Номер провадження: 22-ц/785/9710/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2015р. про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 про зупинення неправомірних дій та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою суду від 12 жовтня 2015р. позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 про зупинення неправомірних дій та відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу ОСОБА_2

Не погодившись з ухвалою суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з проханням розглянути його позов по суті, посилаючись на те, що суд безпідставно повернув йому позовну заяву (а.с.13).

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 про зупинення неправомірних дій та відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу ОСОБА_2

Ухвалою суду від 01 жовтня 2015р. позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху у звязку з тим, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме:

-до позовної заяви позивачем не додані документи, що підтверджують сплату судового збору;

-відсутні докази, які б підтверджували звільнення позивача від сплати судового збору;

-позивачем не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

-у позовній заяві відсутня описова та мотивувальна частини, не вказано правових підстав звернення з вказаними вимогами до суду, відсутні підтвердження досудового вирішення вказаного питання;

-позивачем не зазначено жодних доказів на підтвердження причинно-наслідкового звязку між наявністю у нього заборгованості за кредитним договором №001-15508-280412 від 28 квітня 2012р. та низкою захворювань, якими він страждає, будучі 29 січня 1959року народження;

-позивачем на підтвердження обставин та позовних вимог не зазначено жодних правових підстав, які обґрунтовують у правовому полі незаконні дії з боку ПАТ «Дельта Банк» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №001-15508-280412 від 28квітня 2012р. (а.с.6).

Ухвалу суду від 01 жовтня 2015р.про усунення недоліків позовної заяви позивач ОСОБА_2 отримав 09 жовтня 2015р., що підтверджується листом на а.с.8.

На виконання ухвали суду від 01 жовтня 2015р. позивач ОСОБА_2 надав 12жовтня 2015р. заяву, в якій вказав, що ним, на його думку, виправлені усі недоліки, а також довідку МСЕК, серія 10ААВ №730310 про те, що він має другу групу інвалідності та дата чергового переогляду призначена на 18 травня 2016р. (а.с.9).

Суд першої інстанції ухвалою суду від 12 жовтня 2015р. позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 про зупинення неправомірних дій та відшкодування моральної шкоди у звязку з невиконанням ухвали суду від 01 жовтня 2015р. визнано неподаною та повернуто позивачу ОСОБА_2 (а.с.10).

При цьому суду вказав, що від сплати судового збору ОСОБА_2 дійсно звільняється на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як інвалід другої групи, але він не виконав інші вимоги викладені в ухвалі від 01 жовтня 2015р.

З вказаним висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується та вважає, що він зроблений передчасно, з оглядом на наступне.

Пунктом 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Залишивши позовну заяву ОСОБА_2 без руху із наступним її поверненням позивачу, суд вказав, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а саме:

-позивачем не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

-у позовній заяві відсутня описова та мотивувальна частини, не вказано правових підстав звернення з вказаними вимогами до суду, відсутні підтвердження досудового вирішення вказаного питання;

-позивачем не зазначено жодних доказів на підтвердження причинно-наслідкового звязку між наявністю у нього заборгованості за кредитним договором №001-15508-280412 від 28 квітня 2012р. та низкою захворювань, якими він страждає, будучі 29 січня 1959року народження;

-позивачем на підтвердження обставин та позовних вимог не зазначено жодних правових підстав, які обґрунтовують у правовому полі незаконні дії з боку ПАТ «Дельта Банк» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №001-15508-280412 від 28квітня 2012р. (а.с.6).

Проте, судова колегія не може погодитися з такою вимогою суду першої інстанції та вважає, що подання доказів можливе у порядку, визначеному ст. 131 ЦПК України, якою передбачено, що сторони зобовязані надати докази до або під час попереднього судового засідання. У позовній же заяві відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Не зазначення доказів та неподання таких доказів - це дії, які є різними за характером, змістом та наслідками. Так, не зазначення доказів у позовній заяві є підставою для залишення заяви без руху, а неподання доказів на підтвердження позовних вимог є підставою для відмови у задоволені позову.

ОСОБА_2, звернувшись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 про зупинення неправомірних дій та відшкодування моральної шкоди, подав необхідні документи, які він вважав, що підтверджують його позовні вимоги, та виклав в позовній заяві свою думку відносно виниклих правовідносин.

Тому суд першої інстанції не уточнив в ухвалі суду про залишення позову без руху, які саме конкретно позивач не зазначив в позовній заяві докази, що підтверджують обставини, на які він посилається.

В ухвалі Верховного Суду України від 13 січня 2010р. по справі № 6-21417св09, звернуто увагу на те, що відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини другої статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. За змістом зазначеної норми саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_2, звернувшись з вищевказаним позовом виклав в заяві обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, надав до позовної заяви докази, які вважав за потрібне надати для розгляду спору.

Суддя зазначених обставин та положення статті 119 ЦПК України не врахував, а тому його висновок про необхідність визнання позовної заяви неподаною лише з тих підстав, що позивач не зазначив доказів на підтвердження позову є необґрунтованим.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006р. та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002р.).

Повноваження судів першої інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо відкриття провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції формально дійшов до висновку про повернення позовної заяви позивачу ОСОБА_2, яку слід розглядати по суті та витребувати від позивача відповідні докази в період її розгляду.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 в частині розгляду позову по суті саме в апеляційній інстанції не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ЦПК України апеляційна інстанції не має таких повноважень.

Керуючись ст.ст.304, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2015р. про повернення позовної заяви позивачу скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 про зупинення неправомірних дій та відшкодування моральної шкоди направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяті днів з моменту проголошення.

Головуючий І.П.Сидоренко

Судді Т.В. Цюра

ОСОБА_4