Провадження № 2/225/2236/2015
Головуючий у справі: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

04 листопада 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Челюбєєва Є. В.,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.,

позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та зобовязання внесення записів у трудову книжку,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та зобовязання внесення записів у трудову книжку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він знаходився у трудових відносинах з шахтою ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля».

З 17 серпня 2015 року був звільнений з займаної посади гірничого майстра ВТБ шахти за появу на території підприємства в нетверезому стані, за порушення п. 3.5.ІV «Правил безпеки у вугільних шахтах» на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України. Вважає підстави його звільнення незаконними, так як він 30.07.2015 року прийшов на наряд в третю зміну, отримав завдання на цю зміну, спустився в шахту в період з 21 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. Виконавши свій наряд, він виїхав з шахти близько в 4 5 год. ранку. На поверхні він побачив, що його сейф, де він залишає особисті речі, був відчинений. Він почав шукати свої речі, у звязку з чим затримався на шахті до 09 год. Через зникнення речей, у ввечері 31.07.2015 року стан здоровя його погіршився, піднялось артеріальне давлення. В цей же день він написав заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати і віддав його начальнику дільниці. Оскільки він почував себе незадовільно, то 01 серпня 2015 року звернувся до лікарні, а саме визвав дільничного лікаря. Так, з 01 серпня 2015 року він знаходився на лікарняному. Після одужання, він став до роботи згідно графіку роботи. Однак, 17.08.2015 року його було звільнено з шахти. Такі дії відповідача призвели до порушення його прав і законних інтересів.

У звязку з тим, що він був звільнений незаконно, тому відповідач повинен виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Через незаконні дії відповідача, він відчув моральні страждання, тому просить суд також стягнути компенсацію у рахунок відшкодування моральної шкоди. Розмір моральної шкоди оцінює в 5000 грн.

Разом з цим, просить зобовязати відповідача внести внесення записи в трудову книжку за період його навчання в Дзержинському гірничому технікумі та Донецькому національному технічному університеті з денною формою навчання за направленням шахти, у звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється вносити ці записи.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні.

Представники відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, оскільки вважають їх необґрунтованими і недоведеними в суді, просили суд повністю відмовити в їх задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень суду зазначили, що позивач ОСОБА_5 був звільнений за появу на роботі у стані алкогольного спяніння, на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України. Таке звільнення відповідача відповідно до вимог чинного трудового законодавства було погоджено з профспілковою організацією підприємства. При чому суду зауважили, що працівники відділу кадрів підприємства двічі намагалися видати позивачу трудову книжку відповідно до вимог «Порядку ведення трудових книжок» та КЗпП України. Однак, позивач ОСОБА_5 двічі відмовлявся в її триманні, мотивуючи свою відмову тим, що в трудовій книжці відсутні записи про його навчання в Дзержинському гірничому технікумі та Донецькому національному технічному університеті за денною формою навчання. З цього приводу, позивачу було розяснено що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок записи про виробничу практику та про навчання у ВУЗі вносяться навчальним закладом, тому вимоги щодо внесення такого запису підприємством є безпідставними та необґрунтованими. Також необґрунтованими вважають вимоги ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, оскільки він не довів суду, в чому саме полягали його моральні страждання, а також не зазначив які протиправні дії відповідача були застосовані до нього і в чому вони виявлялися та взагалі не надано доказів, що ОСОБА_5 внаслідок таких дій зазнав моральні чи фізичні страждання. З цих підстав, просили суд повністю відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_6 суду зазначив, що він працює поверхневим диспетчером шахти ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля». В робочу зміну 30.07.2015 року йому подзвонила рукоятчиця по імені ОСОБА_7 та повідомила, що робітник, знаходячись в нетверезому стані, просить опустити його в шахту. На той час опуск в шахту був завершений. Він викликав працівників дільниці «Охорона», а також повідомив про це начальника дільниці та зам.директора по ТБ.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є охоронцем дільниці «Охорона» на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля». 30 липня 2015 року він заступив на чергування, яке тривало з 19 год. до 07 год. ранку наступного дня. Під час чергування йому повідомили, що в районі стовбуру № 4 на позначці «0» знаходиться чоловік в нетверезому стані. Він разом зі своїм напарником спрямували до місця події. Коли прийшли, то він побачив ОСОБА_5, тобто позивача по справі. По очевидним ознакам (запах з ротової порожнини, нестійка хода, неадекватна поведінка) він зрозумів, що ОСОБА_5 був пяний. Біля стовбуру є колія. Вони деякий час посиділи там, а потім вони спрямували до медичного пункту шахти. В цей же час він подзвонив диспетчеру та повідомив про дійсне. Позивач ОСОБА_5 не хотів йти до медичного пункту, чинив опору, всяко впирався. Потім його передали начальнику дільниці та начальнику дільниці ВТБ.

Свідок ОСОБА_7 суду зазначила, що вона працює фельдшером на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля». 30 липня 2015 року вона вступила в свою зміну, яка тривала з 23 год. до 08 год. ранку наступного дня. Близько о 23 год. 15 хв. 30.07.2015 року їй повідомили, що рукоятчиці дільниці ШТ ОСОБА_9 стало погано. Вона стала збирати речі. В цей час до медичного пункту прийшла ОСОБА_9, яка знаходилась в емоційному стані та мказала, що у неї стався конфлікт з ОСОБА_5. Після того, як вона надала їй медичну допомогу, ОСОБА_9 пішла. Потім вона почула крики. Коли вийшла з медпункту, побачила охоронців з ОСОБА_5, позивачем по справі. ОСОБА_10, вона одразу ж хотіла його освідчити на стан алкогольного спяніння. Однак. він відмовився не тільки проходити медичний огляд на стан алкогольного спяніння, а навіть заходити до приміщення медичного пункту. При цьому він виражався нецензурною лайкою Тоді вона пішла до медичного пункту, звідки подзвонила диспетчеру та доповіла, що ОСОБА_5 відмовився проходити медичний огляд.. Вранці вона дізналася, що ОСОБА_5 знаходиться в робочій бані, де він спав. Вона ходила до брудного відділення бані, де намагалася вмовити ОСОБА_5 пройти медичний огляд, однак він відмовився.

Свідок ОСОБА_11 суду зазначив, що він працює начальником дільниці шахтного транспорту на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля». Близько 23 год. 30 хв. 30.07.2015 року він виходив зі свого кабінету і почув з медичного пункту крик. ОСОБА_10, позивача по справі, який знаходився у стані алкогольного спяніння. Йому подзвонила ОСОБА_9, яка повідомила, що ОСОБА_5 знаходиться у стані алкогольного спяніння, веде себе агресивно та неадекватно, при чому просив опустити його в шахту. В цей час він був разом зі своїм механіком. Біля медичного пункту він побачив охоронців, ОСОБА_9 та медсестру. Про цей випадок він попередив начальника дільниці і гірничого диспетчера. Близько 1 2 год. ночі він відвів ОСОБА_5 в баню, де залишив спати. Суду пояснив, що третя зміна починається з 21 год. до 22 год. вечора. Перед тим, як робітники опускаються в шахту, їм видаються жетони на отримання інтерферометра, світильника, а також жетони один на спуск, а другий це виїзний, який потім здається в табельну, про що робиться відповідна позначка в журналі видачі жетонів про спуск та виїзд з шахти. Повідомити, був ОСОБА_5 30.07.2015 року в третю зміну в шахті, він не може, так як останній не є його робітником. Про це може повідомити тільки начальник дільниці.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що вона є рукоятчицею дільниці ШТ на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля». 30 липня 2015 року о 22 год. 40 хв. до стовбуру № 4 прибув гірничий майстер ОСОБА_5, котрий знаходився у нетверезому стані. Після відмови спустити його у шахту, ОСОБА_5 почав вести себе неадекватно, кричати, погрожувати застосуванням фізичної сили. Її учениця подзвонила диспетчеру та повідомила про це. Після чого, прийшли охоронці та забрали ОСОБА_5 Через цей випадок їй стало погано, через що вона змушена була звернутися до медичного пункту шахти. Потім вона пішла до диспетчера, де написала доповідну. Суду доповнила, що лампу, самоврятівник та інтерферометр, які ОСОБА_5 кинув, вона віддала його брату в 06 год. 30 хв. 31.07.2015 року, коли в нього закінчилася зміна, щоб він як встановлено здав їх в табельну та лампову. Вона пояснила, що не має право опускати людей в шахту, які знаходяться зокрема в стані алкогольного спяніння. Вона сказала ОСОБА_5, що напише доповідну, але йому було все однаково.

Свідок ОСОБА_12 суду зазначив, що він працює начальником зміни по охороні праці шахти ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля». В 07 год. ранку 31 липня 2015 року він прийшов на роботу. Від начальника дільниці він дізнався, що в робочій бані знаходиться чоловік в нетверезому стані. Коли близько 07 год. 30 хв. він прибув до бані, то побачив, що це був ОСОБА_5, позивач по справі. Він лежав на полу, вкритий одягом. Його хотіли підняти та відвести до медичного пункту, але він відмовився. При цьому, лаявся на лікарів. Він нього було чутно запах перегару. Потім свідок пішов до лампової, де дізнався, що світильник здали охоронці ще вночі, а самоврятівника та інтерферометру не було. По дорозі він зустрів брата ОСОБА_5, який ніс зазначені предмети. Вони розділилися, брат позивача відніс інтерферометр, а він здав самоврятівник. Після того, як ОСОБА_5 пришов до тями, вимився в бані, він пройшов до його кабінету. Він давав як усні пояснення, так і письмові. З його усних пояснень стало відомо, що на шахту в третю зміну він прийшов тверезий, після того, як він отримав інтерферометр, самоврятівника та інші прилади, він направився до стовбуру, щоб опуститися в шахту. По дорозі, він зайшов в якийсь кайбаш, де святкували комусь день народження. Він випив, після чого направився до стовбуру. Однак, рукоятчиця не пустила його в шахту. В письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначив зовсім інші причини, за яких він не спустився в шахту.

Свідок ОСОБА_13 суду зазначив, що він є головою профспілкового комітету шахти ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля». 13 серпня 2015 року о 08 год. було призначено засідання виробничо дисциплінарної комісії підприємства, на якій ОСОБА_5 повинен був присутнім. У призначений час на комісію ОСОБА_5 не зявився. За результатами засідання комісії прийнято рішення щодо необхідності звернення з поданням про отримання дозволу на звільнення ОСОБА_5 на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України до ППО шахти ім. Ф.Е. Дзержинського.14 серпня 2015 року у звязку з неявкою ОСОБА_5 на засідання, воно було перенесено на 17.08.2015 року. На засіданні профспілки ППО, що відбулося 17.08.2015 року в присутності позивача, розглянуто питання щодо надання згоди на його звільнення з підприємства за п. 7 ст. 40 КЗпП України, рішення про надання згоди на звільнення ОСОБА_5 було постановлено голосуванням членів профкому одностайно. Також суду зауважив, що ще раніше комісією розглядалося питання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_5 з підприємства за прогули, але тоді було відмовлено в наданні такої згоди. На цей раз заслухані свідки підвередили факт знаходження ОСОБА_5 на робочому місці в нетверезому стані, тому було прийнято рішення про його звільнення з підприємства.

Свідок ОСОБА_14 суду зазначив, що він працює на посаді заст.директора по охороні праці на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля». 30 липня 2015 року йому подзвонив диспетчер ОСОБА_6, який повідомив, що гірничий майстер ОСОБА_5 знаходиться біля стовбуру в нетверезому стані та веде себе неадекватно. Він дав йому наказ викликати охоронців. Вранці йому доповіли, що ОСОБА_5 спить в робочій бані. Разом з медсестрою він піднявся до бані, де побачив пяного ОСОБА_5 Після того, як ОСОБА_5 привели до тями, він надав наказ ОСОБА_12 привести його в кабінет охорони праці. Від ОСОБА_5 він дізнався, що на роботу він прийшов тверезий, але по ходу до стволу він відсвяткував з ким то день народження. ОСОБА_5 повідомив одне, але в своїх поясненнях зазначив зовсім інше. Потім стали дзвонити його родичі, мати. Після надання ним пояснень, його відпустили додому. Також суду повідомив, що гірничий майстер заповнює путівки, які надаються в лампову та табельну на видачу інтерферометрів та інших речей, необхідних для спуску в шахту. Представлені позивачем жетони не є доказом того, що він спускався в шахту. Такі жетони, як на отримання світильника можуть зберігатися у них постійно. А взагалі, при звільнені, ОСОБА_5 повинен був здати ці жетони.

Свідок ОСОБА_15 суду зазначив, що він працює на посаді в.о. заст.начальника дільниці вентиляції техніки безпеки. На час, коли сталися ці події, він виконував обовязки начальника дільниці, у звязку з находженням начальника у відпустці за графіком. 30 липня 2015 року у нього був вихідний. Зі слів начальника ВТБ Андресюка знає, що ОСОБА_5 30.07.2015 року в третю зміну прийшов на роботу в нетверезому стані. Потім ОСОБА_5 знаходився на лікарняному. По виходу на роботу, він був сповіщений про засідання постійно діючої комісії, де буде розглядатися питання стосовно його поведінки. На це засідання він не зявився. За результатами комісії було прийнято рішення щодо необхідності звернення з поданням до профкому про отримання дозволу на звільнення ОСОБА_5 за появу на підприємстві у нетверезому стані. Після чого, було складено письмове сповіщення, яке він разом з в.о. помічника начальника дільниці ВТБ з противопожежної безпеки віднесли до його дому. Їм відкрила мати ОСОБА_5, його покликати відмовилась, посилаючись на те, що він заснув, в отриманні повідомлення для подальшої передачі позивачу відмовилась. В усній формі була повідомлена про необхідність забезпечення явки на засідання ППО, яке відбудеться 14.08.2015 року та про причини проведення такого засідання. На перше засідання ОСОБА_5 не зявився, йому він так і не передзвонив. На другому засіданні його не було, так як в цей день він відпочивав. Більш ніяких пояснень надати суду не може.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона є начальником відділу кадрів на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля». Вона пояснила, що при прийомі на роботу пишеться заява, складається наказ про прийом на роботу та заводиться картка по формі № Т2. В 2001 році, будучі студентом третього курсу, ОСОБА_5 знаходився на виробничій практиці за трудовою угодою. Відповідно до цього, позивач заяву про прийом на роботу не писав, відповідно не складався наказ та не заводилась картка за встановленою формою. Студенти були прийняті дублерами з виконанням встановленого обєму робіт на 41 дільниці шахти. При чому, заробітна плата їм нараховувалась. Про проходження практики на шахті запис в трудову книжку не був внесений, так як виробнича практика за трудовою угодою в трудову книжку не вноситься. В 2002 році між ОСОБА_5, шахтою та вищим навчальним закладом було укладено договір про навчання. З цих підстав ОСОБА_5 був звільнений з підприємства за власним бажанням у звязку з навчанням. Передбачений строк його навчання складав до 2006 року. В 2005 році він припинив навчання в ВУЗі, не надавши підприємству ніяких документів з яких саме причин він припинив навчання. Тільки надав довідку, в якій зазначався можливий період закінчення навчання, а саме в 2006 році. При звільненні з підприємства у звязку з навчанням трудова книжка була видана позивачу. Так як на той час позивач вже мав трудову книжку і деякий період працював, відповідно до вимог Порядку ведення трудових книжок період його навчання в вищому учбовому закладі повинен був внести в трудову книжку саме цей учбовий заклад, а не підприємство, як вимагає позивач. Разом з цим, звернула увагу суду на те, що запис в трудовій книжці робиться студенту тільки за денною формою навчання. Якщо на час вступу до учбового закладу студент не мав трудової книжки і трудового стажу, при прийнятті на роботу такий запис робить підприємство, а якщо студент має трудову книжку і трудовий стаж така прерогатива віддається учбовому закладу, де навчається студент. Отже, вважає, що саме ВУЗ повинен внести запис в трудову книжку ОСОБА_5 про причини його відрахування або інше. В той же час суду зазначила, що запис про навчання в трудовій книжці не є обовязковим, оскільки обовязковими документами при обчисленні пільгового стажу є документи про закінчення учбового закладу (диплом та додаток до нього). З приводу того, що підприємством було втрачено трудову книжку ОСОБА_5 і вона повинна бути іншого кольору ніж та, яка є на даний час, вона пояснила, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, трудові книжки старого зразку не замінюються. До 1993 року трудові книжки були зеленого кольору, а з 1993 року трудові книжки мають сірий колір з тризубцем уверху. Оскільки позивач ОСОБА_5 вперше прийшов на шахту для проходження виробничої практики в 2001 році, то йому була заведена трудова книжка саме сірого кольору. Іншої трудової книжки в нього не могло бути ніяк. Також суду зауважила, що при прийомі на шахту (скільки би чоловік не влаштувався на роботу) обовязково передбачено 4-денне навчання в учбовому комбінаті. Запис про проходження такого навчання у ОСОБА_5 відсутній, так як на цей час працював за трудовою угодою.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КЗпП України та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої незалежності.

Відповідно до п.7 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння.

Як роз'яснює Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з подальшими змінами і доповненнями) при розгляді трудових справ про поновлення на роботі судам необхідно зясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядження) і перевіряти їх відповідність законові.

В п. 25 даної постанови Пленуму зазначено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обовязки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

При чому, відповідно до вимог ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_5 працював на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля».

Згідно акту від 31.07.2015 року (а.с. 59), складеного комісією у складі шістьох чоловік, 31.07.2015 року о 07 год. 45 хв. у робочій бані було виявлено сплячого гірничого майстра ОСОБА_5 з різким запахом алкоголю, незвязаною річчю, вів себе неадекватно та агресивно по відношенню до оточуючих. Інформацію про виконання наряду, отриманого 30.07.2015 року у третю зміну на дільницю не передав (чим порушив свою посадову інструкцію (а.с. 63-67). При собі не мав ні засобів індивідуального захисту, ні інтерферометру, у відділі лампової прилади були відсутні. У присутності фельдшера ОСОБА_17 повторно відмовився від проходження тесту на алкогольне спяніння, а також відмовився від проходження медичного освідомлення в медичній установі на виявлення алкоголю в крові.

31 липня 2015 року позивачу ОСОБА_5 було надано відпустку без збереження заробітної плати, а в період часу з 01.08.2015 року по 11.08.2015 року він знаходився на лікарняному (а.с. 7). По виходу з лікарняного відповідно до Книги розпоряджень начальника дільниці ОСОБА_5 був під особистий розпис ознайомлений з призначеним на 13.08.2015 року засіданням виробничо дисциплінарної комісії підприємства та необхідністю його присутності на комісії (а.с. 44). У призначений час ОСОБА_5 на комісію не зявився.

За результатами засідання комісії прийнято рішення щодо необхідності звернення з поданням про отримання дозволу на звільнення ОСОБА_5 відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України до ППО шахти ім. Ф.Е.Дзержинського (а.с. 42,43).

13 серпня 2015 року підприємство підготувало письмове запрошення на засідання профкому № 1/653, котрим ОСОБА_5 був повідомлений про необхідність забезпечення явки на засідання ППО 14.08.2015 року (а.с. 45).

Відповідно до акту відвідування на дому працівника шахти ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля» ОСОБА_5 (а.с. 46) вбачається, що на момент відвідування позивач знаходився вдома. Однак не вийшов, оскільки зі слів матері ОСОБА_18 він спав, та пробуджувати його вона не збирається, в отриманні повідомлення відмовилася. В усній формі вона була повідомлена про необхідність забезпечення явки на засідання ППО 14.08.2015 року та про причини проведення засідання ППО.

Згідно протоколу засідання профспілки ППО № 23 від 14.08.2015 року у звязку з неявкою ОСОБА_5 на засідання, засідання профкому було перенесено на 17.08.2015 року (а.с. 47-48).

Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету № 24 від 17.08.2015 року була дана згода на звільнення позивача ОСОБА_5 за появу на підприємстві у стані алкогольного спяніння (а.с. 49-51). Згідно наказу директора шахти № 52/ТБ від 17.08.2015 року він був з 17.08.2015 року звільнений з займаної посади у звязку з появою на підприємстві у стані алкогольного спяніння на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України (а.с. 52).

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких можна встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказах, речових доказів, зокрема звуко-, відеозаписів, висновків експертів.

Перебування на роботі ОСОБА_5 в ніч з 30 на 31 липня 2015 року у нетверезому стані підтверджується, як складеними актами, протоколом засідання профспілки про надання згоди на звільнення позивача, а також показаннями свідків, допитаних в суді, їх доповідними. Всі докази узгоджуються між собою, не мають протиріч, а тому не викликають сумніву в їх достовірності.

В той же час позивач по справі ОСОБА_5, навпаки, крім власних пояснень, не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження своїх вимог, а відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження позивача про те, що він 30 липня 2015 року був в тверезому стані, опускався в шахту, де відпрацював повністю третю зміну згідно графіку не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а навпаки спростовуються матеріалами справи та показаннями свідків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача за появу на підприємстві в стані алкогольного спяніння на підставі п.7 ст. 40 КЗпП України здійснено обгрунтовано та з дотриманням вимог діючого законодавства.

За таких обставин, суд вважає, позовні вимоги в цій частині недоведеними, тому вони не підлягають задоволенню.

У звязку з відмовою ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, також не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації у рахунок відшкодування моральної шкоди, так як ці вимоги є похідними від попередніх позовних вимог.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_5 в частині зобовязання відповідача внести у трудову книжку записи про навчання його в Дзержинському гірничому технікумі та Донецькому національному технічному університеті за денною формою навчання, суд зазначає наступне.

Оформлення трудових книжок здійснюється у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 (далі Інструкція № 58).

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів (п.1.1. Інструкції № 58). На осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи.

Відповідно до пункту 2.16 Інструкції № 58 для студентів, учнів які мають трудові книжки, навчальний заклад вносить записи про час навчання на денних відділеннях вищих навчальних закладів на підставі наказів про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів.

Період роботи зазначених студентів, учнів у студентських таборах, при проходженні виробничої практики і при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики і при проходженні стажування підтверджується відповідною довідкою із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади та часу роботи. На підставі цих довідок навчальні заклади забезпечують занесення до трудових книжок студентів, учнів відомостей про роботу та стажування.

Відповідно до пунктів 2.18, 2.19 Інструкції № 58 для студентів, які раніше не працювали та у зв'язку з цим не мали трудових книжок, відомості про час навчання, включаючи час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.

Записи про час навчання вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Отже, вирішення питання щодо внесення запису до трудової книжки про час навчання на денних відділеннях вищих навчальних закладів залежить від факту наявності або відсутності трудової книжки у студента до вступу у навчальний заклад: при наявності трудової книжки у студента відповідний запис вносить навчальний заклад, а при її відсутності підприємство (установа, організація).

Оскільки під час проходження виробничої практики в період з 28.05.2001 року по 30.06.2001 року у позивача не було трудової книжки, тому цей період роботи повинний бути внесений в трудову книжку відповідачем.

І навпаки, у звязку з тим, що в період навчання в ДонНТУ позивач вже працював і у нього була трудова книжка, то відповідний запис про навчання у Державному вищому навчальному закладі «ДонТУ» повинний бути внесений навчальним закладом.

Виходячи з цього, позовні вимоги в цій частині є частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобовязати Державне підприємство «Дзержинськвугілля» внести у трудову книжку ОСОБА_2 відповідний запис про проходження ним на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в/о «Дзержинськвугілля» виробничої практики в період з 28.05.2001 року по 30.06.2001 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: