АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5405/15 Справа № 209/4002/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

24 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Ремеза В.А., Свистунової О.В.

при секретарі Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, щоз 06 жовтня 2007 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу сторони по справі мають дитину ОСОБА_4, 29 березня 2008 року народження. Останнім часом стосунки між сторонами погіршилися. Через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння, втрату любові та фактичне припинення шлюбних стосунків подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Просила суд розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований з 06 жовтня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 711; стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований з 06 жовтня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 711. Стягнуто з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 243,6 грн.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 липня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті апеляційного провадження в частині вимог, що стосуються позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба в справах дітей Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, про поділ спільного майна подружжя, визначення місця проживання дитини.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом позивачка повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, що стверджується відповідним поштовими повідомленнями про вручення.

Згідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Так, в апеляційній скарзі відповідачем зазначено його місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; за даною адресою відповідач зареєстрований проживаючим у установленому законом порядку, що стверджується відповідною довідкою. Однак, згідно довідок підприємства зв»язку, відповідач за вказаною адресою відсутній, про наявність іншого місця перебування чи про наявність поважних причин неявки до суду відповідач не повідомив. Викладене свідчить про належне повідомлення відповідача про слухання справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення про розірвання шлюбу, виходячи з наступного.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2007 року, від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Викладене стверджується копіями відповідних свідоцтв.

Також місцевим судом встановлено, що, через відсутність взаєморозуміння та взаємної поваги, протягом тривалого часу сторони по даній справі подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають.

Частина 1 статті 3 Сімейного кодексу України проголошує, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім зазначеного, у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" розяснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Колегія приймає до уваги, що апеляційна скарга не містить доводів щодо доцільності збереження сім»ї та наявності у відповідача бажання відновити подружні стосунки з позивачкою.

Посилання апелянта на те, що між сторонами існує спір з приводу поділу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини не спростовує правильність висновку місцевого суду щодо наявності підстав для розірвання шлюбу, оскільки сімейні стосунки сторін фактично припинені і жоден із подружжя не має наміру до примирення і відновлення сім»ї.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 липня 2014 року про розірвання шлюбу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді