платіжному періоді.

Погашення позичальником зобов'язань кожної наступної черги відбувається виключно після повного погашення зобов'язань кожної попередньої черги.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07.09.2007 р. між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» був укладений договір застави транспортного засобу № 9. Предметом застави (п. 1.1) є - автомобіль «Деу Ланос», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (Т. 1, а. с. 114 - 118).

18.05.2012 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (Т. 1, а. с. 13 - 17). Відповідно до Додатку до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю (Т. 1, а. с. 20) до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли права за укладеними з ОСОБА_4 кредитним договором. З доданих до позовної заяви (Т. 1, а. с. 6 - 21) та уточненої позовної заяви (Т. 1, а. с. 47 - 49) документів не вбачається, який розмір заборгованості рахувався за ОСОБА_4 на час укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю.

Між сторонами виникли кредитні правовідносини.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4 посилалася на те, що після продажу заставного автомобіля кредит, відсотки за його користування було погашено в повному обсязі.

Згідно із листом ТОВ «ПростоФінанс» від 21.08.2010 р. (Т. 1, а. с. 33 - 34) ОСОБА_4 станом на 19.10.2009 р. сплатила у погашення кредиту - 48 010 грн.. Після продажу заставного автомобіля 30.03.2010 р. надійшло ще - 40 000 грн.. Таким чином, станом на 30.03.2010 р., в той час як кредит було надано до - 10.09.2012 р., ОСОБА_4 сплатила в погашення кредиту загальну суму - 88 010 грн., що є більшим ніж загальна вартість кредиту. Тобто, на час укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю відповідачка сплатила більшу суму ніж вартість кредиту. З наданого позивачем суду першої інстанції розрахунку боргу (Т. 1, а. с. 21) не можна визначити розмір заборгованості, складові частини боргу, станом на 18.05.2012 р..

У наданому апеляційному суду ТОВ Акті приймання-передачі кредитного портфелю, колонка 7 (Т. 2, а. с. 16-17 ), вказується, що сума основного боргу - 0 грн.. З врахуванням положення п. 3.2 кредитного договору про те, що заборгованість за кредитом погашається в останню чергу, колегія суддів приходить до висновку про те, що будь-яка заборгованість ОСОБА_4 перед ТОВ на час укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю була відсутня.

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які полягають у начебто помилковому висновку суду про відсутність боргу, суперечать вищевказаним обставинам по справі щодо сплати відповідачкою грошей у сумі - 88 010 грн.. Належних доказів на підтвердження вказаних доводів не надано. Апелянт несе негативні наслідки невиконання процесуального обов'язку з надання доказів на підтвердження своїх доводів (ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України).

Врахувавши висновки і мотиви Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, прийнявши до уваги вищевикладені обставини справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в позові є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ТОВ, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: /підпис/ А. П. Заїкін

Судді: /підпис/ Л. А. Гірняк

/підпис/ Л. І. Доценко