УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк») звернулося до суду з позовом та з урахуванням уточнення позовних вимог просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_6, а також солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в сумі 19 217,51 доларів США і 323 984 грн 37 коп., та стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних частинах на користь ПАТ «Марфін Банк» судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_4 не виконує умови договору кредиту, а тому в солідарному порядку з нею несуть відповідальність поручителі.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 рокурішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» задоволено частково.

Стягнуто на користь ПАТ «Марфін Банк» з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно, а також з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 19 217,51 дол. США, а також 302 959 грн 63 коп., із яких:

14 841,60 доларів США заборгованість по основному боргу по кредиту;

4 375,91 доларів США заборгованість по сплаті відсотків;

209 005 грн 37 коп. заборгованість за пенею за несплату основного боргу;

64 129 грн 56 коп. заборгованість за пенею за несплату процентів;

29 824 грн 70 коп. штраф за невиконання прийнятих зобов'язань.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах на користь ПАТ «Марфін Банк» судовий збір в розмірі 5 482 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд виходив з наступних підстав.

Як вбачається із п. 1.1. кредитного договору від 26 лютого 2008 року № 256/R, укладеного між Відкритим акціонерним банком «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_4, банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний (валютний) рахунок позичальника на строк з 26 лютого 2008 року, з терміном погашення - 26 лютого 2015 року.

На забезпечення виконання кредитного договору, 28 лютого 2008 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Марфін Банк» було укладено договір поруки № 381г, за умовами якого поручитель відповідає перед банком за виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором в тому ж розмірі, що позичальник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, непі та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 1.2. договору поруки № 381 г). У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, відповідно до пункту 1.4. договору поруки, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

Також 14 лютого 2011 року ПАТ «Марфін Банк» було укладено аналогічний договір поруки № 00563г з ОСОБА_5, яка так само як ОСОБА_6, відповідає перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором від 26 лютого 2008 року № 256/R в повному обсязі, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункти 1.1., 1.4. договору поруки № 00563г). У випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники (пункт 1.3. договору поруки № 00563г).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що з 06 лютого 2013 року відповідач ОСОБА_4 не здійснювала оплату будь-яких коштів за кредитним договором.

ПАТ «Марфін Банк» листом від 18 грудня 2013 року вих. № 5197/01 повідомило ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 не виконує умови кредитного договору та має заборгованість з виконання умов договору, у зв'язку із чим банк вимагав повного дострокового погашення заборгованості за кредитом, процентами та неустойкою протягом тридцяти днів з дня отримання повідомлення.

Доводи касаційної скарги про те, що банком пропущено строк для пред'явлення вимоги до поручителів та договори поруки припинені не знайшли свого підтвердження, оскільки ПАТ «Марфін Банк» змінило строк виконання основного зобов'язання і встановило його датою 18 грудня 2013 року, до суду з даним позовом банк звернувся 07 лютого 2014 року, строк звернення за захистом своїх прав банком не пропущений, а договори поруки не є припиненими.

Інші доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.І. Євтушенко І.М. Завгородня