Провадження № 22-ц/783/7278/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3,

Сидоренко Л.М. - представника ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про нарахування та виплату заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом до Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» (далі - ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут»), у якому зазначала, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 січня 2012 року, скасовано наказ Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» від 31 січня 2011 року № 5 «Про роботу Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» на умовах неповного робочого тижня», на підставі якого їй встановили неповний робочий тиждень 0,2 ставки (одним робочим днем - понеділок). Внаслідок незаконності зміни відповідачем істотних умов праці мав місце вимушений прогул та наслідком цього стало нарахування їй заробітної плати із розрахунку 0,2 ставки.

Посилаючись на вказані обставини, просила відновити їй незаконно змінені істотні умови праці, зокрема, нарахування заробітної плати в період з 05 квітня 2011 року по 16 січня 2012 року за час дії наказу від 31 січня 2011 року № 5; провести нарахування та виплатити різницю в окладі за весь час вимушеного прогулу за період з 05 квітня 2011 року по 16 січня 2012 року, а також зобов'язати відповідача сплатити з цієї суми обов'язкові податки та збори згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» відновити ОСОБА_3 істотні умови праці, зокрема, нарахування заробітної плати в період з 05 квітня 2011 року по 16 січня 2012 року за час дії наказу від 31 січня 2011 року № 5.

Зобов'язано ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» провести нарахування та виплатити різницю в окладі за весь час вимушеного прогулу за період з 05 квітня 2011 року по 16 січня 2012 року.

Зобов'язано ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» сплатити обов'язкові податки та збори згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 61).

Дане рішення оскаржило ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут».

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права (а.с. 65-69).

Справа судами розглядалася неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року було скасовано ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2015 року (якою рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року було залишено без змін), а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 153-155).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки судовим рішенням було встановлено незаконність наказу Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» від 31 січня 2011 року № 5, на підставі якого позивача було переведено на неповний робочий тиждень з виплатою 0,2 ставки та зменшено заробітну плату відповідно до відпрацьованого часу, то в силу вимог ст. 235 КЗпП України істотні умови праці позивача підлягають відновленню з часу їх неправомірної зміни із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з Львівським відділенням ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут», працюючи на посаді старшого наукового співробітника відділу регіональної геології з виплатою 0,6 ставки.

Згідно з наказом Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» від 31 січня 2011 року № 5 «Про роботу Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» на умовах неповного робочого дня» ОСОБА_3 та іншим працівникам починаючи з 05 квітня 2011 року і до покращення фінансового стану відділення було встановлено неповний робочий тиждень з виплатою 0,2 ставки.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області» від 16 січня 2012 року, за позовом ОСОБА_5 до Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут», наказ відділення від 31 січня 2011 року № 5 скасовано.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, на порушення приписів ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у 2012 році ОСОБА_3 вже зверталася до суду з позовом до ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» про проведення перерахунку заробітної плати на умовах неповного робочого тижня з виплатою 0,6 ставки заробітної плати за період з 05 квітня 2011 року по 16 січня 2012 року. Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилалась на скасування наказу від 31 січня 2011 року № 5, на підставі якого їй було встановлено неповний робочий день з виплатою 0,2 ставки. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2012 року у справі № 2/1312/1385/12 в задоволенні вказаних вимог ОСОБА_3 було відмовлено. Вказане рішення ніким не оскаржено (а. с. 24-26).

Крім того, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2012 року у справі № 2/1312/2348/12 в задоволенні позову ОСОБА_3 до Українського державного геологорозвідувального інституту та Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дії незаконного наказу від 31 січня 2011 року № 5 відмовлено (а.с. 27-31).

У той же час, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, не визначившись із характером спірних правовідносин, підставою і предметом позову, на порушення приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України фактично вдався до переоцінки тих доказів та фактів, яким у справі № 2/1312/1385/12 було надано оцінку.

Крім того, статтею 235 КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (ч. 1); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (ч. 3); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (ч. 4).

Частиною 2 цієї статті визначено порядок виплати працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи у випадку незаконного переведення на іншу роботу.

Проте, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку на підставі ст. 235 КЗпП України, суд не врахував, що положення вказаної статті передбачають виплату середнього заробітку працівника, перелік яких передбачено зазначеною нормою права та є вичерпним і не передбачає виплати різниці в окладі в умовах неповного робочого часу при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Крім того, ухвалюючи рішення про відновлення позивачу істотних умов праці, суд не врахував, що ОСОБА_3 02 липня 2012 року звільнено у зв'язку зі скороченням штату, а відновлення істотних умов праці можливе лише працюючому працівнику.

Враховуючи вище наведене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п. 1-4, 314 ч. 2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 рокускасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: