Провадження № 2/645/1541/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алфьорової Т.М.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Комінтернівський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. На підтвердження своїх вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що на підставі рішення Фрунзенського райсуду м. Харкова від 25.06.2001 року, ОСОБА_4 зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання своєї дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.06.2001 року і до досягнення її повноліття. Виконавчий лист знаходиться на виконанні у Комінтернівському відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Згідно з довідкою ОСОБА_5 є інвалідом дитинства III групи (захворювання опорно - рухового апарату). У зв'язку з захворюванням вона потребує щорічного медичного обстеження та лікування Протягом дванадцяти років відповідач жодного разу аліменти не платив, участь у лікуванні доньки та її вихованні не приймав, хоча йому відомо її матеріальне становище і стан здоровя доньки. Відповідач знає, що на виконанні знаходиться виконавчий лист, так як неодноразово викликався до ВДВС для дачі пояснень, куди з явився один раз і також дав обіцянку платити аліменти, але свої обіцянки порушив. У 2004 р. він придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на яку 06.07.2004 року за несплату заборгованості по аліментам був накладений арешт, про що ОСОБА_3 також знав, але все одно ухилявся від сплати аліментів. В результаті не виконання ОСОБА_3 своїх батьківських зобов'язань, покладених на нього законом, а також злісного ухилення від виконання рішення суду, станом на 05.10.2012 року утворилася заборгованість у розмірі 33867,80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам старшого судового виконавця Комінтернівського ВДВС ХГУЮ ОСОБА_6 В листопаді 2012 р. у слідчого відповідачу був вручений розрахунок заборгованості. Позивач відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 415 440 грн.12 коп., потім уточнювала свої вимоги і просила стягнути пеню у розмірі 291 486, 90 грн. Після скасування заочного рішення, 02.06.2015 року позивач уточнила позовні вимоги щодо розміру нарахованої неустойки, а саме: 300983,11 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день і час слухання справи сповіщала належним чином, в матеріалах справи є заява про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково і пояснив, що дійсно він є батьком ОСОБА_5, на утримання якої згідно рішення Фрунзенського райсуду м. Харкова від 12.06.2001 року з нього стягнуто аліменти в розмірі ? частини і йому було відоме про це рішення. З 2011 року він офіційно не сплачував аліменти, хоча іноді давав гроші позивачеві, а також знав, що був накладений арешт на квартиру із - за несплати заборгованості. Його також викликали і до державного виконавця і він бажав сплачувати аліменти, але позивач не залишила банківські реквізити у держаного виконавця. Весь час він мав надію, що вони можуть домовитися з позивачем щодо сплати заборгованості по аліментам. Працював неофіційно, дані про заробітну плату державному виконавцю не давав. Він не згоден з розрахунком пені, який зроблений ОСОБА_2 і просить прийняти до уваги його розрахунок, згідно якому за період з січня 2004 року по вересень 2012 року пеня складає у розмірі 12257,93 грн., суму заборгованості по аліментам він не оскаржує. На виконання рішення суду від 21.01.2014 року була продана його квартира за адресою: АДРЕСА_1 про це, він дізнався, коли його виселили. Просить також відповідно до ч.2 ст. 196 СК України зменшити розмір неустойки з урахуванням його матеріального положення, так як в період з 2004 року по 2012р. ніде не працював та ніяких доходів не отримував.

Третя особа: представник Комінтернівського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи був сповіщеній належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, не явка третій особи не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу 1- ВЛ № 176350 від 20.01.2002 р. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, 05.10.1994 р. н.

На підставі рішення Фрунзенського райсуду м. Харкова від 25.06.2001 року, ОСОБА_3, зобов'язаний виплачувати аліменти на користь своєї дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 /4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.06.2001 року і до досягнення її повноліття.

Про те, що з нього стягнуто аліменти, ОСОБА_4 знав, він неодноразово викликався до ВДВС для дачі пояснень, куди зявився один раз і також давав обіцянку платити аліменти, знав що на його житло накладений арешт, що у нього є заборгованість по аліментам, і ці факти від підтвердив, але незважаючи на ці обставини, ухилявся протягом 12 років від сплати аліменти. Доводи відповідача стосовно того, що він іноді сплачував аліменти, судом не можуть бути прийняти до уваги, так як ОСОБА_4 не надав належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження виконання своїх обовязків щодо утримання дитини. Суд дійшов до висновку про те, що заборгованість відповідача за аліментними зобов*язаннями виникла з його вини, оскільки він знав про свій обов*язок зі сплати аліментів, однак своєчасно його не виконав.

За правилами ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов, повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Таким чином, стягнення неустойки у разі прострочення сплати аліментів за своєю правовою природою є не тільки дієвим способом захисту, перш за все, права дитини на утримання, а одночасно й мірою сімейно-правової відповідальності батьків.

Як убачається з матеріалів справи, починаючи з 2001 року ОСОБА_4 без поважних на те причин, не сплачував аліменти на утримання дочки і тому суд вважає, що у даному випадку є вина відповідача в несплаті своєчасно аліментів. ОСОБА_3 працював весь час неофіційно і незважаючи на це, що мав дохід, грошей на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка до того ж є інвалідом 3-ї груп, не давав.

Виконавчий лист знаходився спочатку на виконанні у Фрунзенському, а потім Комінтернівського ВДВС ХМУЮ. В результаті не виконання ОСОБА_4 своїх батьківських зобов'язань, покладених на нього законом, а також злісного ухилення від виконання рішення суду, станом на 05.10.2012 року згідно розрахунку державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_6 заборгованість склалася у розмірі 33 867,80 грн. Заборгованість підрахована виходячи із прожиткового мінімуму для дитини після 6 років.

Відповідно до ст. 195 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Позивачем для розрахунку неустойки ( пені) бралися також дані виходячи із прожиткового мінімуму для дитини після 6 років, що не відповідає вимогам закону.

Головним управлінням статистки у Харківської області на запит суду надано дані щодо середньої заробітної плати працівника по Фрунзенському та Комінтернівському району за період з січня 2004 року по жовтень 2012 року.

Судом зроблений розрахунок заборгованості по аліментам за вказаний період відповідно до вимог ст.195 СК України з урахування даних Головного управління статистки у Харківській області.

Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичних характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясовувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року по справі № 6-81цс13.

Тобто пеня за сплату аліментів має обраховуватись за формулою: N*0,01*X, де N накопичена заборгованість за попередній місяць, 0,01 1 % від простроченої суми, Х загальна кількість днів прострочення сплати аліментів.

Таким чином, враховуючи наведену вище формулу, судом зроблений наступний розрахунок.

Дата кол-во дней в месяцеСередньомі-сячна заробітна плата, в грн.1/4 частина середньомісяч-ної заробітної плати, в грн.дні просроченняпеня за весь период
01.01.0431489,7122,,65
01.02.0429445,17111,,91
01.03.0431471,64117,,21
01.04.0430499,25124,,12
01.05.0431483,47120,,14
01.06.0430511,17127,,62
01.07.0431534,51133,,96
01.08.0431543,65135,,40
01.09.0430577,7144,,20
01.10.0431563,32140,,71
01.11.0430563,99141,,95
01.12.0431602,04150,,75
01.01.0531612,19153,,69
01.02.0528574,56143,,01
01.03.0531610,26152,,87
01.04.0530639,01159,,74
01.05.0531664,65166,,51
01.06.0530705,68176,,98
01.07.0531723,5180,,45
01.08.0531716,79179,,94
01.09.0530773,44193,,16
01.10.0531818,3204,,40
01.11.0530803,17200,,26
01.12.0531863,06215,,38
01.01.0631805,69201,,51
01.02.0628772,36193,,67
01.03.0631844,63211,,91
01.04.0630842,9210,,04
01.05.0631869,5217,,83
01.06.0630905,91226,,90
01.07.0631832,19208,,30
01.08.0631829,45207,,16
01.09.0630948,55237,,71
01.10.0631953,99238,,80
01.11.0630969,06242,,45
01.12.06311109,02277,,25
01.01.0731985,97246,,76
01.02.0728987,72246,,53
01.03.07311058,47264,,87
01.04.07301074,31268,,67
01.05.07311118,22279,,85
01.06.07301173,57293,,17
01.07.07311213,44303,,52
01.08.07311217,34304,,19
01.09.07301234,84308,,44
01.10.07311294,77323,,21
01.11.07301313,55328,,64
01.12.07311407,31351,,34
01.01.08311384,32346,,77
01.02.08291392,53348,,10
01.03.08311437,54359,,11
01.04.08301542,68385,,97
01.05.08311532,94383,,22
01.06.08301630,25407,,06
01.07.08311625,17406,,67
01.08.08311560,16390,,32
01.09.08301669,82417,,67
01.10.08311775,18443,,42
01.11.08301668,07417,,63
01.12.08311777,85444,,26
01.01.09311627,18406,,13
01.02.09281641,01410,,36
01.03.09311748,41437,,54
01.04.09301740,35435,,65
01.05.09311763,39440,,85
01.06.09301798,69449,,41
01.07.09311835,43458,,47
01.08.09311809,24452,,44
01.09.09301844,05461,,91
01.10.09311844,9461,,01
01.11.09301821,69455,,43
01.12.09312171,09542,,95
01.01.8,,48
01.02.8,,14
01.03.8,509764670,16
01.04.4,009454762,80
01.05.4,009154611,60
01.06.4,008844455,36
01.07.9,008544432,26
01.08.9,008234271,37
01.09.9,007924110,48
01.10.5,257624078,61
01.11.5,257313912,68
01.12.5,257013752,10
01.01.6,756703797,23
01.02.6,756393621,53
01.03.6,756113462,84
01.04.8,255803411,85
01.05.8,255503235,38
01.06.8,255193053,02
01.07.7,004892968,23
01.08.7,004582780,06
01.09.7,004272591,89
01.10.4,253972478,27
01.11.4,253662284,76
01.12.4,253362097,48
01.01.7,503052005,38
01.02.7,502741801,55
01.03.7,502451610,88
01.04.1,002141457,34
01.05.1,001841253,04
01.06.1,001531041,93
01.07.8,75123859,46
01.08.8,7592642,85
01.09.8,7561426,24
01.10.3,75535.67
477532,91

Таким чином, пеня за прострочення відповідачем аліментних зобов*язань за період з період з 01.01.2004 року, ( коли введена норма ст.196 СК України і до 05.10.2012 року) становить 477532,91 грив., а в межах заявлених позовних вимог позивач просила стягнути 300983,11 грн.

Разом з тим, згідно ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів і тому суд з урахуванням того, що на відповідач не працює, а також з урахуванням того, що заочне рішення виконане, вважає можливим зменшити розмір неустойки, що підлягає стягнення до 280000 гривень.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст.ст. 195, 196 СК України та ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 58, 59, 60, 208,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Комінтернівський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 неустойку( пеню) за прострочення виплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 у сумі 280000 (двісті вісімдесят тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя