Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/235/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Волощука В.В.

секретаря судового засідання Федорчук О.В.

з участю:

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Відділу державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області про визнання правочину удаваним, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

08.06.2015 року, позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання правочину удаваним, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії, де в обґрунтування позовних вимог зазначають, що в серпні місяці 2009 року ОСОБА_2, і ОСОБА_3, придбали у ОСОБА_4, автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21112», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) «НОМЕР_5», тип легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, однак купівлю-продаж даного автомобіля вони не оформили і замість договору купівлі-продажу уклали інший правочин, а саме довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Лугинського районного нотаріального округу Можарівською Н.В., якою ОСОБА_4, за попередньою усною домовленістю в порядку передоручення уповноважив ОСОБА_2, і ОСОБА_3, самостійно керувати, експлуатувати та розпоряджатися належним ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 автомобілем, без його погодження та на свій розсуд. У зв'язку з досягненням між ними всіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля, позивачі передали ОСОБА_4, грошові кошти в сумі 32 000 грн., на підтвердження якого відповідач ОСОБА_4, склав розписку про отримання зазначеної суми грошей та надав позивачам довіреність, посвідчену на їхнє ім'я серії ВМК № 037960 від 20.08.2009 року, згідно до якої відповідач уповноважив позивачів самостійно керувати, розпоряджатися, експлуатувати, а також вчиняти інші дії стосовно розпорядження належним йому на праві власності автомобілем, марки «ВАЗ», моделі «21112», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) «НОМЕР_5», тип легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

До вказаного доручення відповідач передав позивачам реєстраційне свідоцтво на даний транспортний засіб. Вважають, що між ними та відповідачем ОСОБА_4, виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу автомобіля, так як жодних перешкод у вчиненні договору купівлі-продажу автомобіля не існувало. Однак 13.05.2015 року на автодорозі сполучення Київ-Ковель у позивачів вказаний вище автомобіль було вилучено працівниками Посту ДПС № 2 с.Клочеве Коростенського району Житомирської області, які провели затримання автомобіля на підставі постанови ВП № 28144785 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області.

Затримання автомобіля, марки «ВАЗ», моделі «21112», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) «НОМЕР_5», тип легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на який накладено арешт перешкоджає позивачам користуватися та розпоряджатися автомобілем, його перереєстрації на своє ім'я, відповідно до доручення, яке їм видав ОСОБА_4, у зв'язку із чим вимушені за захистом свого права власності звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримала із підстав, які наведено у позовній заяві та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4, у судове засідання не з'явився надавши до суду письмову заяву стосовно розгляду справи за його відсутності. Пред'явлені до нього вимоги визнає.

Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області в судове засідання явку свого представника не забезпечив, однак надав до суду письмове заперечення щодо заявленого позову.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2, та ОСОБА_3, підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_4, є власником автомобіля, марки «ВАЗ», моделі «21112», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) «НОМЕР_5», тип легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебуває на обліку в Коростенському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України з 10.11.2006 року (а.с.10).

20.08.2009 року, ОСОБА_4, як власник, за попередньою усною домовленістю уповноважив ОСОБА_2 і ОСОБА_3, діяти самостійно, керувати експлуатувати та розпоряджатися (продати, обміняти, надавати під заставу та інше) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію, НОМЕР_6, виданого 10.11.2006 року Коростенським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України Житомирської області, автомобілем, марки «ВАЗ», моделі «21112», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) «НОМЕР_5», тип легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований Коростенським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України з 10.11.2006 року, про що було оформлено довіреність, яку було посвідчено приватним нотаріусом Лугинського районного нотаріального округу Можарівською Н.В., та зареєстровано в реєстрі за № 1246 (а.с.11).

До вчинення договору купівлі-продажу, тобто до 20.08.2009 року, позивачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3, 18.08.2009 року розрахувалися з ОСОБА_4, при цьому позивачі передали останньому гроші в сумі 32 000 гривень, а ОСОБА_4, в свою чергу передав позивачам зазначений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_6 (а.с.10,12).

13.05.2015 року, на автодорозі, сполученням Київ-Ковель, зазначений автомобіль позивачів було затримано та вилучено працівниками Посту ДПС № 2 с.Клочеве Коростенського району Житомирської області, які провели затримання авто на підставі постанови ВП № 28144785 від 09.04.2014 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області про розшук та затримання майна боржника, у зв'язку з наявним на виконанні у відділі державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області виконавчого провадження у якому ОСОБА_4, є боржником, (а.с.38).

На запит суду від 17.09.2015 року № 287/235/15-ц (а.с.34), щодо надання до суду оригіналу виконавчого провадження стосовно ОСОБА_4, для дослідження у судовому засіданні, відділом державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області виконавче провадження ВП № 28144785 надано не було. Причини ненадання до суду доказів представником ВДВС Олевського РУЮ Житомирської області суду невідомі, (а.с.35).

Разом із тим позивачами 15.10.2015 року, до суду надано довідку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що станом на 15.09.2015 року, заборгованість по кредитному договору, який був укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, по кредиту, за яким останнім було придбано у кредит спірний автомобіль, марки «ВАЗ», моделі «21112», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) «НОМЕР_5», тип легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебував у заставі банку - погашено, (а.с.10, 37).

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.

Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до вимог ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Зі статті 391 ЦК України слідує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право власності, зазначеного в ст.392 ЦК України.

Відповідно до договору купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що за удаваним правочином (ст.235 ЦК України), сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, на відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

На час укладення між ОСОБА_4, та ОСОБА_2, і ОСОБА_3, (20.08.2009 року) удаваного правочину, боргових зобов'язань відповідача перед кредиторами не існувало. Постанову ж про конфіскацію всього майна ОСОБА_4, на користь держави, винесено державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області 09.04.2014 року, (а.с.26,38).

Відтак, заявлений позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, до ОСОБА_4, та відділу державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції у Житомирській області про визнання правочину удаваним, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини пов'язані з купівлею-продажем вищезазначеного автомобіля, незважаючи на те, що вони не були оформлені відповідним договором купівлі - продажу. Так як сторони умисно оформили правочин, шляхом видачі генеральної довіреності на розпорядження безстроково автомобілем, однак між ними насправді встановилися інші правовідносини, а саме відбувся договір купівлі-продажу автомобіля, шляхом передачі однією стороною (продавцем) автомобіля у власність другій стороні (покупцеві), а останній в свою чергу прийняв майно (автомобіль) і сплатити за нього певну, узгоджену сторонами грошову суму, а саме 32 000 грн.

На підставі наведеного та керуючись вимогами: ст.ст.235, 391, 392, 655 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 11-1, 15, 57-61, 88, 158, 179, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України та ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Відділу державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області про визнання правочину удаваним, визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати довіреність ВМК № 037960, посвідчену 20 серпня 2009 року, у смт.Лугини приватним нотаріусом Лугинського районного нотаріального округу Житомирської області Можарівською Н.В., зареєстровану в реєстрі № 1246 - удаваним правочином договору купівлі-продажу автомобіля, марки «ВАЗ», моделі «21112», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) «НОМЕР_5», тип легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, укладеного між: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем АДРЕСА_1; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою АДРЕСА_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, паспорт НОМЕР_7, мешканцем АДРЕСА_2 та застосувати до цих правовідносин норми, що регулюють договір купівлі-продажу.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_3, мешканцем АДРЕСА_1 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_4, мешканкою АДРЕСА_1 право власності на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21112», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) «НОМЕР_5», тип легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області, 11001 м.Олевськ вул.Володимирська, 5 Житомирської області, зняти арешт з автомобіля, марки «ВАЗ», моделі «21112», 2006 року випуску, зеленого кольору, номер шасі (кузова, рами) «НОМЕР_5», тип легковий універсал-В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває на обліку в Коростенському МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України з 10.11.2006 року, який був накладений 09 квітня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області, за постановою ВП № 28144785 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області, протягом 10 днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Волощук