233 № 233/5692/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
27 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
при секретарі Круговій Ю.С.,
представника позивача Заварзіна Д.Д.,
відповідача -
третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
24 вересня 2015 року позивач - КП «Служба єдиного замовника», звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказуючи, що у комунальній власності на балансі, в управління та утриманні КП «Служба єдиного замовника» перебуває квартира АДРЕСА_1, наймачем якої значиться ОСОБА_4, зареєстрований за цією адресою з 21 лютого 1978 року. Вказана квартира не є приватизованою, що підтверджується випискою з облікового рахунку, доданого до позовної заяви. З 2000 року відповідач ОСОБА_4 за вказаною вище адресою не проживає, не сплачує комунальні витрати, жилим приміщенням не користується, що підтверджується відповідними актами перевірки паспортного режиму. Через відсутність відповідача понад встановлені законом строки та тривале невикористання житлового приміщення за призначенням, невиконання обов*язків щодо забезпечення збереження житла та підтримування його в належному стані, порушуються умови проживання інших мешканців будинку, що може призвести до погіршення технічного стану інженерних мереж будинку. Позивач у справі втрачає можливість своєчасно виконувати свої обов*язки щодо утримання та експлуатації будинку та прибудинкової території. Тому, просив визнати відповідача особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час і місце його проведення належним чином в порядку ст.ст. 74,76 ЦПК України. За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, пояснили в судовому засіданні, що є сусідами відповідача ОСОБА_4, їм на праві власності належить 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 де зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_3 із дружиною та дитиною, що потребують поліпшення житлових умов. Відповідач ОСОБА_4 був зареєстрований та заселений у державну квартиру АДРЕСА_1 за ущільненням разом із матір*ю - ОСОБА_5, яка потім померла та була знята з реєстрації на цій підставі. ОСОБА_4 не проживає та не з*являється за місцем проживання приблизно з 2000 року з невідомих їм причин, не забезпечує збереження та утримання житла в належному стані, що впливає на стан суміжних житлових приміщень.
Заслухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, дослідивши докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до рішення Костянтинівської міської ради № 5/54-1229 від 21 жовтня 2010 року (а.с. 9-10), визначено балансоутримувача житлового фонду - комунальне підприємство «Служба єдиного замовника м. Костянтинівка», виконавцем послуг з управління, утримання та ремонту комунального житлового фонду та прибудинкової території м. Костянтинівка з 01 листопада 2010 року, із переданням житлового фонду в управління та утримання КП «СЕЗ м. Костянтинівка», тощо.
Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» № 897 від 30 жовтня 2015 року (а.с. 36), квартира АДРЕСА_1, є державною власністю; особовий рахунок відкрито на ОСОБА_5.
Згідно з довідкою (витяг про склад сім*ї та прописку) №2816 від 19 листопада 2015 року (а.с. 7, 37), квартира АДРЕСА_1, що належить місцевій раді, є державною власністю, зареєстрованим в ній з 21 лютого 1978 року значиться ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; власник особового рахунку - ОСОБА_5, померла у 1989 році, знята з реєстрації на цій підставі 15 жовтня 1989 року.
Відповідно до повідомлення Костянтинівського БТІ №526 від 07 жовтня 2015 року (а.с. 20), право приватної спільної часткової власності на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 06 лютого 1996 року, виданого представництвом фонду держмайна України в м. Костянтинівка, що також вбачається з довідки КП «СЕЗ» №2318 від 21 вересня 2015 року (а.с. 8); на 3/5 частки квартири право власності не оформлювалось.
Відповідно до актів перевірки паспортного режиму від 15 грудня 2014 року, 08 червня 2015 року, 21 вересня 2015 року (а.с. 4-6), зареєстрований з 21 лютого 1978 року у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за зазначеною адресою з 2000 року не мешкає, його особисті речі на момент проведення перевірки у помешканні відсутні.
Згідно повідомлення відділу РАЦС по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ № 1488/03.2-38 від 09 жовтня 2015 року (а.с. 19), у період часу з 2000 року по теперішній час щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про смерть не реєструвався.
Через відсутність відповідача ОСОБА_4 понад встановлені законом строки та тривале невикористання вказаного вище житлового приміщення за призначенням, невиконання обов*язків по сплаті комунальних витрат та забезпеченню збереження житла й підтримання його в належному стані, позивач - КП «СЕЗ», що є балансоутримувачем житлового фонду та виконавцем послуг з управління, утримання та ремонту комунального житлового фонду та прибудинкової території м. Костянтинівка, позбавлений можливості виконувати обов*язки щодо належного утримання та експлуатації будинку та прибудинкової території, через що порушуються умови проживання інших мешканців будинку.
Згідно із ст. 10 ЖК України громадяни зобов*язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.
Відповідно до ст. 177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на
сходових клітках і в інших місцях загального користування.
В силу ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Як вбачається з п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 12 квітня 1985 року №2 «про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст.61 ЖК житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак у справах і з питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі ст.18 ЖК (наприклад,про визнання ордера недійсним, надання, бронювання або обмін жилого приміщення, визнання права на жиле приміщення крім випадків, коли в ньому проживають інші члени сім'ї наймача), належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.
Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
В силу ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт відсутності відповідача ОСОБА_4 понад встановлені законом строки за місцем реєстрації, у зв*язку з чим позивач у справі позбавлений можливості виконувати покладені на нього обов*язки щодо належного утримання та експлуатації будинку та прибудинкової території, слід задовольнити позов та визнати відповідача ОСОБА_4 особою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Керуючись ст.ст. 10, 18, 61, 71, 72, 177 ЖК України, ст. 815 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 74, 76, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 яка належить до комунального житлового фонду м. Костянтинівки Донецької області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя