Провадження № 2/756/5725/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарі - Мишковець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Оболонь-Ліфтсервіс» про стягнення заборгованості по розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до КП «Оболонь-Ліфтсервіс» про стягнення заборгованості по розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з лютого 2004 року вона працювала на комунальному підприємстві на посаді електромеханіка І розряду. У липні 2015 року позивач була звільнений із займаної посади за власним бажанням. В день звільнення відповідач не провів розрахунок по виплаті заробітної плати у повному обсязі. У серпні 2015 року відповідач частково погасив суму заборгованості по виплаті заробітної плати у розмірі 2675,32 грн., у зв'язку з чим борг відповідача перед позивачем по нарахованій але не виплаченій заробітній платі становить 5200 грн. Крім того, позивач вказує, що роботодавець повинен йому сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7540,22 грн., та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по розрахунку при звільненні у розмірі 5200 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 7540,22 грн., 5000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, долучила до матеріалів справи довідку про середньоденну заробітну плату.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 прийнята на посаду електромеханіка з ліфтів І розряду з 03 лютого 2004 року.

31 липня 2015 року позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням. (а.с. 7-8)

В день звільнення відповідач не провів розрахунок з працівником у повному обсязі. Борг по виплаті заробітної плати становив 7876,32 грн. У серпні 2015 року відповідач частково погасив борг по виплаті заробітної плати на суму 2675,32 грн.

У відповідності до положень ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Зі приписами ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно з висновками Верховного Суду України від 01 липня 2014 року, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за I півріччя 2014 року, невиконання роботодавцем вимог ст. 116 КЗпП України є триваючим правопорушенням, тому звільнений працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог за ст. 117 зазначеного Кодексу й моментом припинення правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, у тому числі й за рішенням суду (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 січня 2014 р. у справі N 6-159цс13).

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від такої відповідальності (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2014 р. у справі N 6-144цс13).

Матеріалами справи підтверджено, що в день звільнення відповідач не виплатив позивачу в повному обсязі нараховану заробітну плату разом з іншими виплатами.

Станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем по нарахованій але не виплаченій заробітній платі складає 5200 грн.

Судом встановлено, що спору з приводу суми заборгованості по заробітній платі у сторін не має.

Згідно з довідки КП «Оболонь-Ліфтсервіс» від 11 листопада 2015 року № 504 середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 181,29 грн.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за серпень 2015 року, однак суд не погоджується з розрахунком, наведеним позивачем у позові.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за серпень 2015 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 3807,09 грн. (181,29 грн. х 21 робочих днів у серпні 2015 року).

Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з тим, що затримка по виплаті заробітної плати призвела до душевних страждань позивача, тяжкого психологічного стану ОСОБА_1, вимагала від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, частковий розрахунок відповідача з позивачем протягом першого місяця після звільнення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, у сумі 500,00 грн., які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за серпень 2015 року у сумі 3807,09 грн., заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 5200 грн., 500 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав наведених вище.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача судовий збір у сумі 2436 грн. в дохід держави, виходячи із задоволення вимог як майнового, так і немайнового характеру.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до комунального підприємства «Оболонь-Ліфтсервіс» про стягнення заборгованості по розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Оболонь-Ліфтсервіс», , на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 5200 (п'ять тисяч двісті) гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за серпень 2015 року у сумі 3807 (три тисячі вісімсот сім) гривень 09 копійок та 500 (п'ятсот) гривень на відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з комунального підприємства «Оболонь-Ліфтсервіс», , судовий збір у сумі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) гривень 00 копійок в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко