Справа № 510/1708/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М `Я М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20.10.2015 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бешлієвої Т.А.,

при секретарі Івановій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 28369 грн., -

в с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_1 будучи належним чином сповіщеною в порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України про день та час розгляду справи, неодноразово до суду у судові засідання не зявилась, причини своєї неявки суду не повідомила, заперечень щодо позову не надала.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання також не зявилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

У звязку з означеними обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи були досліджені наступні докази:

- копія розрахунку заборгованості за договором № ODХRRХ09020161 від 04.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1, згідно якого станом на 24.09.2013 р., загальна сума заборгованості за кредитом складає 28369 грн.;

- копія анкети позичальника ОСОБА_1;

- копія заяви ОСОБА_1 від 04.06.2007 року на адресу позивача про надання їй кредиту;

- копія Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт);

- копія паспорту громадянина України на імя відповідача ОСОБА_1, серії КЕ № 097733, виданого Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 16.05.1996.;

- копія довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, серія АА № 241170 від 21.07.2009 року про реєстрацію позивача, як юридичної особи;

- копія банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк», серія А01 № 054809 від 17.07.2009 р.;

- копія першої сторінки розділу «1. Загальні положення» статуту (нова редакція) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з якої вбачається, що у звязку зі зміною типу банку, змінено найменування банку з ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», який є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»;

- газета центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» № 190 (5564) від 13.10.2015р. з повідомленням відповідача ОСОБА_1 про день та час слухання справи у Ренійському районному суді Одеської області;

- газета «Одеські вісті» від 13.10.2015р. з аналогічним повідомленням ОСОБА_1 про день та час слухання справи у Ренійському районному суді;

- платіжне доручення про сплату судового збору.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій вказав, що відповідач ОСОБА_1 по кредитному договору № ODХRRХ09020161 від 04.06.2007 року отримала строковий споживчий кредит у розмірі 1738 грн. 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 04.04.2008 року. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем норм закону і умов кредитного договору, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 залишкову суму заборгованості за кредитними зобовязаннями відповідно до укладеного договору у розмірі 28369 грн., яка складається з наступного: 691,16 грн. заборгованості за кредитом, 9678,33 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 281,70 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 15890,71 - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штрафу (фіксованої частини); 1327.10 грн. штрафу (процентна складова), також просить стягнути судові витрати у розмірі 283 грн. 69 коп. та витрати повязані із публікацією оголошення у пресі у розмірі 540 грн.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження наданими доказами.

Між сторонами виникли правовідносини з договору кредиту, що врегульовані параграфом 1,2 глави 71 ЦК України.

Судом встановлено, що 04.06.2007 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» і відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № ODХRRХ09020161, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримала від позивача строковий споживчий кредит у розмірі 1738 грн. 78 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 04.04.2008 року.

Згідно умов укладеного договору кредитний договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ( « Розстрочка» ( Стандарт) та Тарифів банку.

ПАТ КБ « ПриватБанк» ознайомив ОСОБА_1 з умовами надання кредиту, остання погодилась на укладання договору саме в такій формі та саме на запропонованих банком умовах, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в Заяві позичальника. Відповідачем договір у встановленому законом порядку не оскаржувався, окремі його положення недійсними не визнавались.

По умовам кредитного договору Банк надає відповідачу кредит з умовами оплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 46.95 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 289.8 грн. в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ( «Розстрочка» (Стандарт) строки. Погашення заборгованості за кредитом повинно було здійснюватися у наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 26 по 30 число кожного місяця. Позичальник повинен був надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) у сумі 220, 93 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з вищеназваними Умовами.

За умовами кредитного договору, відображеними у Заяві позичальника, для виконання зобовязань Банк відкриває позичальнику рахунок 5734 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам , винагороді та іншим платежам, а позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.

Згідно з п.3.1.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ( далі Умови) банк прийняв на себе обовязок надати відповідачу кредит шляхом й у межах сум, обумовлених у Заяві.

Відповідно до п.п. 3.2.2. і 3.2.3 тих же Умов відповідач (позичальник) зобовязався погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви та сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Повну виплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту.

Відповідно до п.4.7 вищезазначених Умов при непогашенні кредиту в строки, установлені у заяві й п.п.3.22, 3.3.3. даних Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості про простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Щодо відповідальності сторін в п. 5.1 Умов передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу.

Відповідно до п.5.3 цих же Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

В ході розгляду означеної цивільної справи встановлено, що позивач, зі своєї сторони, зобовязання за кредитним договором виконав та надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 1738 грн. 78 коп. на вищевказаних умовах та відкрив вищевказаний рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту. Відповідач же взяті, згідно кредитного договору, на себе зобовязання своєчасно не виконала, неналежним їх виконанням порушила означені зобовязання, надані в кредит кошти повністю в обумовлений термін не повернула, відсотки, винагороди, комісії тощо, також у встановлені строки не сплатила. Порушення зі сторони відповідача взятих на себе по договору зобов`язань та їх неналежне виконання підтверджується наданим банком суду розрахунком заборгованості. Згідно проведеного ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованість у відповідача за договором станом на 24.09.2013 року склала 28369 грн. Означена заборгованість складається з наступного: 691,16 грн.- заборгованість за кредитом, 9 678,33 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 281,70 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 15890,71 грн- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та Правил надання банківських послуг : 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1327,10 грн.- штраф (процентна складова.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.1056 1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобовязання що до повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», тобто до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1045-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Щодо стягнення з відповідача в розрахунку заборгованості по процентам, суд також керуючись положеннями ч.1 ст.1050 ЦК України, виходить з того, що стягнення сум ( процентів) за ст.1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, тому предявлення позивачем у розрахунку означеної суми до стягнення також є правомірним і відповідає, як вимогам закону так і умовам укладеного договору. Сума заборгованості по процентам, яка підлягає сплаті згідно з положеннями ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК, на думку суду, не підлягає зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вона є платою за користування грошима і підлягає сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобовязання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання ( ч.3 ст.549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( ч.2 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

А ст.624 ЦК України визначає, що якщо за порушення зобов`язань встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Застосування положень ст.551 ЦК України що до зменшення розміру неустойки при розгляді даної справи у заочному провадженні, суд вважає неможливим, оскільки означені положення можуть бути застосовані судом лише за заявою відповідача що до відсотків, які нараховуються, як неустойка, при наданні суду відповідних доказів.

Розрахунок щодо наявного боргу відповідача ОСОБА_1 в цілому, складений позивачем, суд визнає вірним, а пред`явлену заборгованість доведеною.

Згідно зі ст.527 Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а ч.2 ст.625, яку теж можливо застосувати до виниклих правовідносин, є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, позовні вимоги позивача є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобовязань, означені обставини підтверджені позивачем наданими суду вищеозначеними доказами. Звернення позивача до суду з вимогами про повернення всіх сум згідно наданого розрахунку у звязку з порушенням умов договору є наслідком неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобовязань. За наявності представлених доказів позов підлягає задоволенню.

Що до застосування строків позовної давності, яка за умовами договору (п.5.5) по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені встановлена сторонами тривалістю 5 років, суд виходить із положень ст.267 ч.3 ЦК України, відповідно до якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Враховуючи означену обставину, суд норми ЦК України по строкам позовної давності по даній справі не застосовує.

У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, що складаються із судового збору в сумі 283 грн. 69 коп.

Керуючись ст.ст.267, 525, 526, 527, 530, 536, 599, 610- 614, 624, 625, 1048- 1049, 1050, 1054, 1056 1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,212, 213, 224 - 228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційного банку «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитними зобовязаннями за кредитним договором № ODХRRХ0902016 від 04.06.2007 року у розмірі 28369 грн, яка складається з наступного: 691,16 грн.- заборгованість за кредитом, 9678,33 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 281, 70 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 15890,71 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500,00 грн.- штраф(фіксована частина, 1327 грн.- штраф ( процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 283 грн. 69 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» витрати повязані із публікацією оголошення у пресі у розмірі 540 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Бешлієва