Справа № 368/197/15-ц
Провадження № 2/368/99/15
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"16" листопада 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и в:

позивач уточнив свої позовні вимоги та просить суд стягнути відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4 000 гривень та моральну шкоду в розмірі 60 000 гривень, посилаючись на те, що вироком Кагарлицького районного суду 13 листопада 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

В судовому засіданні було встановлено та доведено, що ОСОБА_2 з метою протиправного заподіяння смерті йому, ОСОБА_1, чекаючи на його приїзд заздалегідь взяв із собою ножа та при зустрічі наніс йому ножем в область життєво важливих органів, а саме: в район лівої легені у 8 міжреберї, де знаходиться життєво важливий орган серце.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього обовязки у відповідності до п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реалізації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу відповідачеві до набрання вироком чинності залишено підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Діями відповідача ОСОБА_2 потерпілому була завдана йому велика матеріальна та моральна шкода, яка після винесення вироку суду не відшкодована до цього часу.

Матеріальна шкода заподіяна відповідачем полягає в тому, що позивач з незалежних від нього причин за станом здоровя після тяжкого поранення був вимушений покинути високооплачувану роботу, про що свідчить довідка № 190 про його доходи на ПАТ "Кагма" і тривалий час не міг взагалі працювати. Пішов час та кошти на реабілітацію здоровя, витрачались кошти на юридичні послуги в зв'язку з розглядом кримінальної справи та інше.

Так, відповідач під час спричинення тілесних ушкоджень ножем та в ході бійки пошкодив його одежу, а саме: футболку, шорти, кросівки, які не можуть бути в подальшому використовуватись в такому вигляді. Вказану одежу та взуття він купував напередодні скоєння відносно нього злочину і загальна її вартість складає 2000 гривень. Значна сума коштів ним була витрачена на ліки, медичні обстеження та проїзд до лікарень на огляд до лікарів і обстеження, ця сума складає також 2000 гривень. На данний час стан його здоровя в звязку з пораненням потребує реабілітаційного лікування в умовах санаторію, про що видана довідка з управління охорони здоровя № 584 в звязку з пораненням, де путівка коштує 6500 гривень. Таких коштів на даний час він не має і тому не може пройти це лікування.

Моральна шкода полягала в наступному: позивач тривалий час був вимушений лікуватися, витрачав на це великі кошти, а тому не міг займатися роботою, яка б приносила дохід за його можливостями, не міг займатися сімейними справами. Він безпосередньо переніс фізичні страждання після проведення йому медичних процедур по лікуванню. В звязку з тяжким фінансовим станом, який склався в сімї після тяжкого поранення він був вимушений брати у борг у знайомих та близьких кошти для існування, які повертав не завжди вчасно і тому соромно було в оточенні за борги, які утворились у нього внаслідок подій після тяжкого поранення відповідачем. Сам відповідач як під час досудового слідства, так і на протязі тривалих судів вів себе зухвало, не бажав відшкодовувати кошти та надавати допомогу в лікуванні, в оточенні знайомих вів себе як особа, яка незаконно засуджена. Він як потерпілий до цього часу не може відновити свій емоційний стан. У нього постійно почались проблеми зі здоровям в звязку з ножовим пораненням. Члени сімї постійно тепер знаходяться у напруженому стані із за його проблем зі здоровям.

24 січня 2013 року між АО «ОСОБА_3 і Партнери» в особі керівника партнера ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_1 укладено угоду про його захист у кримінальній справі на суму 4000 грн.

На протязі 2013 року позивачу неодноразово приходилось багаторазово відвідувати судові засідання як за місцем проживання в с.м.т.Кагарлик, так і в суді апеляційної інстанції в м.Києві, що приводило до фінансових витрат у звязку з переїздом до установи суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи була повідомлений завчасно, про що свідчить повернуті повідомлення з відміткою за терміном зберігання, що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів.

Вислухавши позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як убачається із вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 13.11.2012 року, відповідач ОСОБА_2 25 травня 2012 року, близько 23 години 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись на подвірї домогосподарства за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, на грунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_1, який являється рідним братом його співмешканки ОСОБА_4, та який разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 приїхав до даного господарства забирати з будинку речі ОСОБА_4 через сварку останньої з ОСОБА_2 та її переїзд з його будинку. Під час сварки та бійки, яка виникла між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1, ОСОБА_2 розкладним ножем, який був при ньому в правій руці та знаходився в відкритому положенні, наніс один удар в ліву частину тулуба ОСОБА_1, спричинивши останньому проникаюче ножове поранення грудної клітки з пошкодженням лівої легені, малого гемотораксу, яке розпочинається у вигляді лінійної рани у восьмому міжреберї по середньо пахвовій лінії з раневим каналом направленим знизу вверх і медіально (тобто зліва направо) з ушкодженням лівої легені, а саме базального заднього її сегмента.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 25 від 16.07.2012 року наявне у потерпілого ОСОБА_1 проникаюче ножове поранення грудної клітки з пошкодженням легені зліва, малого гемоторакса. Вказане ножове поранення має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент їх нанесення, відносносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 13.11.2012 року, який набув законної сили 15.10.2013 року, ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 121 КК України та засуджено до пяти років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування з іспитовим строком на один рік.

При розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_2 судом не вирішувалось питання щодо цивільного позову.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України - вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В силу статті 61, частини 4 статті 64 ЦПК України вирок є належним та допустимим доказом у справі.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі.

Щодо позовних вимог позивача в частині моральної шкоди, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом враховується характер та обставини вчиненого ОСОБА_2 злочину, ступінь його вини, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого у зв'язку з отриманими ним травмами, тривалість його лікування у медичних закладах, прикладення ним зусиль до відновлення вимушених змін у його життєвих стосунках.

Суд прийшов до висновку, що в ході судового засідання позивачем доведено факт спричинення позивачу моральної шкоди, а саме: доведено факт заподіяння протиправного діяння відповідача ОСОБА_2 шляхом вчинення злочину; наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням.

З урахуванням конкретних обставин справи, ступеня моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також на підставі положень, викладених у Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди", виходячи з засад розумності і справедливості, суд задовольняє в цій частині вимог позивача частково, визначивши достатньою сумою у відшкодування позивачу моральної шкоди 40 000 грн., а тому в іншій частині вимог позивачу суд відмовляє.

Щодо судових витрат, то суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Стосовно судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 4000 грн. 00 коп., то вказані витрати підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України особа має конституційне право на захист будь-якими незабороненими законом засобами. Згідно зі ст.27 ЦПК України особа має право на отримання правової допомоги.

Офіційне тлумачення поняття „ правова допомога було дане у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. у справі №1-23/2009 (справа про правову допомогу). Відповідно до п.3.2 цього Рішення правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" від 19.12.1992 року №2887-ХІІ (з наступними змінами і доповненнями) оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським обєднанням чи адвокатом.

Відповідно до вимог статей 12, 56, 84, 88 ЦПК України витрати на правову допомогу - це витрати сторін, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги фахівця у галузі права і за законом має право надання правової допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано договір про надання такої правової допомоги, який містить дані про вид правової допомоги, що надається, вартість виконання цього доручення визначається додатковими угодами та порядок її оплати та три квитанцію про оплату послуг.

Стосовно витрат на правову допомогу, то відповідно до ст.. 84 ЦК України це витрати сторони, що вона понесла у звязку із оплатою допомоги адвоката. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю сторін. На підтвердження цієї обставини суду слід надати договір про надання правової допомоги та документ, що свідчить про оплату гонорару. Це можуть бути квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. У постанові від 01 жовтня 2002 року у справі № 30/63 Верховний Суд України звертає увагу на те, що судові витрати за участю адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Стосовно представництва в судових засіданнях, то відповідно до п. 2 ст. 84 ЦПК України розмір такої компенсації з урахуванням справи визначається судом. Відповідно до ст.. 12 Закону України «Про адвокатуру» ця оплата здійснюється на підставі угоди між громадянином та адвокатом.

Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачені такі граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу якщо компенсації сплачуються іншою стороною не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

З матеріалів кримінальної справи № 1-133/12 про обвинувачення ОСОБА_2 за ст.. 121 ч. 1 КК України вбачається, що представник потерпілого приймав участь у двох засіданнях, і судом зроблено розрахунок.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» з 01.01.2013 року по 15.10.2013 року установлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1147 грн. 00 хв. і проведено 2 судових засідань за 0 год. 50 хв. і становить 382 грн. 33 коп.

Стосовно витрат на написання апеляційної скарги на вирок, додаткової апеляційної скарги на вирок та апеляційної скарги на постанову суду, то суд враховує, що представником було затрачено три години, що становить у 2012 р. 447,20 грн. та за 2013 р. 917,60 грн., а тому підлягає стягненню 1747 грн. 13 коп. У задоволені решти витратах суд позивачу відмовляє.

Пунктом 6 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину.

За змістом статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" станом на час подачі позову до суду, судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що подається фізичною особою оплачується у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів заробітної плати (мінімум 243 грн. 60 коп., максимум 3 654 грн.); за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди судовий збір визначається від ціни позову, що встановлюється згідно з підпунктом 1 цього пункту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору. Виходячи з ціни позову, мінімальний судовий збір, який слід стягнути з відповідача, становить 106 грн. 40 коп. по вимогам майнового характеру, 162 грн. 38 коп. - по вимогам немайнового характеру, а всього 268 грн. 78 коп.

На підставі викладеного та керуючись ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 із змінами та доповненнями, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 р. № 3 «Про судову практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна»», ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія СК № 283531 виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 28 серпня 1996 р., на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія СК № 283531 виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 28 серпня 1996 р., на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1747 (одної тисячі сім сорок сім ) грн. 13 коп. витрат пов'язанні із наданням правової допомоги.

У задоволені решти уточнених позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія СК № 283531 виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 28 серпня 1996 р., на користь держави судовий збір на р/р 0324, МФО 821018, код 22030001, , банк ГУ ДКСУ у Київській області в сумі 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 78 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко