АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7323/15 Справа № 201/951/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

17 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Міхеєвої В.Ю.,

при секретарі Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про повернення банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення банківських вкладів у сумі 462000,0 грн. разом із нарахованими відсотками, 138754,0 грн. з нарахованими відсотками, 18900,0 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилавсяться на те, що 31 травня 2011 року між ним та відповідачем укладені договори банківського вкладу №SAMDN9596, відповідно до якого банк прийняв грошовий вклад на суму 30000,0 доларів США строком до 31 листопада 2011 року зі сплатою 8,5% річних, договір №SAMDN9598 відповідно до якого банк прийняв грошовий вклад на суму 10000,0 доларів США строком до 31 листопада 2011 року зі сплатою 8% річних. Також зазначив, що на рахунку/карті «Gold» відкритому позивачем в ПАТ КБ «Приватбанк» був розміщений депозитний вклад у розмірі 1000,0 Євро. 28 листопада 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення вкладів, на що отримав відмову.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 рокуу задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено та стверджується зібраними у справі доказами, що суду апеляційної інстанції позивачем надано оригінал заяви від 31.05.2011 року за №SAMDN9596 на оформлення вкладу Стандарт зі щомісячною виплатою процентів (а.с. 164). У заяві зазначено, що ОСОБА_2, який в подальшому іменується «Клієнт», що діє на підставі особистого волевиявлення, просить оформити йому в ПАТ КБ "ПриватБанк" депозитний вклад на наступних умовах: сума та валюта вкладу - 30000,0 дол. США, строк вкладу - 12 місяців по 31.05.2012 року включно, процентна ставка на дату укладення вкладу - 8,5% річних, період нарахування відсотків по вкладу - 1 місяць, мінімальний строк вкладу - 6 місяців, особовий рахунок за вкладом - НОМЕР_1; графа щодо картки для зарахування відсотків по вкладу не заповнена. У вказаній заяві також зазначено, що строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк, а також що ОСОБА_2 погоджується із тим, що дана угода разом з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним, клієнтом, і банком договір про надання банківських послуг. Заява містить інформацію про дату народження, місце проживання позивача та номер його телефону.

Заява №SAMDN9596 підписана ОСОБА_5, що визнано його представником у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та не спростовано представником банку. У графі «Заяву оформив», що розміщена під текстом заяви, наявний розчерк підпису, але у заяві відсутня будь-яка інформація про особу, що проставила даний підпис. У графі «Виконавець», що розміщена над текстом заяви, вказано «ОСОБА_7».

Колегія звертає увагу, що заява №SAMDN9596 не містить реквізитів банку, а саме інформації про його адресу чи адресу відповідного відділення (філії), бухгалтерських реквізитів, коду юридичної особи, печатки.

Враховуючи викладене, заява №SAMDN9596 не є доказом, у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, укладення між сторонами договору банківського вкладу.

Суду апеляційної інстанції позивачем надано оригінал заяви від 31.05.2011 року за №SAMDN9598 на оформлення вкладу «Копілка» (а.с. 165). У заяві зазначено, що ОСОБА_2, який в подальшому іменується «Клієнт», що діє на підставі особистого волевиявлення, просить оформити йому в ПАТ КБ "ПриватБанк" депозитний вклад на наступних умовах: сума та валюта вкладу - 10,0 дол. США, строк вкладу - 12 місяців по 31.05.2012 року включно, процентна ставка на дату укладення вкладу - 8% річних, особовий рахунок за вкладом - НОМЕР_2, сума регулярного поповнення вкладу - 10,0 дол. США, рахунок/карта джерело поповнення вкладу - НОМЕР_1, строк дії регулярного платежу - з 01.05.2011 року до подання заяви про його припинення, періодичність платежу - щомісячно. Заява містить пам»ятку для клієнта де, зокрема, зазначено що строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк, а також що ОСОБА_2 погоджується із тим, що дана угода разом з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним, клієнтом, і банком договір про надання банківських послуг. Заява містить копію банківської картки «Ощадна книжка електронна», а також інформацію про дату народження, місце проживання позивача і номер його телефону.

Заява №SAMDN9598 підписана ОСОБА_5, що визнано його представником у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та не спростовано представником банку. У графі «Заяву оформив», що розміщена під текстом заяви, наявний розчерк підпису, але у заяві відсутня будь-яка інформація про особу, що проставила даний підпис. У графі «Виконавець», що розміщена над текстом заяви, вказано «ОСОБА_7».

Колегія звертає увагу, що заява №SAMDN9598 не містить реквізитів банку, а саме інформації про його адресу чи адресу відповідного відділення (філії), бухгалтерських реквізитів, коду юридичної особи, печатки.

Враховуючи викладене, заява №SAMDN9598 не є доказом, у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, укладення між сторонами договору банківського вкладу.

Суду апеляційної інстанції позивачем надано оригінал золотої картки для виплат ПриватБанк з номером НОМЕР_3 (а.с. 168).

Крім того, апеляційному суду надано оригінали трьох касових чеків, що містять наступну інформацію:

-платник ОСОБА_2; НОМЕР_1; сума - 30000,0 дол. США; «ПриватБанк», філія «Кримське РУ», відділення №2; дата 31.05.2011; призначення платежу - до вкладу, договір №SAMDN9596 (а.с. 163);

-платник ОСОБА_2; НОМЕР_1; сума - 437,25 дол. США; «ПриватБанк»; дата - 07.09.2013; призначення - переведення між своїми рахунками (а.с. 166);

-платник і одержувач - ОСОБА_2; рахунок/картка НОМЕР_3; сума - 10000,0 євро, комісія - 54,75 грн.; «ПриватБанк», філія «Кримське РУ», центральне відділення; зміст операції - прийнято від фізичних осіб для зарахування на картрахунки SAMDNFF44 (а.с. 167).

Вищевказані чеки у графі «Підпис касира» містять розчерк підпису, але відбитків печаток (штампів) або належного електронного підпису працівника банку, засвідченого електронним підписом САБ, - не мають.

Колегія звертає увагу, що чеки на суму 437,25 дол. США та 10000,0 євро містять інформацію, відповідно, про переведення коштів між рахунками та про зарахування коштів на картрахунок; інформація про прийняття коштів у якості вкладу - відсутня.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що чеки не завірені належним чином, колегія дійшла висновку, що вони не є доказами, у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, укладення між сторонами договорів банківського вкладу та внесення позивачем відповідних сум за договорами банківського вкладу.

Судом також встановлено, що 28 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про повернення грошових коштів (а.с. 15), яка залишена банком без задоволення.

Колегія наголошує, що позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогами про стягнення коштів саме за договорами банківського вкладу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до положень ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528 (далі - "Інструкція"), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи невідповідність представлених позивачем письмових доказів вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України; зважаючи, що у тексті заяви №SAMDN9596 відсутня інформація про видачу позивачу ощадної книжки; враховуючи, що, згідно показів представника позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, позивач надати ощадні книжки за заявами №SAMDN9596 та №SAMDN9598 не має можливості через їхню відсутність; враховуючи, що надана апеляційному суду золота картка ПриватБанк з номером НОМЕР_3 є розрахунковою карткою, тому не доводить факту існування між сторонами договору банківського вкладу (а.с. 168), крім того, будь-який письмовий документ щодо умов надання даної картки позивачем не представлений; приймаючи до уваги, що суду не надані будь-які докази внесення вкладу у розмірі 10,0 дол. США за заявою №SAMDN9598, - місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність тверджень позивача про укладення з відповідачем договорів банківського вкладу та внесення відповідних коштів на рахунки банку.

Колегія приймає до уваги покази представника позивача у судовому засідання суду апеляційної інстанції, який пояснив про відсутність будь-яких інших письмових доказів щодо правовідносин сторін з приводу договорів вкладу.

Згідно письмової відповіді банку, в порядку виконання ухвали апеляційного суду від 15.09.2015 року про витребування доказів, пояснень представника відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, - ПАТ КБ "ПриватБанк" не має доказів щодо укладення з позивачем договорів за заявами №SAMDN9596, №SAMDN9598 та золотою карткою з номером НОМЕР_3.

Недоведеність факту існування між сторонами договорів банківського вкладу виключає можливість задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача сум депозитних вкладів з відсотками.

Вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки судом не встановлено факту порушення банком прав та законних інтересів позивача, або умов договору, яким було б передбачено сплату моральної шкоди.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками місцевого суду щодо їхньої оцінки.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, приймаючи до уваги, що, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті рішення суду, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді