Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року у зв'язку нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Лицар», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, про захист прав власності, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Лицар» на рішення апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Лицар» (далі - ТОВ «Старий Лицар»), Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про захист прав власності.

Зазначали, що 27 лютого 2002 року ТОВ «Старий Лицар» на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації № 187 отримало нове свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості, які на дату видачі свідоцтва вже були відчужені. При цьому свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1 загальною площею 1220,2 кв. м від 06 червня 2001 року, видане ТОВ «Старий Лицар» на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації № 640 від 06 червня 2001 року не було повернуто до відділу приватизації державного житлового фонду і відповідач на його підставі продовжував укладати договори купівлі-продажу з фізичними та юридичними особами.

Незважаючи на те, що вказане свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку від 06 червня 2001 року було визнано недійсним, воно було використано ТОВ «Старий Лицар» для отримання дозволу на здійснення торгівлі та паспорту ринку у 2002 - 2010 роках.

Посилаючись на викладене й збільшивши під час розгляду справи позовні вимоги, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили визнати незаконним та скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року «Про внесення змін до розпорядження № 640 від 06 червня 2001 року»; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на будівлю першої черги міні-ринку по АДРЕСА_1, виданого на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року; визнати частково незаконним та скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року «Про оформлення права власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1», в частині зазначення у пункті 1 загальної площі приміщень цілісного майнового комплексу міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1 у розмірі 1220,2 кв. м, замість 877,4 кв. м; визнати частково незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, видане на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року в частині зазначення загальної площі приміщень, з яких складається цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, у розмірі 1220,2 кв. м, замість 877,4 кв.м.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2013 року позов задоволено.

Скасовано розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року Про внесення змін до розпорядження № 640 від 06 червня 2001 року».

Скасовано свідоцтво про право власності на будівлю першої черги міні-ринку по АДРЕСА_1, виданого на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року.

Скасовано розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року «Про оформлення права власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1», в частині зазначення у пункті 1 загальної площі приміщень цілісного майнового комплексу міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1 у розмірі 1220,2 кв. м, замість 877,4 кв. м.

Скасовано свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, видане на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року в частині зазначення загальної площі приміщень, з яких складається цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, у розмірі 1220,2 кв. м, замість 877,4 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилено. Рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року залишено без змін.

У грудні 2014 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала заяву про перегляд рішенням апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року у зв'язку нововиявленими обставинами.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року заяву задоволено частково, рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволені.

Скасовано розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року Про внесення змін до розпорядження № 640 від 06 червня 2001 року».

Скасовано свідоцтво про право власності на будівлю першої черги міні-ринку по АДРЕСА_1, виданого на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року.

Скасовано розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року «Про оформлення права власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1», в частині зазначення у пункті 1 загальної площі приміщень цілісного майнового комплексу міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1 у розмірі 1220,2 кв. м, замість 877,4 кв. м.

Скасовано свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, видане на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року в частині зазначення загальної площі приміщень, з яких складається цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, у розмірі 1220,2 кв. м, замість 877,4 кв. м.

У касаційній скарзі ТОВ «Старий Лицар» просить рішення апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року скасувати й залишити в силі рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року, мотивуючи свою вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, та задовольняючи позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції виходив з наявності нововиявлених обставин для перегляду рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року.

Проте погодитися з такими висновками суду повністю не можна.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначала про те, що 18 листопада 2014 року їй стало відомо із матеріалів кримінального провадження про те, що ТОВ «Старий Лицар» здійснило реєстрацію права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 у місті Львові ще 12 лютого 2013 року на підставі свідоцтва про право власності від 27 лютого 2002 року, яке згідно судового рішення не зареєстровано й не може порушувати майнових прав позивачів та третіх осіб.

Згідно ст. 361 ЦПК України, підставами перегляду рішення або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до п. п. 3, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 362, 364 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 362 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2156/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Як роз'яснено у п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 встановлений абзацом 2 частини першої статті 362 ЦПК трирічний <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2156/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2155/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, є присічним і поновленню не підлягає.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та скасовуючи рішення апеляційного суду від 13 березня 2014 року, суд апеляційної інстанції наведених вимог закону не врахував; зазначаючи про наявність нововиявлених обставин , не звернув уваги на те, що про існування факту реєстрації відповідачем права власності на спірну нерухомість було або могло бути відомо як позивачу так і заявнику на час розгляду даної справи апеляційним судом, а відтак дійшов передчасного висновку про те, що наведені ним доводи у розумінні ст. 361 ЦК України є підставою для перегляду рішення суду у зв'язку з новововиявленими обставинами.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалу апеляційного суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права й вона підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Лицар» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко