АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/5525/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3496/15Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи -підприємця ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» про захист прав споживача, розірвання договорів, стягнення коштів.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати договір BF-50 від 11.04.2015 р., укладений між нею та ФОП ОСОБА_3, та кредитний договір № ABHORG148430098 від 11.04.2015 р., укладений між нею та ПАТ «Анцент-Банк», стягнути з ФОП ОСОБА_3 на рахунок для внесення платежів за кредитом НОМЕР_2 у ПАТ «Акцент- Банк», сплачені кошти в якості завдатку за договором BF-50 від 11.04.2015 р. в сумі 4900 грн., стягнути з ФОП ОСОБА_3 на її користь витрати від інфляції в сумі 107,80 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 370,52 грн. та моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

В жовтні 2015 року позивач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 31 ЦПК України, подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій остаточно просила визнати недійсними договір BF-50 від 11.04.2015 р., укладений між нею та ФОП ОСОБА_3, та кредитний договір № ABHORG148430098 від 11.04.2015 р., укладений між нею та ПАТ «Анцент-Банк», застосувати наслідки недійсності правочинів, зобов'язавши ФОП ОСОБА_3 повернути грошові кошти за оплату товару в ПАТ «Анцент-Банк», а ПАТ «Анцент-Банк» зобов'язати відкликати всі претензії до неї, спрямувавши їх до ОСОБА_3, якому було перераховано кредитні кошти. Просила також стягнути з ФОП ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в сумі 7 000 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 11.04.2015 р. шляхом обману та зловживання довірою відповідачі ввели її в оману про те, що 28.04.2015 р. їй установлять пластикове вікно на кухню протягом 30 днів з дня підписання кредитного договору за 3 900 грн., наполягли на підписанні нею вказаних договорів та заволоділи її кредитними коштами в сумі 4 900 грн. При укладенні договорів, їй не було надано можливості ознайомитися з їх змістом щодо порядку оплати більш детально та вона була впевнена, що отримала безвідсоткову розстрочку в оплаті за виготовлення та встановлення маталопластикових вікон ФОП ОСОБА_3, а не банківською установою. Крім того, в порушення умов договору замовлена продукція в 30-денний термін виготовлена не була.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог. Посилається на незаконність рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір № 50 на виготовлення та передачу у власність позивача вікна з ПВХ профілю протягом 30 днів з моменту підписання договору.

Того ж дня між ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» укладено кредитний договір № ABHORG148430098, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2. кредит в сумі 4900,00 грн. на строк - 36 місяців з фіксованою відсотковою ставкою 0,12% річних для оплати товару шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_3 № НОМЕР_3 у ПАТ «А-Банк», МФО 307770, код ЄДРПОУ НОМЕР_1.

Згідно меморіального ордеру № BLFZOFGN91 від 11.04.2015 р. банк перерахував зазначену суму кредиту на рахунок ФОП ОСОБА_3, тобто виконав у повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності факту порушення прав позивача при укладенні оспорюваних договорів та відсутності передбачених законом підстав визнання їх недійсними.

Колегія суддів з висновками місцевого суду погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому особа розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 11 ЦПК України).

За змістом ч. 2 ст. 16 , ч. 1 ст. 215, ч. 2 ст. 216 ЦК України одними із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, та відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку із вчиненням недійсного правочину.

Обман, як підстава визнання правочину недійсним та відшкодування моральної шкоди, що завдана у зв'язку з вчиненням цього правочину (ст. 230 ЦК України), має місце тоді, коли одна сторона навмисне вводить в оману іншу сторону правочину стосовно природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Окрім того, обман має місце тоді, коли сторона правочину заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або замовчує їхнє існування.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину істотного значення не має (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» ).

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем по справі не доведено фактичних даних, з якими закон пов'язує недійсність правочину та відповідні правові наслідки вчинення недійсного правочину, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

В матеріалах справи відсутні також докази використання відповідачами нечесної підприємницької практики, що підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів» (стаття 19).

Доводи та обставини, на які посилається апелянт, зокрема, невиконання ФОП ОСОБА_3 п. 3.2, п. 4.2. Договору BF50 від 11.04.2015 р. щодо строків виготовлення та передачі у власність замовника вікна з ПВХ профілю та обов'язку сплатити неустойку за кожний робочий день прострочення, не є свідченням введення позивача в оману та недійсності правочину і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання апелянта на Закон України «Про захист прав споживачів», як підставу відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки право на відшкодування моральної шкоди споживач має у разі, якщо таку шкоду завдано внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) (п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону), що не відповідає фактичним обставинам справи та характеру спірних правовідносин сторін.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав до скасування рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ В.П. Пікуль

О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко