АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/7626/15 Головуючий1 інстанції ОСОБА_1
Справа №643/3994/15-ц Доповідач Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1грудня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів Пшенічної Л.В., Кружиліної О.А.,

за участі секретаря Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

16 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначало, що 29 жовтня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №R2B, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 166300 грн. Вказаний Кредитний договір було забезпечено Договором поруки №R2B П1, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 Свої зобовязання ОСОБА_2 належним чином не виконує, у звязку з чим, у неї виникла заборгованість в розмірі 166 298 грн. 53 коп.

В судовому засіданні першої інстанції представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, який також є представником ОСОБА_2, в судовому засіданні суду першої інстанції проти позовних вимог заперечував.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2015 року позов ПАТ «ВТБ Банк» задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» грошові кошти в розмірі 166 298 грн. 53 коп. та понесені судові витрати в сумі 1662 грн. 99 коп.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі представник позивача посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині відмови стягнення заборгованості з ОСОБА_3 скасувати в та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» задовольнити в повному обсязі.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки через їх неявку колегія суддів неодноразово відкладала розгляд справи. Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не отримують на пошті рекомендовану кореспонденцію, якою їм направлялись повістки та про місце та час розгляду справи.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 жовтня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір R2B, згідно умов якого Банк зобовязується надати Позичальнику грошові кошти в розмірі 166 300 грн., а Позичальник зобовязується прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути його в повному обсязі 29 жовтня 2017 року та сплатити проценти за користування Кредитом за ставкою 25 % річних, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим Договором.

Згідно п.7.1 Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником зобовязань з повернення Кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умов Договору, Позичальник зобовязується сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочення зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. Повернення Кредиту та процентів здійснюється щомісячно згідно з Графіком (а.с. 6-9).

29 жовтня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №R2B П1, відповідно до умов якого Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобовязань за повернення Кредиту, сплати процентів за користуванням Кредитом, комісії, пені та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється Кредитним договором та будь-якими додатковими договорами до нього (а.с.16-17).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до п.2.1 Договору поруки, сторони визначають, що у випадку невиконання Позичальником взятих на себе зобовязань за Кредитним договором, Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Банком в повному обсязі зобовязань Позичальника за Кредитним договором, включаючи повернення суми Кредиту, сплату нарахованих процентів за користування Кредитом, комісій, неустойки та відшкодування збитків, повязаних з невиконанням/неналежним виконанням зобовязань Позичальником.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно до ч.2 ст.1050 ЦПК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася,та сплати процентів, належних йому відповідно до статті цього Кодексу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється після встановлення строку, встановленого в договорі, а також, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53 цс14).

Згідно умов кредитного договору кінцевим терміном повернення кредиту є 29 жовтня 2017 року. Разом з тим, пунктом 5.2.2 цього договору передбачено, що Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту в цілому, у випадку невиконання боржником або поручителем договірних зобов'язань.

Пунктом 5.1 договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Тобто у договорі поруки не встановлено строки поручительства, після якого порука припиняється

ПАТ «ВТБ Банк» відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України і п.5.2.2 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, звернувшись 16 березня 2015 року до суду з позовом до відповідачів про дострокове стягнення в солідарному порядку всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» про солідарне стягнення з ОСОБА_4 суми заборгованості суд виходив з того, що позивачем було пропущено шестимісячний строк для предявлення позовних вимог до поручителя.

Судова колегія з вказаним висновком суду не погоджується, адже він не відповідає обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач з метою досудового врегулювання спору, 24 червня 2014 року звернувся листом до ОСОБА_2 з вимого про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором, що підтверджується направленим листом-вимогою №4214/1-2-22.

Умовами вказаної вимоги встановлено, що на 31 календарний день з дати одержання вимоги, термін повернення всієї суми кредиту та процентів буде вважатися таким, що настав, а кредитна заборгованість обовязковою для повернення в повному обсязі, якщо порушене зобовязання на той момент не буде виконане.

Аналогічна вимога була направлена 03 листопада 2014 року поручителю.

Однак, вказані листи ні позичальником ОСОБА_2, а ні поручителем ОСОБА_3 отримані не були, листи повернуто Банку в звязку із закінченням терміну зберігання.

Виходячи з вищевказаного судова колегія вважає, що одним лише направленням вказаних листів, не було змінено терміну виконання зобовязання, оскільки листи не були отримані, отже вимога дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, не була доведена до відома сторін, а тому не вбачає підстав вважати поруку припиненою відповідно до ч.4 ст.559 ЦПК України.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду першої інстанції ПАТ «ВТБ Банк» сплачено судовий збір в сумі 1662 грн. 99 коп., при зверненні до суду апеляційної інстанції - 1829 грн. 00коп., всього 3491 грн. 99 коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1746 грн. 00 коп. з кожного на користь ПАТ «ВТБ Банк».

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2015 року змінити, скасувавши його в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 та в частині розподілу судових витрат, ухваливши в цій частині нове рішення та викласти його в наступній редакції.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором від 29 жовтня 2012 року №R2B, в розмірі 166 298 грн. 53 коп. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» понесені останнім судові витрати в розмірі 3491 грн. 99 коп. по 1746 грн. 00 коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: І.С. Кіпенко

Судді: Л.В. Пшенічна

ОСОБА_5