Провадження № 2/263/3270/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Турчіній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» (далі ПрАТ «Азовелектросталь») про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В ході судового розгляду позивач подала заяву про залишення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у розмірі 5597,67 грн. без розгляду у зв'язку з тим, що підприємство виплатило заборгованість по заробітній платі за період з січня 2015 по червень 2015 року у повному обсязі. Просила суд стягнути з ПрАТ «Азовелектросталь» на її користь суму індексації заробітної плати у розмірі 597,60 грн. та середній заробіток за час затримки у розрахунку у розмірі 1922,94 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що працювала у ПрАТ «Азовелектросталь», а з 04.06.2015 була звільнена за переведенням. 29.09.2015 заборгованість по заробітній платі за період роботи з січня по червень 2015 року у розмірі 5597,67 грн. погашена, але на даний час існує заборгованість по індексації заробітної плати та середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила стягнути з відповідача заборгованість по індексації заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений про місце та час судового засідання належним чином, направив до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що визнає позов частково, а саме в частині стягнення суми середнього заробітку за затримку виплати розрахунку у розмірі 3439,26 грн. Щодо іншої частини позовних вимог просив суд відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до трудової книжки позивач ОСОБА_1 працювала на посаді інженера по підготовці виробництва ІІ категорії в технічному відділі Науково-технічного контролю ПрАТ «Азовелектросталь» з 16.10.2012 та була звільнена на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України 04.06.2015 у звязку із переводом до конструкторсько-технологічного центру у Технічний відділ бюро підготовки конструкторсько-технологічної документації, що не оспорюється сторонами по справі.

Згідно платіжних доручень № 403,404 від 25.09.2015, № 20 від 28.09.2015 та № 14 від 29.09.2015 позивачу було сплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 5597,67 грн. Заборгованість по заробітній платі в повному обсязі була остаточно була погашена у повному обсязі 29.09.2015 року.

Так, ухвалою суду від 20.11.2015 позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Азовелектросталь» в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 5597,67 грн. залишено без розгляду у зв'язку з тим, що дана заборгованість їй виплачена повністю 29.09.2015.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З ч. 1 ст. 116 Кодексу Законів «Про працю України» вбачається, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 цього Кодексу передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулюють правовідносини, які склались між сторонами та вивчивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено строки розрахунку із позивачем при звільненні, а саме розрахунок було виплачено 29.09.2015. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку із позивачем.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Оскільки відповідач не здійснив фактичного розрахунку перед позивачем, визнав позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, то суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «Азовелектросталь» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 05.06.2015 по 29.09.2015 день фактичного розрахунку. При цьому розмір середнього заробітку суд розраховує відповідно до графіку № 1 на 2015 рік, наданого відповідачем, та табелю обліку робочого часу позивача на 1 півріччя 2015 року.

Згідно графіку роботи позивача кількість робочих днів починаючи з 05.06.2015 року по 29.09.2015 року склала 81 день.

Як вбачається з розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, наданого позивачем, сума якого становить 1922,94 грн. (середньоденна заробітна плата 23,74 грн.), в ньому містяться арифметичні помилки, оскільки за бухгалтерськими підрахунками ПрАТ «Азовелектросталь» сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 3439,26 грн.

Згідно розрахунку, наведеного ПрАТ «Азовелектросталь», середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 42,46 грн. Дані розрахунки складені відповідачем та ним визнаються.

Таким чином, розмір середнього заробітку за період з 05.06.2015 року по 29.09.2015 року складає: 81 день х 42,46 грн. = 3439,26 грн.

При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Таким чином на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 3439,26 грн.

Крім того, за період роботи позивача у ПрАТ «Азовелектросталь» з січня по червень 2015 року, останнім не була проведена індексація заробітної плати ОСОБА_1

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 відсотка.

За період роботи позивача з січня по червень 2015 року індекс інфляції в Україні склав: січень 2015 року 103,1%; лютий 2015 року 105,3%; березень 2015 року 110,8%; квітень 2015 року 114,0%; травень 2015 року 102,2%.

Таким чином, індексація за січень 2015 року складає 185,64 грн. (508,60 грн. х 0,365), за лютий 2015 року 259,91 грн. (878,07 грн. х 0,296), за березень 2015 року 128,63 грн. (756,64 грн. х 0,170), за квітень 2015 року 20,16 грн. (775,48 грн. х 0,026), за травень 2015 року 3,26 грн. (841,61 грн. х 0,004). Індексація заробітної плати позивача за період з січня 2015 року по червень 2015 року складає 597,60 грн.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215, ЦПК України, ст. ст. 116 ч. 1, ст. 117, 237-1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення індексації заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3439 (три тисячі чотириста тридцять дев'ять) гривень 26 копійок, індексацію заробітної плати у розмірі 597 (п'ятсот дев'яносто сім) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.І.Скрипниченко