Категорія 48Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частину майна, -

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що у період з 10 лютого 1973 року по 04 липня 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Під час шлюбу, за рахунок коштів спільного сімейного бюджету, ними було придбано квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що свідоцтво про право власності на дане житло було видано на ім'я ОСОБА_2, позивач просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на 1/2 частку цієї квартири.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 487,20 грн. у рахунок відшкодування судових витрат та 3 168,00 грн. судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення з нього судових витрат в розмірі 3 168,00 грн. скасувати, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України не є предметом розгляду в апеляційному порядку.

Сторони у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином і завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив із того, що при подачі позову до суду позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 487,20 грн. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на момент звернення до суду, за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену нею при подачі позову до суду суму судового збору в розмірі 487,20 грн. та згідно із ч. 2 ст. 80 ЦПК України з відповідача слід стягнути недоплачену суму судового збору в розмірі 3 168,00 грн.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом установлено, що при подачі позову в справі, яка переглядається, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 487,20 грн.

Закон України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви позивачем встановлював ставку судового збору, що підлягала сплаті за подання позовної заяви майнового характеру, в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2015 року в розмірі 1 218,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його вартість неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені повністю.

Взявши до уваги той факт, що сума сплаченого позивачем судового збору вочевидь не відповідала дійсній вартості спірного майна на момент пред'явлення позову, а точну його ціну позивачем не зазначено, суд першої інстанції при вирішенні справи дійшов правильного висновку про необхідність визначення розміру судового збору на рівні максимального розміру ставки судового збору для позовних заяв майнового характеру, а саме - 3 розмірів мінімальних заробітних плат, що становило 3 654,00 грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв'язку з тим, що позивачем на момент пред'явлення позову було сплачено судовий збір не в повному розмірі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача недоплаченої суми судового збору в розмірі 3 168,00 грн. в дохід держави, а на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 487,20 грн.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ В.І. Чорний

З оригіналом вірно: