АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Поливач Л.Д.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евролізинг Україна» про стягнення збитків, -

Справа № 757/12515/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц-796/10577/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Козлов Р.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 164000 грн. матеріальних збитків, 100000 грн. моральних збитків, 2761 грн. судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.02.2015 між нею та відповідачем, була укладена угода купівлі-продажу автотранспортного засобу марки «Nissan Juk» вартістю 10804,60 доларів СПІА. Позивач умови угоди виконала частково та перерахувала на рахунок відповідача суму в розмірі 164000,00 грн., а відповідач свої зобов'язання не виконав. 25.02.2015 позивач дізналася, що в ТОВ «Євролізинг Україна» вказаний автотранспортний засіб відсутній. Також відповідач відмовляється повернути їй сплачені за договором кошти.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2015 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Евролізинг Україна» про стягнення збитків.

Не погодилась з таким рішенням суду позивач, нею подана апеляційна скарга, в якій вказується на незаконність рішення суду у зв'язку з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи. В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що угода не була направлена на реальне здійснення прав визначених нею, відповідач не був спроможний виконати її умови і це не було спростовано в ході розгляду справи судом. Вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених ній, просив про задоволення її вимог.

Відповідач свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, причини неявки суду не повідомили. Тому, в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків заявлені передчасно.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 806 ЦК України закріплює законодавче визначення договору лізингу, згідно з яким за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Перевіряючи обставини справи апеляційним судом встановлено, що 14.02.2015 між сторонами був укладений договір фінансового лізингу № Д 00594, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався придбати предмет лізингу у власність та передати його позивачу у фінансовий лізинг не пізніше 120 робочих днів з дня отримання на поточний рахунок наступних платежів: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу (п.1.4. Договору). Позивач зобов'язалась у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові платежі та інші платежі відповідно до умов договору (п. 3.1.2 Договору). Предметом лізингу є транспортний засіб марки «Nissan Juk» загальною вартістю 10384,62 доларів США (а.с.11-16)

Як вказує позивач з її боку угода виконана частково, а у відповідача вказаний транспортний засіб відсутній, що і зумовило звернення до суду.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що при укладенні договору відповідач зобов'язався придбати для позивача транспортний засіб і передати його не пізніше 120 робочих днів з дня отримання на свій поточний рахунок певних платежів.

Позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення оплати всіх платежів необхідних для передачі транспортного засобу. Також договір був укладений 14.02.2015, певні платежі були здійснені позивачем 15.02.2015, 16.02.2015 та 19.02.2015, а позов був поданий позивачем вже 08.04.2015 тобто визначений сторонами строк у 120 робочих днів для виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань ще не настав. Відсутні в матеріалах справи і докази, які свідчили б про ухилення відповідача від виконання договірних зобов'язань.

Умовами договору визначений і порядок його розірвання (п. 12.1 Договору), який не був додержаний позивачем, не ставилось і питання про розірвання договору в судовому порядку, а тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача внесених останньою в порядку виконання умов договору грошових коштів не вбачається.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність порушеного права позивача та передчасність пред'явлення таких позовних вимог.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаній нормі та положенням ст. 60 ч. 1 ЦПК України стороною позивача не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Разом з тим, апеляційна скарга переважно мотивована неповним з'ясуванням судом обставини справи в зв'язку з відсутністю доказів, що виходячи з наведених положень є обов'язком сторін у справі, зокрема позивача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів

Враховуючи вищевикладене, колегія судді приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстави для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: