Номер провадження: 22-ц/785/6507/15
Головуючий у першій інстанції Максимович Г.В.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.

при секретарі: Железнові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 травня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

15 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» (далі - Банк) звернулось до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 28 серпня 2012 року Банк отримав від відповідачки ОСОБА_3 пропозицію (оферту) про укладання договору №R051.006-ТЕК.0017587 від 28 серпня 2012 року (надалі - кредитний договір), в якій ОСОБА_3 запропонувала Банку надати споживчий кредит. Банком було акцептовано вказану оферту і надано відповідачці кредит в розмірі 12246 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,49% на рік та 1,47% комісії за обслуговування кредиту строком на 43 місяця з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії, відповідач в свою чергу зобов'язалася у встановлені кредитним договором строки погашати кредит, відсотки за користування кредитними коштами щомісячно, оплачувати комісії на умовах договору. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Однак за весь час дії кредитного договору позичальником були внесені кошти в розмірі 11057, 14 грн. У порушення умов кредитного договору позичальник не виконує належним чином свої зобов'язання за договором, Банком направлену відповідачу вимогу про дострокове погашення кредиту, яка залишена без задоволення. Станом на 17 грудня 2014 року склалась заборгованість в розмірі 9309,32 грн., у тому числі: 4756,70 грн. - за кредитом; 374,58 грн. - по процентам за користування кредитом; 2714,32 грн. - комісія за обслуговування кредиту, 1463,72 грн. - пеня за прострочення. 28 жовтня 2014 року

Посилаючись на ці обставини, та на ст.ст. 526, 530, 536, 599, 610, 623, 625, 1054 ЦК України, позивач просив суд позов задовольнити (а.с. 2-4).

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечувала й в своїх поясненнях зазначала, що вона кредит сплатила, внески здійснювала в більшому розмірі, а ніж те, що встановлено графіком погашення, про що надала суду квитанції.

Справа розглядалась неодноразово після перегляду заочного рішення суду.

Останнім рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову відмовлено (а.с. 85).

В апеляційній скарзі позивач, Банк, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про задоволенні позову, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального та матеріального права, а саме, судом не враховано, що в порушення п.3.2.1. та 3.2.4. Умов надання та обслуговування кредиту позичальник здійснювала дострокове погашення кредиту, яке Банком не враховано.

Сторони у справі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи сповіщені належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у даному випадку їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи і не порушує право на доступ до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача, Банку, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню за таких підстав.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що попий у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, кетах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір та дати оплати кредиту в розрахунку Банку не співпадають з фактичною оплатою ОСОБА_3 кредиту, яка здійснювала погашення кредиту достроково, але Банк прожував нараховувати відсотки та пеню без урахування оплат зроблених раніше.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з у сіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Однак в порушення положень ст. ст. 10, 60, 179, 212, 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції не перевірив належним чином обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та не надав правильної оцінки наявним у справі доказам.

Частиною 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку докази були досліджені судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, тому апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідач повинна була довести в судовому засіданні обставини, на які посилалась як на заперечення проти позову, але в судовому засіданні суду першої інстанції не надано переконливих доказів у підтвердження цих обставин, тому ці обставини є не доведеними.

Так з матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2012 року Банк отримав від відповідачки ОСОБА_3 пропозицію (оферту) про укладання договору №R051.006-ТЕК.0017587 від 28 серпня 2012 року (надалі - кредитний договір), в якій ОСОБА_3 запропонувала Банку надати споживчий кредит. Банком було акцептовано вказану оферту і надано позичальнику кредит в розмірі 12246 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,49% на рік та 1,47% комісії за обслуговування кредиту строком на 43 місяця з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Кредитний договір складається з підписаної відповідачкою Заяви про надання кредиту на споживчі цілі та Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі (а.с. 6-7, 8-11).

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, про що свідчить меморіальний ордер від 12 серпня 2012 року про перерахування кредиту на відповідний рахунок (а.с. 19), а позичальник в свою чергу зобов'язалася згідно із додатками №1, № 2 та №3 до договору у встановлені кредитним договором строки погашати кредит, відсотки за користування кредитними коштами щомісячно 20 числа, оплачувати комісії на умовах договору - з щомісячною сумую внеску 588,02 грн., дата останнього платежу по кредиту - 20 серпня 2015 року (а.с. 12-13).

Кредит був виданий відповідачці ОСОБА_3 28 серпня 2012 року з щомісячною сумою внеску 588,02 грн. 20 числа, а вже 12 вересня 2012 року відповідачем були внесені кошти на рахунок в сумі 600 грн. (а.с. 61), 12 жовтня 2012 року - 1000 грн. (а.с. 62), 21 листопада 2012 року - 600 грн. (а.с. 63), тобто було часткове дострокове погашення кредиту, яке позивачем невраховане.

Відповідно до п. 3.2.1 та п. 3.2.4 Умов надання та обслуговування кредитів та на споживчі цілі часткове дострокове або повне дострокове погашення заборгованості по кредиту може бути здійснено тільки в день чергового платежу, зазначеного в Графіку платежів, та якій визначений клієнтом у Заяві, оформленій за відповідною формою кредитора, яка надається кредитору не пізніше ніж за три дні до визначеної дати, а також в порядку черговості погашення.

Часткове дострокове або повне дострокове погашення заборгованості по кредиту може здійснено клієнтом виключно після спливу тримісячного строку після отримання ним кредиту.

Сума часткового дострокового погашення кредиту, яка вказується клієнтом у відповідній Заяві, не повинна бути менше двох його наступних платежів по кредиту, визначених в графіку платежів.

Якщо клієнт зі своєї сторони не підписав змінений графік платежів, то заборгованість по кредиту погашається у строках та в сумах, які вказані у первісному Графіку платежів.

Відповідачка ОСОБА_3 не виконала умови часткового дострокового погашення кредиту, а саме, не дочекалась спливу тримісячного строку після отримання кредиту, внесена сума менша двох наступних платежів по кредиту, не звернулась з відповідною заявою до Банку та не підписала змінений графік платежів по кредиту, у зв'язку з чим заборгованість по кредиту погашалась у строки та в сумах , які вказані в Графіку платежів. Так як внесені кошти знаходились на рахунку клієнта, кожний місяць в день погашення щомісячного платежу по графіку списувалась відповідна сума.

06 грудня 2012 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до Банку з заявою про дострокове погашення кредиту в сумі 5435 грн. та підписала змінений графік платежів з датою останнього платежу - 20 травня 2014 року та щомісячною сумою платежу - 588,02 грн. (а.с. 107), що вбачається з наданого до суду розрахунку заборгованості, зміненому графіку платежів та виписки по рахунку (а.с. 106).

В подальшому відповідачка не зверталась до Банку із заявою про часткове дострокове погашення кредиту.

31 грудня 2013 року між Банком та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору від 28 серпня 2012 року щодо додатків №1, № 2 та №3 до договору, за яким була зменшена щомісячна сума внеску - 450,62 грн. та дата останнього платежу по кредиту - 21 березня 2016 року (а.с. 15, 16, 17).

У порушення умов кредитного договору позичальник не виконує належним чином свої зобов'язання за договором., 28 жовтня 2014 року Банком направлено відповідачу вимогу про дострокове погашення кредиту (а.с. 22,24), яка залишена без задоволення.

Станом на 17 грудня 2014 року склалась заборгованість в розмірі 9309,32 грн., у тому числі: 4756,70 грн. - за кредитом; 374,58 грн. - по процентам за користування кредитом; 2714,32 грн. - комісія за обслуговування кредиту, 1463,72 грн. - пеня за прострочення за період з 21 грудня 2013 року по 17 грудня 2014 року (а.с. 18).

Крім того, в порушення ст. 215 ЦПК України судом першої інстанції в рішенні зазначені двічі платежі відповідачки по кредиту: 08 січня 2013 року - 400 грн., 08 лютого 2013 року - 700 грн., а також не прийнято до уваги, що розрахунок Банку наданий станом на 17 грудня 2014 року, а квитанції надані відповідачкою надані включно до 13 травня 2015 року.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, виконуючи повноваження апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що про те, що позичальник, відповідачка ОСОБА_3 не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Тому права позивача були порушені і у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 9309,32 грн., у тому числі: 4756,70 грн. - за кредитом; 374,58 грн. - по процентам за користування кредитом; 2714,32 грн. - комісія за обслуговування кредиту, 1463,72 грн. - пеня за прострочення за період з 21 грудня 2013 року по 17 грудня 2014 року.

Отже, вимоги Банку є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Банком понесені та документально підтверджені судові витрати: судовий збір при подачі позовної заяви в сумі 243,60 грн. (а.с. 5), після усунення недоліків апеляційної скарги - 121,80 грн. (а.с. 119), тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно присудити з відповідача до стягнення судових витрат в сумі 365,40 грн. (243,60 + 121,80).

Порушення судом порушення норм процесуального права, а саме, 10, 60,179, 212, 213, 214, 215 ЦПРК України, норм матеріального права, а саме, ст. ст. 207, 625, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» задовольнити, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 травня 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Олексіївка, Миколаївського району, Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ», , МФО 380474, зареєстроване місце знаходження: 01014, м. Київ, вул. С. Струтинського, буд. 8, заборгованість за кредитним договором в розмірі 9309,32 грн., у тому числі: 4756,70 грн. - за кредитом; 374,58 грн. - по процентам за користування кредитом; 2714,32 грн. - комісія за обслуговування кредиту, 1463,72 грн. - пеня за прострочення за період з 21 грудня 2013 року по 17 грудня 2014 року, та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 365,40 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням .

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік