УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Бобринецької міської ради, третя особа - Бобринецьке районне споживче товариство, про визнання недійсним рішень Бобринецької міської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 жовтня 2009 року Бобринецькою міською радою було винесено рішення № 1093 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_5», за яким надано гр. ОСОБА_5 дозвіл на складання проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 0,0400 га зі складу земель житлової та громадської забудови, в тому числі землі під одно та двоповерховою житловою забудовою - 0,0400 га, не надані у власність та користування на території Бобринецької міської ради, в межах міста Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області.

21 грудня 2009 року Бобринецькою міською радою було винесено рішення № 1173 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_5», згідно з яким внесені зміни в рішення № 1093 сорок третьої сесії Бобринецької міської ради від 20 жовтня 2009 року; в назві вказаного рішення та вирішальній частині п. 1 слова «дозвіл на складання проекту землеустрою» замінено словами «дозвіл на вибір та попереднє погодження місця розташування земельної ділянки».

02 квітня 2010 року Бобринецькою міською радою було винесено рішення № 1255 «Про надання у власність безкоштовно, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку гр. ОСОБА_5», згідно з яким внесені зміни в рішення № 1173 сорок шостої сесії Бобринецької міської ради від 21 грудня 2009 року: скрізь де у тексті рішення вказана площа земельної ділянки - 0,0400 га замінено її на площу - 0,0327 га.

Затверджено гр. ОСОБА_5 проект землеустрою щодо відведення у власність, безкоштовно, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0327 га зі складу земель житлової та громадської забудови, в тому числі землі під одно та двоповерховою житловою забудовою - 0,0327 га, що знаходяться в запасі на території Бобринецької міської ради, в межах міста Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області.

На підставі рішення Бобринецької міської ради від 02 квітня 2010 року № 1255 гр. ОСОБА_5 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за НОМЕР_2 та зареєстрований в реєстратора Бобринецького відділу Кіровоградської філії ДП «Центр ДЗК» 23 червня 2010 року.

Позивач вважає, що дані рішення були винесені з порушенням вимог земельного законодавства України, оскільки органом місцевого самоврядування не припинене право користування земельною ділянкою Бобринецького районного споживчого товариства.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2015 року рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладено на сторони.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін апеляційного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_4 просила визнати недійсними розпорядження та державний акт з посиланням на те, що земельна ділянка, яка виділена відповідачу перебуває у користуванні Бобринецького РСТ і з користування останнього не вилучалася. Доводів, які б свідчили про порушення оскаржуваними розпорядженнями та передачею у власність ОСОБА_5 земельної ділянки особисто прав, свобод чи інтересів позивача, позовна заява не містить (такий висновок колегії суддів узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 25 грудня 2013 року, справа № 6-94цс13).

Відмовляючи у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції не перевірив чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача та не врахував, що відмова у позові з зазначених підстав можлива тоді, коли порушене право підлягає захисту, але пропущено строк позовної давності і підстави для його поновлення відсутні. У випадку безпідставності позовних вимог, суд відмовляє саме з цих підстав, а не з підстав пропуску строку позовної давності.

Доводи касаційної скарги, що стосуються відсутності рішення про припинення права користування земельною ділянкою Бобринецького РСТ, а також порушень під час оформлення землевпорядної документації на спірну земельну ділянку не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків апеляційного суду щодо невстановлення порушень прав та інтересів позивача оскаржуваними розпорядженнями та передачею у власність земельної ділянки відповідачу.

Інші доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2015року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.І. Євтушенко І.М. Завгородня