Справа № 184/2304/15-ц
Номер провадження 2/184/826/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

розглянувши у м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 162 по вул. Кірова в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області.

Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 вересня 1987 року позивач отримав право приватної власності на житловий будинок № 162 по вулиці Кірова в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчено державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстраційним № 2523 та зареєстроване в комунальному підприємстві «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації». 09 вересня 2012 року позивач дозволив тимчасово зареєструватись піднаймачем в своєму будинку відповідачці ОСОБА_2, яка на той час була співмешканкою його сина ОСОБА_4 та вона проживала з сином окремо від позивача, не маючи реєстрації. Відповідачці потрібна була лише реєстрація в м. Орджонікідзе і вона в будинку позивача ніколи не проживала та особистих речей не зберігала. Відповідачка обіцяла при першій його вимозі знятись з реєстрації, однак до теперішнього часу без будь-якої поважної причини так і не зробила цього. ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідачки з проханням знятись з реєстрації з його будинку, але крім обіцянок вона по цей час так нічого і не зробила. Факт того, що відповідачка ОСОБА_2 значиться лише зареєстрованою в його будинку, однак не проживає з моменту реєстрації, підтверджений довідкою квартального комітету № 16. Відповідачка постійно проживає без реєстрації за іншою адресою в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-ІV, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно ст. 5 (Реєстрація місця проживання внутрішньо переміщеної особи) Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених» осіб 20 жовтня 2014 року № 1706-VІІ» ч. І довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Згідно ч 3 цієї статті, у випадку зміни фактичного місця проживання внутрішньо переміщена особа повідомляє про це у найближчий територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), протягом 10 днів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 107 Житлового кодексу України, у випадку вибуття наймача і членів його сім'ї до постійного місця мешкання в інше житлове приміщення, договір найму приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Згідно з Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність у особи таких прав, які регулюються нормами житлового законодавства (ст. ст. 71, 72,156 ЖК України).

Відповідачка після реєстрації в будинку ОСОБА_1 не проживала і за власним бажанням проживала за іншою адресою. Відповідачка будь-якої участі у сплаті комунальних платежів, які нараховуються позивачу у зв'язку з їх реєстрацією не сплачує. Весь час позивач вимушений за відповідачку сплачувати всі комунальні послуги. Відповідачка не бажає знятись з реєстрації в добровільному порядку та не виконує своїх обов'язків з реєстрації за своїм фактичним місцем проживання, а тому позивач і вимушений звернутись до суду з цією позовною заявою.

Суд вважає, що відповідач, яка не є власником будинку позивача та яка не жодних прав на вказаний житловий будинок, безпідставно чинить йому перешкоди та обмеження щодо здійснення права власності. Позивач, як власник житла, позбавлений права будь-кого зареєструвати в своєму будинку, так як там зареєстрована стороння особа. Позивач, як власник житла, вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні його права володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Крім цього, він не має можливості оформити субсидію по оплаті за комунальні послуги з тих самих підстав.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 162 по вул. Кірова в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 116, 156 Житлового Кодексу України, ст. ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 10, 11, 57, 60, 209 213, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 162 по вулиці Кірова в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5