АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Заришняк Г.М., Кабанченко О.А.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Центру допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон», ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та стягнення моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, представника Центру, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів, ОСОБА_3, в якому просив суд розірвати договір довічного утримання від 16.02.2012 року, укладений між ним та ОСОБА_3 та стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі - 100 000 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_3 (надалі по тексту відповідач 1) за посередництвом Центру допомоги та соціального захисту пенсіонерів (надалі по тексту відповідач 2) було укладено 16.02.2012 року договір довічного утримання, відповідно до вимог якого Відповідач 2 взяв на себе зобов'язання в довічному утриманні позивача. Між тим, станом на даний час значно зросли витрати позивача на утримання квартири та лікування у зв'язку з перенесеними ним хворобами, тому він звертався до відповідачів із листами про необхідність збільшення розміру допомоги, але на ці листи ніякої реакції не було. Вважає, що діями відповідачів було порушено умови укладеного договору довічного утримання у зв'язку з неповною оплатою коштів на його утримання, тому просив суд вказаний договір розірвати. Також, у зв'язку з заподіянням йому моральної шкоди діями відповідачів йому було заподіяно моральну шкоду в розмірі - 100 000 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.08.2013 року в задоволені позову ОСОБА_1 до Центру допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон», ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В скарзі зазначав, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не було взято до уваги , що відповідачі ігнорують його інтереси, багаторазово відмовлялися дати відповіді на його заяви від 22.08.2014 р., 29.08.2014 р., 29.09.2014 р., 13.10.2014 р., р., 29.01.2015 р. В рішенні суду відсутній аналіз бездіяльності працівників Центру Пенсіон та недосконалості договору довічного утримання. Пункт 7 Договору визначає роздільне трактування виплат за поточний місяць та компенсацію вартості комунальних послуг за минулий місяць. Відповідачі несуть витрати на комунальні послуги в меншому розмірі, так як він має пільги, проте не виплачують йому різницю. Позивач вважає, що пункт договору, яким передбачений розмір компенсації має бути змінений : до грошового еквіваленту у розмірі 600 (шістсот) грн. на місяць треба додати: «при збереженні співвідношення до розміру прожиткового мінімуму», а пункт 13 Договору має бути викладений в такій редакції: «Право власності на квартиру виникає в Набувача з моменту смерті та поховання Відчужувача при загальній сумі виплат не менше 2/3 вартості квартири. В іншому разі має бути продовжене утримання спадкоємців Відчужувача».

В судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи скарги підтримав.

Представник центру заперечував проти задоволення скаги.

ОСОБА_3 та його представник до апеляційного суду не з'явились, про розгляд справи повідомлені.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи , на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 16 лютого 2012 року між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) було укладеного договір довічного утримання, який посвідчений держаним нотаріусом Пятої Київської державної нотаріальної контори Войстрік О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7-161. Предметом договору є те, що позивач (відчужувач) передає, а відповідач (набувач) отримує у власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на умовах цього Договору.

Відповідно до пункту 7 договору довічного утримання, ОСОБА_3 зобов'язався довічно утримувати ОСОБА_1, тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності, на які ВІДЧУЖУВАЧ самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовились, що утримання, у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється Сторонами за спільною згодою у розмірі 600 (шістсот) грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися ВІДЧУЖУВАЧУ шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку.

Крім вищезазначеної суми, НАБУВАЧ зобов'язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (НАБУВАЧЕМ чи ВІДЧУЖУВАЧЕМ). До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги ЖЕК по утриманню будинку, плата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання (гарячу та холодну воду) та електроенергія в обсязі до 150 кВт-год, абонентська плата за телефон (крім міжнародних і міжміських розмов), за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата за домофон. НАБУВАЧ має право передавати гроші за вказані вище комунальні послуги безпосередньо ВІДЧУЖУВАЧУ для їх оплати останнім. У випадку отримання відповідних коштів ВІДЧУЖУВАЧ несе відповідальність за сплату вказаних вище комунальних послуг у розмірі отриманих ним коштів. Якщо на момент укладання цього Договору ВІДЧУЖУВАЧ не користувався якимось видом вищезазначених послуг, а згодом почав ними користуватись, він зобов'язаний протягом п'яти календарних днів письмово повідомити про це НАБУВАЧА.

У випадку виникнення, в майбутньому, потреби забезпечення ВІДЧУЖУВАЧА іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, ВІДЧУЖУВАЧ самостійно, на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого цим Договором, згідно обумовлених сум.

НАБУВАЧ зобов'язується здійснити поховання ВІДЧУЖУВАЧА квартири після його смерті.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що протягом судового розгляду позивачем не було доведено належними і допустимими доказами факт порушення відповідачем 2 умов договору від 16.02.2012 року. Оскільки суд прийшов до висновку, що відповідачем не було допущено порушення умови договору, суд також не встановив правових підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди. Крім того, умовами укладеного договору відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, так як він в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Частиною 1ст. 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.57,60 ЦПК України.

Всупереч вимогам вищезазначених статей, позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем 2 вимог укладеного договору довічного утримання.

Доводи апеляційної скарги, про те, що відповідачі не надавали відповіді на письмові звернення позивача на правильність ухваленого рішення не впливають, так як умовами договору довічного утримання відповідач не брав на себе зобов'язання вчиняти такі дії. Позивач не заперечував, що відповідач ОСОБА_3 регулярно перераховує йому суми, визначені умовами договору, та одноразово до підписання договору сплатив йому суму одноразового грошового утримання 40 000 грн., проте зазначає, що з урахуванням збільшення цін вказаної суми недостатньо.

Оскільки умовами договору не було передбачено збільшення суми щомісячного утримання в разі зміни цін, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що така обставина не свідчить про неналежне виконання умов договору довічного утримання.

Умовами договору передбачена виплата сум з урахуванням індексації, проте з наявних в справі квитанцій вбачається, що відповідач добровільно перераховує позивачу грошові кошти в більших сумах ніж 600 грн.(а.с.35-43)

Також умовами договору не було передбачено, що відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу грошові кошти в більшому розмірі,через те, що оплата за комунальні послуги проводиться з урахуванням пільг позивача. Доводи апеляційної скарги, які стосуються зміни умов договору, колегія суддів не приймає, тому, що з відповідними вимогами про спонукання відповідача змінити умови договору позивач до суду не звертався. Позиція позивача, щодо змісту умов договору, які мають бути змінені не впливає на вирішення спору, щодо розірвання існуючого договору,через його невиконання набувачем майна.

Апеляційна скарга не містить жодних посилань на нові докази, або докази, які не були належним чином оцінені районним судом, на підставі яких суд міг би встановити неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді: