справа №619/3605/15-ц
провадження №2/619/1649/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроленд-2010» про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договорів оренди,

установив

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за договорами оренди від 01.05.2011 року: за 2011 рік в сумі 1615,89грн.; за 2012 рік в сумі 2,09грн., за 2013 рік в сумі 22700,08грн., за 2014 рік в сумі 22700,08грн. та розірвати укладені між ними договори 01.05.2011 року оренди земельних ділянок площею 27,77га та 22,02га на території Вільшанської селищної ради посилаючись на те, що 01 травня 2011 року між ним та ТОВ «Агроленд-2010» укладені два договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 000000417 та 000000418, які відповідач отримав у користування 14.11.2011 року та з того часу повинен був нараховувати та сплачувати орендну плату до 31 грудня поточного року. За 2012 та 2013 роки була нарахована орендна плата у розмірі 26703,53грн. за кожен з цих років, що менше суми, яку відповідач зобовязаний був нарахувати. Так, виходячи з наявних у договорах оренди даних про нормативну грошову оцінку земельних ділянок орендна плата за 2012 рік повинна становити 22700,08грн., що на 2,09грн. більше, ніж нараховано відповідачем. Розмір орендної плати за 2012, 2013, 2014 роки є однаковими. За 2011 рік повинно бути нараховано 1901,05грн. та з урахуванням податку у розмірі 15% підлягає виплаті сума 1615,89грн., яка до теперішнього часу не нарахована та не виплачена. Таким чином, загальна заборгованість становить 47018,14грн., що є підставою для розірвання зазначених вище договорів оренди через систематичну несплату орендної плати.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову у повному обсязі, зазначивши, що позивач жодного разу не зявлявся до ТОВ «Агроленд» з заявами щодо невиплати йому орендної плати у грошовій або натуральній формі. У звязку з тим, що позивач так і не звернувся за виплатою орендної плати, йому було направлено грошовий переказ поштою 23.12.2014 року на адресу позивача, які він особисто отримав за 2013 рік 22932грн. та за 2014 рік 22932грн. У 2011 році ТОВ «Агроленд-2010» не вело господарської діяльності, сівба і збирання сільськогосподарських культур не проводилося, підприємство виручку не отримувало, тож нарахування та виплата орендної плати у 2011 році не проводилася. Позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що нездійснення господарської діяльності не є підставою для ненарахування та невиплати орендної плати за 2011 рік. Крім того, мається недонарахування за 2012-2014 роки по 2,09грн. за кожний рік. Гроші в сумі 22697,99грн. та 22697,99грн., які були отримані у лютому 2015 року позивачем не відомо, за що виплачені.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 травня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агроленд-2010» було укладено договори оренди земельних ділянок площею 27,77га та 22,02га, розташованих на території Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області сільськогосподарського призначення, строком на 15 років (а.с.5-7, 9-11).

Відповідно до актів прийому-передачі від 15 листопада 2011 року земельні ділянки передані ОСОБА_2 ТОВ «Агроленд-2010» (а.с.8, 12).

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду землі»), а орендодавець відповідно до ч. 1 ст. 24 цього Закону має право вимагати від орендаря безпосередньо використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.

Орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 8690,52грн. та 6517,89грн. на рік товариство зобов'язалось сплачувати щороку не пізніше 31 грудня поточного року у грошовій або натуральній формі. При цьому, відповідно до п.9 Договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством та затвердженими КМУ формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди. Розмір орендної плати щорічно індексується станом на 1 число звітного року на коефіцієнт, розрахований відповідно до п. 289.2 статті 289 Податкового Кодексу України.

Пред'являючи позов, ОСОБА_2 посилався на те, що ТОВ «Агроленд-2010» не сплачувало орендну плату за 2011 рік в сумі 1615,89грн.; за 2012 рік у сумі 2,09грн.; за 2013 рік у сумі 22700,08грн.; за 2014 рік у сумі 22700,08грн., надавши відповідний розрахунок.

При цьому, відповідачем надано розрахунки нарахування орендної плати, з яких вбачається, що орендна плата за 2012 рік становить 22697,99грн., які ОСОБА_2 одержані повністю згідно платіжних відомостей; орендна плата за 2013 рік становить 22697,99грн., яка була перерахована поштовим переказом грошових коштів 23.12.2014 року та отримана ОСОБА_2 згідно чеку №8298; орендна плата за 2014 рік становить 22697,99грн., яка була перерахована поштовим переказом грошових коштів 23.12.2014 року та отримана ОСОБА_2 згідно чеку №8299.

Таким чином, твердження позивача щодо неотримання ним орендної плати за зазначені періоди було спростовано відповідачем у судовому засіданні. Так, відповідно до копій чеків (а.с.52), листа Харківської дирекції Поштамт-центр поштового звязку № 1 та повідомлення Вільшанського відділення поштового звязку встановлено, що 23.12.2014 року на імя ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 від ТОВ «Агроленд» були прийняті для пересилання два поштові перекази № 0106 на суму 22697,99грн. та № 0107 на суму 22697,99грн. з письмовим повідомленням «за оренду земельних паїв за 2013 та 2014 роки», які були виплачені 21.02.2015 року у відділенні поштового звязку Харків,20 одержувачу особисто.

Щодо розбіжностей в нарахуванні орендної плати в розмірі 2,09грн., суд вважає їх несуттєвими та такими, що не можуть вплинути в цілому на висновки щодо відсутності заборгованості з орендної плати.

Щодо орендної плати за 2011 рік суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09.12.2014 року, залишеного без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 11.02.2015 року було встановлено, що відповідно до умов договорів оренди, які визначають строк оренди роками і передбачають протягом цього строку нарахування орендної плати лише один раз на рік, а не пропорційно фактичному строку оренди, та відповідно до визначених у ст. 637, ч.3 ст. 213 ЦК України правил тлумачення змісту правочину, необхідно дійти висновку, що орендна плата у даному випадку підлягає сплаті орендарем після спливу одного року з дня отримання земельної ділянки в оренду, і при цьому не пізніше 31 грудня. Таким чином, за оренду земельних ділянок з 15 листопада по 31 грудня 2011 року відповідач за умовами договорів оренди не був зобовязаний в тому році сплачувати окрему орендну плату.

Будь-яких інших підстав та відповідних доказів, які б спростовували висновки зазначених вище рішень, суду не надані.

Як роз'яснено в п.2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05. 2011 року № 6 « Про деякі питання практики розгляду справ, що виникають із земельних відносин», що доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами наприклад, довідкою державної податкової інспекції про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів щодо наявності у відповідача заборгованості з орендної плати позивачем не надано.

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги про розірвання договорів оренди, з огляду на наступне.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, відповідно до вказаних норм матеріального права договір оренди землі може бути розірваний за умов систематичної несплати орендної плати.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Згідно ст. ст. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довів свій позов, оскільки на підтвердження обставин щодо наявності заборгованості суду не надано належних та допустимих доказів.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишаються за рахунок позивача.

Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко