Справа № 431/2736/15-ц
Провадження № 22ц/782/544/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів - Стахової Н.В., Авалян Н.М.

за участю секретаря - Ткаченко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 28 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД», треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИЛА :

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10043 грн. 20 коп., посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе за кредитним договором № 2846 від 11 лютого 2013 року зобов'язання, внаслідок чого станом на 15 травня 2015 року утворилася заборгованість у вказаній сумі. Оскільки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є поручителями кожен відповідно до укладених між сторонами 11 лютого 2013 року договорів поруки, то позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором солідарно зі всіх відповідачів, а також судові витрати, у зв'язку з чим просили задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в серпні 2015 року звернулася із зустрічним позовом, підставами якого зазначила про те, що оскільки в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед позивачем за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки як така, що суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Оскільки кінцевим терміном пред'явлення вимоги до відповідачів з боку позивача є 10.02.2014 року, а до суду позивач звернувся лише 23 червня 2015 року, то вважає поруку припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Крім цього, ОСОБА_3 зазначила в позові про те, що, оскільки з матеріалів справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, договором поруки не передбачено можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою у зв'язку зі зміною основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг її відповідальності, а саме збільшення відсоткової ставки з 70% до 140 %, у зв'язку з чим просила задовольнити позов.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 17 червня 2015 року позов кредитної спілки «Імперіал ЛТД» задоволено частково: стягнуто з позичальника ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5543грн.20 коп. У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь кредитної спілки «Імперіал ЛТД» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5543грн.20 коп. відмовлено. Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до кредитної спілки «Імперіал ЛТД», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задоволено. Визнано зобов'язання ОСОБА_3 за договором поруки №2846/2 від 11.02.2013 року перед кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» припиненим. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Імперіал ЛТД» судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. Стягнуто з кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243грн.60 коп.

Не погодившись з рішенням суду, кредитна спілка «Імперіал ЛТД», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове, яким задовольнити первісний позов в повному обсязі, відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, з'явившихся сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої інстанції не були виконані.

Задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом частково та задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суд першої інстанції курувався положеннями ст.ст. 526, ч.1 ст. 559,1054 ЦК України та виходив з того, що сума заборгованості за кредитним договором повинна бути стягнута тільки з відповідача ОСОБА_1, оскільки позивачем за первісним позовом було збільшено обсяг відповідальності поручителів, у зв'язку з чим порука припинилася, а тому дійшов висновку про необґрунтованість вимог до поручителів.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_1 та кредитною спілкою « Імперіал ЛТД» 11.02.2013 р. укладено кредитний договір за №2846, відповідно до п.1.1 якого кредитодавець - кредитна спілка «Імперіал ЛТД» надає позичальнику - ОСОБА_1 кредит в сумі 7 200 гривень, на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. Згідно п.2.1 вказаного договору кредит надається строком на 24 фактичних місяців від дня отримання позичальником суми кредиту. Згідно п.3.1 договору плата за користування кредитом (проценти) становить 70% річних від загальної суми залишку заборгованості. Згідно п.3.3 сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є додатком до цього договору. Згідно п.3.7 цього договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення за рішенням Кредитного комітету цей кредит може визнаватись кредитом з підвищеним ризиком. Відповідно до п.3.8 цього договору протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140% річних від суми залишку кредиту. Відповідно до п.9.2. договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами власних обов'язків за цим договором.

Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 11.02.2013р. ОСОБА_1 одержала в кредитній спілці «Імперіал ЛТД» 7 200 гривень як основну суму за договором №2846 від 11.02.2013р.

Згідно додатку №1 до кредитного договору №2846 графіком платежів встановлюються періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, та останньою датою платежів є 11.02.2015р.

Відповідно до п.1.1 договору поруки №2846/1 від 11.02.2013р., укладеного між ОСОБА_2, кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1, поручитель - ОСОБА_2 зобов'язується перед кредитором - кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником - ОСОБА_1, зобов'язання за кредитним договором №2846 від 11.02.2013р., а також додатковими угодами до нього, що укладені і можуть бути укладені в майбутньому. Згідно п.3.2. вказаного договору солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Відповідно до п.4.1 цього договору порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Згідно п.4.2 порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.2 цього договору, не пред'явить вимоги до поручителя, а згідно п.4.3 не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання.

Згідно п.1.1 договору поруки №2846/1 від 11.02.2013р., укладеного між ОСОБА_3, кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1, поручитель - ОСОБА_3 зобов'язується перед кредитором - кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником - ОСОБА_1, зобов'язання за кредитним договором №2846 від 11.02.2013р., а також додатковими угодами до нього, що укладені і можуть бути укладені в майбутньому. Згідно п.3.2. вказаного договору солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Відповідно до п.4.1 цього договору порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. Згідно п.4.2 порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.2 цього договору, не пред'явить вимоги до поручителя, а згідно п.4.3 не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання.

У зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх обов'язків, виникла заборгованість в сумі 10043грн.20 коп., яка складається з заборгованості основного боргу в сумі 6500грн. та заборгованості зі сплати відсотків в сумі 3543грн.2 коп.

Крім того, як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішень Старобільського районного суду від 07.05.2014 року та від 17.06.2014 року, з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 2912грн., з якої заборгованість зі сплати відсотків - 412грн.34 коп., зі сплати основного боргу -2500грн. та заборгованість за кредитним договором у сумі 2400грн.54 коп., з якої заборгованість зі сплати відсотків -400грн. 54 коп., заборгованість зі сплати основного боргу 2000тис. грн., у зв'язку з чим судом першої інстанції було закрито провадження в частині стягнення суми заборгованості з основного боргу в сумі 4500тис. грн..

Зазначені обставини, як і сума основного боргу сторонами не оспорюються.

В силу ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сини, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, сума, яка підлягає стягненню складається з: 2000 тис. грн. заборгованість по тілу кредиту та 3543грн.20 коп. заборгованість за відсотками за період, враховуючи судові рішення, з 31 травня 2014 року по 15 травня 2015 року.

Що стосується висновків суду про те, що порука відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинилася на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України, а саме у зв'язку зі збільшенням обсягу їх відповідальності, оскільки позивачем була збільшена відсоткова ставка з 70 % до 140 %, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову, судова колегія приходить до наступного.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 1048, 1054, 553, 554 ЦК України.

За змістом ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, поручитель хоча і пов'язаний із боржником певними зобов'язаними відносинами, але він є самостійним суб'єктом у відносинах з кредитором.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Так, п. 3.7 кредитного договору № 2846 від 11.02.2013 року передбачено, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення за рішенням Кредитного комітету цей кредит може визнаватися кредитом з підвищеним ризиком.

В п. 3.8 вищевказаного кредитного договору зазначено, що протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 140 % річних від суми залишку кредиту.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Кредитний договір № 2846 від 11.02.2013 року та договори поруки № 2846/1 та №2846/2 від 11.02.2013 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладені з урахуванням волевиявлення сторін, оскільки підписи на договорах є доказом того, що сторони погодилися з його умовами.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що можливість та умови застосування відсоткової ставки у розмірі 140% були передбачені сторонами ще під час підписання сторонами договору і відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 з ними погодилися.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, тому позивач правомірно у відповідності до п. 3.8 кредитного договору № 2846 від 11.02.2013 року застосував процентну ставку у розмірі 140 %. Даний договір не визнано недійсним.

При цьому слід зауважити, що в даному випадку мова йде не про зміну основної відсоткової ставки за користування кредитом, передбаченої п. 3.1 кредитного договору, яка залишилася незмінною, а про застосування підвищеної відсоткової ставки, передбаченої та узгодженої сторонами за порушення виконання умов договору. А згідно договорів поруки № 2846/1 та №2846/2 від 11.02.2013 року боржник і поручителі ОСОБА_2, ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Отже, кредитна спілка «Імперіал ЛТД» вправі протягом визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком застосовувати процентну ставку за договором у розмірі 140% річних від суми залишку кредиту. Будь-яких змін в кредитний договір № 2846 від 11.02.2013 року та договори поруки, укладених між позивачем та поручителями, кредитна спілка «Імперіал ЛТД» не вносила.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що порука є припиненою з підстав збільшення позивачем обсягу відповідальності поручителів відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України, а тому зустрічний позов ОСОБА_3 з цих підстав є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивачки за зустрічним позовом в частині припинення поруки відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України, то судова колегія приходить до наступного.

Посилання позивача ОСОБА_3 на ті обставини, що порука припинена, оскільки строк виконання основного зобов'язання встановлений графіком платежів настав 11.02.2015 року і договорами поруки не встановлено строк їх дії, а тому у даному випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а тому кінцевим терміном пред'явлення до неї позову є 11.02.2014 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки строк виконання основного зобов'язання встановлено 11.02.2015 року, а звернувся позивач до суду 23.06.2015 року, тобто в межах шестимісячного строку.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.2) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 11 лютого 2015 року.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 11 лютого 2015 року, протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Оскільки у кредитному договорі №2846 від 11.02.2013 року було визначено виконання зобов'язання по поверненню кредиту шляхом щомісячних платежів згідно графіку, тому обов'язок поручителів за таких обставин виникає окремо за кожним несплаченим щомісячним платежом у межах строку, встановленого приписом ч.4 ст.559 ЦК України, у зв'язку з чим пропуск вказаного строку по кожному несплаченому платежу припиняє право кредитора вимагати виконання зобов'язання по кредитному договору поручителями, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку.

Отже, враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про те, що, оскільки позивач звернувся до суду 23.06.2015 року, то поручителі, виходячи з приписів ч.4 ст. 559 ЦК України, а також правових позицій Верховного Суду України від 23 травня 2012 №6-33цс12, 6-6цс14 від 17.09.2014 р., відповідають за зобов'язаннями за період 23.12.2014 року по 23.06.2015 року, та відповідно порука по зобов'язанням по поверненню кредиту припинена з 31.05.2014 року по 23.12.2014 року.

Таким чином, з поручителів підлягають стягненню слідуючи суми:

Згідно графіку платежів боржника, сума тіла кредиту, на яку порука є дійсною, наступна: за грудень 2014 року 487грн. 60 коп.: 31 (день в місяці)*8 (днів) =125грн.80 коп.

Січень 2015 року 513грн.61 коп.

Лютий 2015 року 559грн.17 коп.(по 11.02.2015 року): 28 (днів в місяці)*11 (днів, строк остаточного платежу) = 219грн.70 коп.

Всього 125грн.80 коп.+513грн.61 коп.+219грн.70 коп.=859грн.11 коп. ( сума тіла кредиту, яка підлягає стягненню з поручителів).

Що стосується заборгованості з відсотків на вказані суми, судова колегія приходить до наступного:

За 8 днів грудня 2014 року 125грн.80 коп.* 70 % : 365*8= 1грн. 93 коп. ;

За січень 2015 року ( 125грн.80 коп.+513грн.61 коп.) : 365 * 31=54грн.30 коп.;

За 11 днів лютого 2015 року ( 125грн.80 коп. + 513грн.61 коп. +219грн.70 коп) : 365 *11 = 25грн. 90 коп., а всього 1 грн.93 коп.+54грн. 30 коп.+ 25 грн. 90 коп.= 82 грн. 13 коп.

Березень, квітень та 15 днів травня 2015 року дорівнює: 859 грн.11 коп. * 140% :365 * 76 (днів 31+30+15)= 250грн.43 коп.

А всього за вказаний період сума за відсотками, на яку розповсюджується порука складає 82 грн. 13 коп.+ 250грн. 43 коп. = 332грн.56 коп. за відсотками за період з 23.12.2014 року по 15.05.2015 року, що разом з тілом кредиту складає 859грн.11 коп. + 332грн. 56 коп.= 1191грн.67 коп. ( сума, яка підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителів).

2000( сума тіла кредиту, яка підлягає стягненню) - 859 грн.67 коп. ( сума тіла кредиту, на яку діє порука) = 1140грн.89 коп. - сума тіла кредиту, яка підлягає стягненню з боржника за період з 31.05.2014 року по 15.05.2015 року, а всього 1140грн. 89 коп. + 3543грн.20 коп.(відсотки) = 4684грн.09 коп.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, судова колегія приходить до висновку про те, що позов кредитної спілки «Імперіал ЛТД», як і зустрічний позов ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи ті обставини, що позов кредитної спілки «Імперіал ЛТД» та позов ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, зі сторін підлягають стягненню судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволенню позовних вимог.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин відповідно п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції повинно бути скасовано, з постановленням нового рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313,314,317 ЦПК України,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 28 серпня 2015 року - скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» задовольнити частково.

Стягнути на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором №2846 від 11 лютого 2013 року :

з ОСОБА_1 в розмірі 4684 грн.09 коп., яка складається з: 1140 грн.89 коп. - сума тіла кредиту та 3543грн.20 коп.(відсотки), що утворилась за період з 31 травня 2014 року по 15 травня 2015 року;

солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в розмірі 1191грн. 67 коп., яка складається з: 859грн.11 коп.- сума тіла кредиту та 332 грн.56 коп. відсотки за період з 23 грудня 2014 року по 15 травня 2015 року;

солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в розмірі 1191грн.67 коп., яка складається з: 859грн.11 коп. - сума тіла кредиту та 332 грн. 56 коп. відсотки за період з 23 грудня 2014 року по 15 травня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Припинити поруку по зобов'язанням поручителя ОСОБА_3 за кредитним договором № 2846 від 11 лютого 2013 року за період з 31 травня 2014 року по 23 грудня 2014 року в сумі 4351грн. 53 коп.

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.

Стянути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» судовий збір в сумі 113грн.60 коп. по 37,9 грн. з кожного.

Стягнути з Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 105,55грн..

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий Ю.В.Єрмаков

Судді: Н.М. Авалян

Н.В. Стахова