Номер провадження: 22-ц/785/9627/15
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Железнові В.В.,

за участю: представника боржника, ПАТ «Укрсоцбанк», - Шевчука В.В., та стягувача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року про відмову у задоволення скарги на дії та рішення державного виконавця за скаргою боржника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій та рішень начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бондаря Валерія Андрійовича та Головного державного виконавця цього відділу Бережної О.О. неправомірними та скасування постанови начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бондаря В.А. про скасування процесуального документа та постанови Головного державного виконавця Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бережної О.О. про відновлення виконавчого провадження, стягувач ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

04 серпня 2015 року боржник, ПАТ «Укрсоцбанк», звернувся до суду із скаргою на постанову начальника Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бондаря В.А. про скасування процесуального документа від 28 липня 2015 року та постанову Головного державного виконавця Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бережної О.О. про відновлення виконавчого провадження №39288102 від 28 липня 2015 року, посилаючись на те, що вказані постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві винесені з порушенням законодавства, без врахування всіх обставин та доказів виконання, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, а саме платіжного документа від 07 березня 2014 року про перерахування грошових коштів Банком в сумі 612391,69 грн. на рахунок стягувача ОСОБА_4

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 383-385 ЦПК України, скаржник просив суд визнати дії начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бондаря В.А. неправомірними в частині винесення постанови від 28 липня 2015 року про скасування процесуального документа по виконавчого провадження №39288102 та скасувати постанову начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бондаря В.А. від 28 липня 2015 року про скасування процесуального документа, визнати дії Головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бережної О.О. в частині винесення постанови від 28 липня 2015 року про відновлення виконавчого провадження №39288102 та скасувати постанову Головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бережної О.О. від 28 липня 2015 року про відновлення виконавчого провадження (а.с. 2-5).

Стягувач ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував й в своїх поясненнях зазначав, що з метою ухилення від виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року та, зловживаючи своїми правами учасника виконавчого провадження боржник, ПАТ «Укрсоцбанк», перерахував грошові кошти в сумі 612391,69 грн., на рахунок НОМЕР_2 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, відкритий у відділені боржника за договором банківського рахунку від 29 грудня 2008 року, але вказаний рахунок закритий, грошові кошти стягувачем не отримано. Банк вирішив самостійно без його згоди зарахувати свій борг перед ним в сумі 612391,69 грн. в частині погашення його боргу як поручителя перед Банком за договором поруки від 28 липня 2008 року та судових наказів Господарського суду м. Києва від 29 серпня 2013 року. Рішенням господарського суду Одеської області від 04 березня 2015 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07 травня 2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 13 липня 2015 року, по справі №916/1493/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсоцбанк», ПП «ЄС-Сервіс» про визнання договору поруки припиненим, його позов задоволено. Суд визнав договір поруки №06-09/1430 від 25 липня 2008 року, укладений між ФОП ОСОБА_4, та Банком, припиненим з 25 лютого 2012 року. За таких підстав, стягувач ОСОБА_4 вважав, що оскаржувані Банком постанови ВДВС прийняті відповідно до закону та в межах наданих повноважень, й законних підстав для їх скасування немає (а.с. 24-34).

Ухвалою суду першої інстанції у задоволенні скарги боржника, ПАТ «Укрсоцбанк», відмовлено (а.с. 171-178).

В апеляційній скарзі боржник, ПАТ «Укрсоцбанк», просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й постановити нову ухвалу про задоволення скарги Банку, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права (а.с. 185-189).

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги боржника, ПАТ «Укрсоцбанк», пояснення на апеляцію представника боржника, ПАТ «Укрсоцбанк», - Шевчука В.В., та стягувача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга боржника, ПАТ «Укрсоцбанк», задоволенню не підлягає, оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно із 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У п. 1 постанови №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця и іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

У статті 387 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У п. 18 вказаної постанови Пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37-38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року, по цивільній справі №22-ц/785/5867/13 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа, ПП «ЄС-Сервіс», про визнання третейського застереження недійсним та стягнення безпідставно набутих

грошових коштів, позов задоволено частково. Суд стягнув з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором банківського рахунку №660/Ф01.1-10 від 29 травня 2008 року в розмірі 612391, 69 (а.с. 96-100, 122-129).

Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року було звернуто до примусового виконання, заява стягувача ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист №1522/2501/12, виданий Приморським районним судом м. Одеси 02 серпня 2013 року про стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 612391,69 грн. (а.с. 120-121) надійшли до Відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 08 серпня 2013 року (а.с. 113).

12 серпня 2013 року державним виконавцем Відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бубелою А.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №273/19, номер за ЄДРВП: 39288102, з примусового виконання вказаного судового рішення та надано строк для добровільного виконання рішення суду (а.с. 106).

З 22 серпня 2013 року по 12 лютого 2014 року виконавче провадження було зупинено на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справа від 12 серпня 2014 року у зв'язку з відкриттям касаційного провадження (а.с. 103,104, 112).

12 лютого 2014 року стягувач ОСОБА_4 звернувся до Відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про перерахування грошових коштів на виконання виконавчого листа №1522/2501/12 від 02 серпня 2013 року на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «ВіЕйБі Банк», МФО 380538, що підтверджується заявою стягувача в матеріалах виконавчого провадження (а.с. 94).

26 лютого 2014 року державний виконавець Бубела А.М. надіслав до боржника, ПАТ «Укрсоцбанк», вимогу про негайну сплату боргу в сумі 612391,69 грн. на реквізити: розрахунковий рахунок 4458, МФО 820019, , отримувач ВДВС Голосіївського РУЮ, банк стягувача ГК ДКСУ у м. Києві та надання підтвердження цього (а.с. 93).

07 березня 2014 року платіжним дорученням № боржник ПАТ «Укрсоцбанк» перерахував 612391,69 грн., отримувачем яких є ОСОБА_4, на рахунок НОМЕР_2 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, що вбачається з наявної у справі копії платіжного доручення (а.с. 81) та подав заяву про закінчення виконавчого провадження (а.с. 75).

12 березня 2014 року стягувач ОСОБА_4 звернувся до ВДВС Голосіївського РУЮ з заявою про те, що у боржника був рахунок НОМЕР_2 у ПАТ «Укрсоцбанк» відкритий у відділені боржника за договором банківського рахунку від 29 грудня 2008 року, але вказаний рахунок закритий, грошові кошти стягувачем не отримано, що свідчить про те, що Банк не виконав судове рішення належним чином (а.с. 76-78).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2014 року по цивільній справі за скаргою ПАТ «Укрсоцбанк» на бездіяльність державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бубели А.М., за участю стягувача ОСОБА_4, скаргу задоволено. Суд визнав бездіяльність державного виконавця Бубели А.М. неправомірною в частині розгляду заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про закінчення виконавчого провадження та зобов'язав державного виконавця Бубелу А.М. закінчити виконавче провадження (а.с. 41-42).

Постановою державного виконавця Опанасенко Д.В. від 09 грудня 2014 року виконавче провадження було закрито з підстави п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з надходженням ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2014 року (а.с. 38).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2015 року задоволена апеляційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2014 року, ухвалу суду скасовано, справу направлено на новий розгляду (а.с. 134-135).

Постановою начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бондаря В.А. від 28 липня 2015 року про скасування процесуального документа скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 09 грудня 2014 року, що видала держаний виконавець Опанасенко Д.В., у зв'язку з надходженням ухвали апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2015 року про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2014 року (а.с. 14).

Постановою Головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бережної О.О. від 28 липня 2015 року за заявою стягувача ОСОБА_4 про відновлення виконавчого провадження - виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1522/2501/12, виданий Приморським районним судом м. Одеси 02 серпня 2013 року про стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 612391,69 грн. відновлено (а.с. 15).

14 серпня 2015 року на поточний рахунок НОМЕР_3 в ПАТ «Банк Михайлівський», належний стягувачу ОСОБА_4, надійшли грошові кошти в розмірі 612391,69 грн., стягнуті з боржника ПАТ «Укрсоцбанк», й ОСОБА_4 звернувся до ВДВС з заявою про закриття виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням судового рішення в повному обсязі (а.с. 144).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Лущик А.В. від 30 вересня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання судового рішення закінчено у зв'язку з виконанням рішення суду 12 серпня 2015 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що судове рішення про стягнення з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 612391,69 грн. не було виконано боржником й державний виконавець ВДВС Опанасенко Д.В. 09 грудня 2014 року помилково прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2014року, яка в подальшому була скасована судом апеляційної інстанції. Тому оскаржувані Банком постанова начальника ВДВС Голосіївського РУЮ Бондаря В.А. про скасування процесуального документу від 28 липня 2015 року та постанова головного державного виконавця цього відділу Бережної О.О. від 28 липня 2015 року про відновлення виконавчого провадження прийняті відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та в межах наданих повноважень, отже не порушують прав і законних інтересів боржника й законних підстав для їх скасування немає.

Посилання боржника, ПАТ «Укрсоцбанк» в апеляційній скарзі на те, що на те, ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки судом безпідставно не враховано те, що постанови начальника ВДВС та головного державного виконавця ВДВС винесені з

порушенням законодавства, без врахування всіх обставин та доказів виконання, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, а саме платіжного документа від 07 березня 2014 року про перерахування грошових коштів Банком в сумі 612391,69 грн. на рахунок ОСОБА_4, не приймаються до уваги за таких підстав.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У частині 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно із частиною 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 83 Закону України контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Встановлено, що, незважаючи на вимогу державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ Бубела А.М. від 26 лютого 2014 року, надіслану до боржника, ПАТ «Укрсоцбанк», про негайну сплату боргу в сумі 612391,69 грн. на реквізити: розрахунковий рахунок 4458, МФО 820019, , отримувач ВДВС Голосіївського РУЮ, банк стягувача ГК ДКСУ у м. Києві (а.с. 93) та заяву стягувача ОСОБА_4 від 12 лютого 2014 року, надіслану до Відділу ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, про перерахування грошових коштів на рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «ВіЕйБі Банк», МФО 380538, (а.с. 94), в порушення ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» боржник, ПАТ «Укрсоцбанк», на свій розсуд перерахував грошові кошти в сумі 612391,69 грн., на рахунок НОМЕР_2 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, відкритий у відділені боржника за договором банківського рахунку від 29 грудня 2008 року, але вказаний рахунок закритий, грошові кошти стягувачем не отримано.

Банк вирішив самостійно за відсутністю рішення суду про стягнення із ФОП ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором з поручителя шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог зарахувати борг Банку перед ним в сумі 612391,69 грн. в частині

погашення нібито боргу ФОП ОСОБА_4 як поручителя перед Банком за договором поруки від 28 липня 2008 року та судових наказів Господарського суду м. Києва від 29 серпня 2013 року (а.с. 88-90, 166-167).

Рішенням господарського суду Одеської області від 04 березня 2015 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07 травня 2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 13 липня 2015 року, по справі №916/1493/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсоцбанк», ПП «ЄС-Сервіс» про визнання договору поруки припиненим, його позов задоволено. Суд визнав договір поруки №06-09/1430 від 25 липня 2008 року, укладений між ФОП ОСОБА_4, та Банком, припиненим з 26 лютого 2012 року (147-151, 152-157, 158-166).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Банк, перераховуючи 07 березня 2014 року в сумі 612391,69 грн., на рахунок НОМЕР_2 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, відкритий у відділені боржника за договором банківського рахунку від 29 грудня 2008 року, діяв недобросовісно і не з метою належного виконання судового рішення.

Безпідставними є і твердження в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано, що державним виконавцем постановою від 06 серпня 2015 року накладений арешт на усі рахунки Банку, оскільки вказана постанова прийнята головним державним виконавцем ВДВС Тушенко П.Л. й Банком не оскаржувалась у даному провадженні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно та повно з'ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції й постановлення нової ухвали про задоволення скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік