УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Попович О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Октант-Центр» до ОСОБА_3, третя особа - житлово-будівельний кооператив «Подільський край», про розірвання договору, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Октант-Центр» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» (далі - ТОВ «Октант-центр») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 червня 2009 року між закритим акціонерним товариством «Октант» (далі - ЗАТ «Октант»), правонаступником якого є ТОВ «Октант-центр», та ОСОБА_3 було укладено договір про дольове інвестування у нежитлове будівництво, за умовами якого підприємство зобов'язувалось збудувати та передати у власність нежитлове приміщення, а ОСОБА_3 зобов'язувалась забезпечити інвестування 100 % вартості об'єкта. Свої зобов'язання відповідач в повному обсязі не виконала, оскільки інвестувала лише частину суми, передбаченої договором, у зв'язку з чим позивач просив розірвати договір про дольове інвестування у нежитлове будівництво, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ «Октант» від 30 червня 2009 року, стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 008 грн 04 коп. за невиконання зобов'язання згідно з вказаним договором.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Октант-центр» про розірвання договору відмовлено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2015 року позовну заяву ТОВ «Октант-центр» в частині про стягнення пені у розмірі 1 008 грн 04 коп. залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Октант-центр» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову про розірвання договору, апеляційний суд, керуючись ч. 2 ст. 651 ЦК України, виходив з того, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено права ЗАТ «Октант», відповідно і позивача, як його правонаступника, на розірвання договору з власної ініціативи. При цьому зазначив, що позивачем не доведено, що через невиконання ОСОБА_3 зобов'язань за договором, ТОВ «Октант-Центр» не має можливості завершити будівництво та, що несвоєчасною сплатою частини внесків відповідач завдала позивачу шкоди, що потягла за собою позбавлення підприємства того, на що воно розраховувало при укладенні договору, тому підстави для розірвання укладеного між сторонами договору про дольове інвестування у нежитлове будівництво від 30 червня 2009 року відсутні.

Апеляційний суд погодився з такими висновками міськрайонного суду.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Проте суд апеляційної інстанції не врахував висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладені в ухвалі від 21 січня 2015 року про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, що є порушенням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 30 червня 2009 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Октант», правонаступник якого є ТОВ «Октан-центр», укладено договір про дольове інвестування у нежитлове будівництво, а саме: об'єкт інвестування, що розташований по АДРЕСА_1 м. Хмельницькому, за умовами якого ЗАТ «Октант» зобов'язалось збудувати і передати у власність обумовлений об'єкт інвестування (нежитлове приміщення), а відповідач ОСОБА_3 зобов'язалась забезпечити відповідне інвестування та прийняти його у власність.

Даним договором ЗАТ «Октант» та ОСОБА_3 погодили між собою умови та зобов'язання виконання умов договору.

Відповідно до п. 1.2 договору клієнт здійснює фінансування капітальних вкладень в об'єкт (інвестує), що буде збудований підприємством в майбутньому, за обумовленою вартістю і може отримати відповідний об'єкт лише за умови інвестування 100 % вартості цього будівництва.

Згідно з п. 4.2 договору клієнт зобов'язаний здійснювати інвестиції за наступним графіком: перший внесок у розмірі 140 000 грн вносить протягом трьох днів з дня підписання договору; наступний внесок у розмірі 105 000 грн вносить до 30 вересня 2009 року; залишок коштів вносить до 30 грудня 2009 року.

ОСОБА_3 проінвестовано кошти на суму 150 000 грн, решта коштів у сумі 199 965 грн інвестором сплачена не була.

Пунктом 3.1.2 договору від 30 червня 2009 року про дольове інвестування у нежитлове будівництво передбачено, що клієнт зобов'язаний дотримуватися графіку внесення інвестицій, узгодженого сторонами і обумовленого п. 4.2 цього договору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06 травня 2011 року на користь ОСОБА_3 із ЗАТ «Октант» було стягнуто 456 839 грн 20 коп. основного боргу (інвестиційний внесок), 101 005 грн 22 коп. - 10 % річних компенсації (за договором відмінним від спірного у даній справі), а також судові витрати у справі, всього на загальну суму 564 664 грн 42 коп.

Вказане незавершене будівництво 01 жовтня 2011 року передано у рахунок виконання договорів про дольове інвестування у будівництво квартир, торгових приміщень, паркінгу, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 у м. Хмельницькому, які укладені між ЗАТ «Октант», як забудовником, та інвесторами, які об'єдналися та створили житлово-будівельний кооператив «Подільський край».

07 жовтня 2011 року ОСОБА_3 звернулась до ЗАТ «Октант» із заявою про розгляд питання взаємозаліку вимог ЗАТ «Октант» до неї за договором на суму 199 935 грн та її вимог до ЗАТ «Октант» на суму 456 839 грн 20 коп. і 101 005 грн 22 коп., а також з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 199 935 грн у порядку ст. 601 ЦК України.

Докази прийняття підприємством зарахування вказаних сум в матеріалах справи відсутні.

16 червня 2012 року між Хмельницькою міською радою та житлово-будівельним кооперативом «Подільський край» на підставі рішення 16 сесії Хмельницької міської ради № 32 укладено договір оренди землі.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у м. Хмельницькому, в якому планувалось будівництво приміщення, замовленого ОСОБА_3, в експлуатацію не введено.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода) (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність»).

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на положення статей 509, 525, 526, 530, 611, 629 ЦК України та на Закон України «Про інвестиційну діяльність», проте постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув та вирішив справу на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Крім того, висновок суду апеляційної інстанції про залишення без змін рішення місцевого суду про відмову у розірванні договору з підстав недоведеності позовних вимог, є передчасним, оскільки несплата замовником інвестиційних коштів є істотним порушенням умов договору, що унеможливлює закінчення будівництва об'єкта і здачу його в експлуатацію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року № 6-143гс14, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, залишаючи без змін рішення міськрайонного суду, суд апеляційної інстанції наведеного не врахував, не встановив фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування вказаної ухвали та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Октант-Центр» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: О.В. Кафідова

О.В. Попович

О.В.Умнова

І.М.Фаловська