АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

УсикаГ.І.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором станом на 12 березня 2015 року у розмірі 43 356, 04 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 5 155,61 доларів США, а всього 48 511, 65 доларів США (що еквівалентно 1 019 229 грн. 77 коп.), пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 12 березня 2014 року по 12 березня 2015 року у розмірі 16 412 грн. 79 грн.

Судом вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду в частині визначення стягнення суми заборгованості з зазначенням еквіваленту в національній валюті - гривні, ПАТ "УкрСиббанк" через свого представника, Дзюбенка Р.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в цій частині скасувати, а в іншій частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 року залишити без змін (а.с.190-194).

ОСОБА_3, також подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.172-176).

В суд апеляційної інстанції представник ПАТ "УкрСиббанк" не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка (а.с.229). Суд ухвалив розглядати справу у його відсутність, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду, зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, а скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково, з таких підстав.

При ухваленні рішення про задоволення позову районний суд виходив з того, що відповідачі, як боржник і поручитель за кредитним договором № 0 від 2 жовтня 2006 року, укладеним ОСОБА_4 з позивачем, станом на 12 березня 2015 року мають заборгованість у розмірі 48 511 доларів США 65 центів, з яких: 43356 доларів США 04 центи - заборгованість за тілом кредиту; 5155 доларів США 61 цент - заборгованість по процентам, а також мають заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі 16 412 грн. 79 коп.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, покладення на відповідачів солідарної відповідальності. При задоволенні позову районний суд урахував офіційний курс валют, які встановлені НБУ станом на дату ухвалення рішення, та визначив еквівалент суми стягнення у гривні.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні питання наявності зобов'язальних правовідносин сторін, що базуються на договорі про надання споживчого кредиту, наявності факту невиконання своїх зобов'язань боржником та розміру заборгованості боржника, доведені.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості не підтверджують наявність простроченої заборгованості за кредитом, оскільки боржник станом на 13 березня 2015 року має лише строкову заборгованість за кредитом, а вимоги позивача про дострокове повернення заборгованості суперечать розрахункам, розмір пені визначений невірно і не відповідає умовам кредитного договору, відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У даному випадку з матеріалів справи убачається, що у жовтні 2014 року відповідачам було направлено письмові повідомлення ПАТ "УкрСиббанк" від 20 жовтня 2014 року про зміну умов кредитного договору, згідно з якими банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором, зазначивши днем остаточного їх погашення сорок перший календарний день з дня направлення відповідної письмової вимоги, тобто з 20 жовтня 2014 року (а.с. 46-51).

Під час апеляційного розгляду відповідачі визнали, що вони мають прострочену заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі, зазначеному у наданому позивачем розрахунку, залишок несплаченого кредиту фактично відповідає розміру заборгованості за тілом кредиту, зазначеному у позовній заяві.

Посилання апеляційної скарги на неправильний розрахунок пені також є безпідставними, оскільки відповідно до наданого позивачем розрахунку пеня нараховувалась лише на прострочену заборгованість, розмір якої змінювався, однак останнє безперервне прострочення має місце з вересня 2013 року, а пеня нарахована з 12 березня 2014 року (а.с.117-129).

Ураховуючи наведені норми цивільного законодавства у контексті обставин даної справи, у суду немає підстав вважати, що визначений позивачем розмір заборгованості є недостовірним та суперечить фактичним обставинам справи.

Ці обставини у сукупності з положеннями ч.2 ст. 303 ЦПК України також слугували підставою для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення економічної експертизи.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до боржника за кредитним договором - ОСОБА_4, немає.

Водночас, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо невідповідності обставинам справи висновків районного суду про відповідальність поручителя можуть бути прийняті апеляційним судом з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, здійснене за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком (постанова Верховного Суду України від 18 червня 2012 р. у справі № 6-73цс12).

У даному конкретному випадку ПАТ "УкрСиббанк" у односторонньому порядку без згоди поручителя збільшив процентну ставку з 1 липня 2008 року (а.с.186-189).

При цьому відповідно до п. 2.1. договору поруки № 46481 від 2 жовтня 2006 року кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, унаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

З огляду на викладене правові підстави для покладення відповідальності на поручителя - ОСОБА_3, відсутні.

Указані обставини, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 та ухвалення у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову, унаслідок чого рішення суду в частині вирішення питання розподілу судових витрат підлягає зміні.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ПАТ "УкрСиббанк" про невідповідність обставинам справи та положенням цивільного законодавства висновків районного суду в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню, із зазначенням еквіваленту у гривні по курсу НБУ.

Указані доводи можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_4 з огляду на наступне.

За правилом ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

З наявних у справі письмових доказів убачається, що у даному випадку валютою кредиту є долар США (а.с.14-37). Правомірність надання кредиту в іноземній валюті у встановленому законом порядку не оспорена.

Відповідно до роз'яснень п.12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Таким чином суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення основної заборгованості за кредитним договором - тіло кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, у валюті кредиту - доларах США.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга позивача не містить.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_4 підлягає зміні шляхом виключення посилання на гривневий еквівалент.

У зв'язку зі скасуванням рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 і зміни рішення в частині в частині вирішення позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_4 та в частині вирішення питання розподілу судових витрат, абзаци другий-четвертий резолютивної частини рішення слід викласти у новій редакції.

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 2 липня 2015 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_4 та в частині вирішення питання розподілу судових витрат змінити.

У зв'язку з чим абзаци другий-четвертий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (рахунок №0113 в АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005, ) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №000 від 2 жовтня 2006 року станом на 12 березня 2015 року 48 511 (сорок вісім тисяч п'ятсот одинадцять) доларів США 65 центів, з яких: 43 356 доларів США 04 центи - заборгованість за кредитом; 5 155 доларів США 61 цент - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (рахунок №0113 в АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005, ) пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 12 березня 2014 року по 12 березня 2015 року у розмірі 16 412 (шістнадцять тисяч чотириста дванадцять) грн. 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (рахунок №0113 в АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005, ) 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Г. І. Усик