Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія», треті особи: Стрийська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Львівській області, Управління Держземагентства, приватне підприємство «Неллі», про визнання договору про відшкодування витрат недійсним, за касаційною скаргою дочірнього підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом до дочірнього підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» (далі - ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія»), у якому просив суд визнати договір про відшкодування витрат, укладений 20 березня 2012 року між ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», від імені та в інтересах якого виступала Стрийська нафтогазорозвідувальна експедиція, та ОСОБА_3, недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що згідно договору купівлі-продажу від 18 вересня 2008 року НАК «Надра України» продала, а товариство з обмеженою відповідальністю (далі -ТзОВ) «Квадрига-4» купило 63/100 частин будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. На підставі вказаного договору та у відповідності до ст. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588451/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> 120 ЗК України до ТзОВ «Квадрига-4» перейшло право власності на 63/100 частин вказаного нерухомого майна, а також право користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Згідно договору купівлі-продажу від 13 липня 2011 року ТзОВ «Квадрига-4» продало ОСОБА_3 вище зазначені 63/100 частин будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вказував, що 20 березня 2012 року між відповідачем HAK «Надра України», від імені та в інтересах якого виступала Стрийська нафтогазорозвідувальна експедиція, та ним було укладено договір про відшкодування витрат, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язується щомісячно з 01 січня 2012 року відшкодовувати відповідачу витрати по сплаті земельного податку за користування земельною ділянкою в розмірі 2,42 га. Згідно з п.п 1.2. п. 1 цього договору відшкодування витрат по сплаті земельного податку здійснюється на підставі розрахунків виставлених відповідачем.

Зазначив, що йому стало відомо, що ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» не є власником та користувачем земельної ділянки площею 2,42 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Власником цієї земельної ділянки є громада м. Стрия в особі Стрийської міської ради, якій належить зазначена земельна ділянка на праві комунальної власності. При цьому, у відповідача відсутній державний акт на право постійного користування даною земельною ділянкою та договір оренди даної земельної ділянки, у зв'язку з чим просив визнати договір від 20 березня 2012 року про відшкодування витрат недійсним.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано договір про відшкодування витрат, укладений 20 березня 2012 року між ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», від імені та в інтересах якого виступала Стрийська нафтогазорозвідувальна експедиція, та ОСОБА_3, недійсним.

У касаційній скарзі ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позову та з того, що відповідачем не доведено, що він є власником або користувачем земельної ділянки в розмірі 2,42 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційний суд погодився з такими висновками міськрайонного суду.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 26 вересня 2002 року № 288 Стрийській нафтогазорозвідувальній експедиції в постійне користування було надано земельну ділянку площею 24 200 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для виробничих цілей.

Згідно договору купівлі-продажу від 18 вересня 2008 року НАК «Надра України» продала, а ТзОВ «Квадрига-4» купило 63/100 частин будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі-продажу від 18 вересня 2008 року та ст. 120 Земельного кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588451/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> до ТзОВ «Квадрига-4» перейшло право власності на 63/100 частин вказаного нерухомого майна, а також право користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване, в момент державної реєстрації цього правочину.

Згідно договору купівлі-продажу від 13 липня 2011 року ТзОВ «Квадрига-4» продало ОСОБА_3 63/100 часток будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1.

20 березня 2012 року між HAK «Надра України», від імені та в інтересах якого виступала Стрийська нафтогазорозвідувальна експедиція, та ОСОБА_3 було укладено договір про відшкодування витрат, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язався щомісячно з 01 січня 2012 року відшкодовувати відповідачу витрати по сплаті земельного податку за користування земельною ділянкою в розмірі 2,42 га.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України <nau://ukr/435-15|st626> договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України <nau://ukr/435-15|st638>).

Частина 1 статті 628 ЦК України <nau://ukr/435-15|st628> передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України <nau://ukr/435-15|st215>, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положення ст. 203 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843253/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Разом з тим, застосувавши як підставу для визнання договору про відшкодування витрат недійсним положення статей 203, 215 ЦК України, суд першої інстанції не вказав, яким саме вимогам закону, цей правочин не відповідає.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області від 26 вересня 2002 року № 288 відповідачеві надано в постійне користування, зокрема, земельну ділянку площею 24200 кв. м для виробничих цілей (а.с. 39). До матеріалів справи додані також докази сплати відповідачем земельного податку (а.с.36-38), на відшкодування сум якого між сторонами і укладено спірний договір про відшкодування витрат.

За таких обставин посилання позивача на обставини відсутності у відповідача права користування земельною ділянкою та на те, що Стрийське НГРЕ ДП НАК «Надра України» не є платником податку є безпідставними.

Залишаючи без змін рішення міськрайонного суду, суд апеляційної інстанції наведеного не врахував, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування вказаної ухвали та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська