Провадження №2/761/8342/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі Лазоришинець К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, третя особа: Головне управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області, про стягнення заборгованості з виплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Відповідач), третя особа: Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, про стягнення суми заборгованості по недоплаті пенсії, нарахованої за рішенням адміністративного суду, але не виплаченої, в якому просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на свою користь заборгованість по недоплаті пенсії в сумі 15 033,07 грн. та грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. на відшкодування завданої Позивачу діями та бездіяльністю відповідача моральної шкоди (а.с.1-7).

Свої вимоги Позивач мотивував тим, що не дивлячиcь на наявність рішень судів, в тому числі Вищого адміністративного суду України від 21.06.2012р., яким Відповідача зобов'язано зробити з 26.12.2006р. перерахунок раніше призначеної йому пенсії відповідно до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Відповідачем рішення суду не виконуються і виплата заборгованості з 27.12.2006р. по 24.01.2008р. не проведена. При цьому у листі від 26.09.2012р. Відповідач повідомив його про те, що на виконання рішення Вищого адміністративного суду України від 21.06.2012р. ним проведено нарахування заборгованості у сумі 15 033,07грн., проте фактично відмовився її виплачувати, посилаючись на відсутність передбачених Законами України Про Державний бюджет України на 2011 та 2012 роки асигнувань на виплату заборгованості по недоплаті пенсії, а також стверджуючи, що Бюджетний кодекс України забороняє відповідачу виплачувати Позивачу недоплачену пенсію.

Також Позивач вказав, що невиконання Відповідачем судових рішень та не здійснення виплати заборгованості по виплаті пенсії завдають йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та в тому, що він змушений звертатись до державних та судових органів, неодноразово судитись тощо.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва (суддя Волошин В.О.) від 06.01.2015р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.13).

До судового засідання стороною відповідача було подане клопотання про закриття провадження у справі в зв'язку з тим, що між тими самими сторонами, про один і той самий предмет і з тих самих підстав є постанова суду, яка набрала законної сили, в зв'язку з чим ухвалою суду від 24.06.2015р. провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, про стягнення заборгованості з виплати пенсії - закрито (а.с.114).

Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.06.2015р. Позивач звернувся з апеляційною скаргою до Апеляційного суду м. Києва (а.с.116-120), який своєю ухвалою від 04.08.2015р. задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року скасував, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, про стягнення заборгованості з виплати пенсії повернув до Шевченківського районного суду м. Києва для продовження розгляду (а.с.139-140).

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 17 серпня 2015 року вказану цивільну справу передано до розгляду судді Маліновській В.М. (а.с.143), яка своєю ухвалою від 19.08.2015р. вказану цивільні справу призначила до розгляду у судовому засіданні на 16.11.2015р. (а.с.144).

Відповідач подав суду заперечення проти позову (а.с.97-98,151-154), в яких зазначив, що на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2008р., постанови Вищого адміністративного суду України від 21.06.2012р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 26.12.2006р. по 22.07.2011р. у відповідності до довідки № 13 від 24 січня 2008 року, та нараховано до виплати 15 033,07 грн. Разом з тим, починаючи з 23.07.2011р. по сьогоднішній день виплати передбачені ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснюються в порядку передбаченому Законом України «Про Державний бюджет України». Водночас, відповідно до п.п.1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу будь-які зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, а бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України. Відтак, Управління вважає позовні вимоги безпідставними та не обгрунтованими, оскільки Позивач всупереч нормам матеріального права та процесуальним нормам КАС України подав позов, який спрямований на виконання інших судових рішень, що набрали законної сили, так повторне стягнення коштів не припустиме, оскільки Позивач не позбавлений права отримання належних йому сум по раніше ухваленим рішенням суду в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Окрім того, вимоги позивача про стягнення коштів не підлягають задоволенню, оскільки норми ЦК України, які регулюють договірні (зобов'язальні) правовідносини, не підлягають застосуванню до правовідносин в сфері пенсійного забезпечення.

В судове засідання Позивач не з'явився, в позовній заяві Позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, оскільки він є інвалідом і може пересуватися лише в межах власної квартири.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути дану справу у відсутність представника ГУ СБУ у м. Києві та області (а.с.92). Водночас, третя особа надала пояснення щодо позову, в яких погодилась з правомірністю вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої, але не доплаченої пенсії в сумі 15 033,07 грн., в частині вирішення заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди поклався на розсуд суду (а.с.20-21).

Вивчивши матеріали страви, встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.02.2014р. у справі № К/800/598/14, вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої пенсії, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відносить до юрисдикції цивільних судів (а.с.67-71).

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2008р. (а.с.30-33), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2009р. позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено частково. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 25.01.2008р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обчисливши її з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим спеціальним званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), та премії в розмірах, встановлених законодавством України у відповідності до довідки № 13 від 24.01.2008р., виданої ОСОБА_1 Управлінням Служби безпеки України. В решті позовних вимог відмовлено.

За результатами перегляду справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 Вищим адміністративним судом України 21.06.2012р винесено постанову, якою касаційну скаргу задоволено частково; ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2009 - скасовано, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2008 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2009 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - управління Служби безпеки України в м. Києві про перерахунок пенсії за вислугу років змінено в частині дати з якої слід провести перерахунок пенсії за вислугу років та замість з « 25.01.2008» зазначити з « 26.12.2006», а в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2008 залишено без змін (а.с. 34-36).

Листом від 25.07.2012р. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві на звернення ОСОБА_1 повідомило останнього, що після надходження належним чином завірених судових рішень, в тому числі постанови Вищого адміністративного суду України від 21.06.2012р. їх буде невідкладно виконано (а.с.38).

14.08.2012р. постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Пацуріною О.В. відкрито виконавче провадження (ВП №33808088) за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2012р № 5/115 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 26.12.2006р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 (а.с.48-49).

Листом від 03.09.2012р. Відповідач просив Позивача надати довідку №13 від 24.01.2008р., видану Службою безпеки України, оскільки вказаний документ відсутній в матеріалах пенсійної справи (а.с.39).

У подальшому листом від 26.09.2012р. Відповідач повідомив Позивача про те, що постанову Вищого адміністративного суду України від 21.06.2012р. виконано, доплата у сумі 15 033,07грн. включена у відомість для проведення виплати. При цьому Позивачу повідомлено, що пенсійні виплати, в тому числі й ті, розмір яких встановлено на виконання судових рішень, здійснюються у розмірах, визначених з урахуванням Законів України «Про Державний бюджет України на 2011рік» та «Про Державний бюджет України на 2012рік» виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011-2012рр. (а.с.40-41.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.10.2012р. задоволено заяву ОСОБА_1 про судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі та зобов'язано Відповідача подати Окружному адміністративному суду м.Києва звіт про виконання судового рішення Вищого адміністративного суду України від 21.06.2012р. у місячний строк з моменту набрання даною ухвалою законної сили (а.с.42-43).

Листом від 29.10.2012р. Відповідач повторно повідомив Позивача про те, що ним на виконання судових рішень проведено перерахунок пенсії та нараховано грошові кошти у сумі 15 033,07 грн., проте вказав, що бюджетних асигнувань на здійснення видатків з виконання судових рішень про перерахунок та виплату пенсій бюджетною програмою на 2012р. не передбачено (а.с. 44-45).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2013р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Управління Служби безпеки України у м. Києві, про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення заборгованості по недоплаті пенсії, відшкодування моральної шкоди (а.с.50-54), залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2013р. (а.с.55-58) та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.11.2013р. (а.с.59), у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.50-54).

28 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення до Окружного адміністративного суду м. Києва, який своєю ухвалою від 20.12.2013р., залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 30.10.201р. (а.с.62-63) відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2008р. та постанови Вищого адміністративного суду України від 21.06.2012р. (а.с.46-47).

З доданих до заперечень Відповідача документів, а саме з Розрахунків на доплату (виплату, утримання) пенсій за пенсійною справою № N/А 10654 - пенсіонер ОСОБА_1, вбачається, що Відповідачем починаючи з грудня 2006р. здійснено перерахунок пенсії Позивача та зафіксовано суму доплати, яка підлягає виплаті, - 15 033,07грн. (а.с. 156-159).

Таким чином з судом встановлено, що Відповідачем на виконання судових рішень у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в тому числі на виконання Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.06.2012р., проведено перерахунок пенсії починаючи з 26.12.2006р.

Проте, в судовому засіданні встановлено, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві до теперішнього часу в добровільному порядку заборгованість нараховану на виконання судового рішення (постанови) не погашає.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

При цьому ст.8 даного Закону визначено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Виходячи зі змісту вказаного Закону саме Пенсійний фонд України за рахунок коштів Держаного бюджету України здійснює виплату пенсій та інших виплат.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Основними засадами судочинства є обов'язковість рішень суду (ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Згідно Витягу з Протоколу № 63 засідання Кабінету Міністрів України від 05.09.2011р., визначено Пенсійному фонду України забезпечити належне здійснення виплат, передбачених зокрема ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у тому числі відповідно до судових рішень, ухвалених на виконання зазначених статей Законів України, у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011р. № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

Як зазначив Європейський суду з прав людини в своєму рішенні від 10.06.2011р. при вирішенні справи «Сук проти Україна» державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов'язань, тому остаточна відмова національних органів у праві заявника на доплату за період, що розглядається, є свавільною і такою, що не ґрунтується на законі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в зв'язку з невиплатою нарахованих Позивачу грошових коштів в результаті перерахунку пенсії останньому відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обчисленої з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим спеціальним званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), та премії в розмірах, встановлених законодавством України у відповідності до довідки № 13 від 24.01.2008р., виданої ОСОБА_1 Управлінням Служби безпеки України, в сумі 15 033,07 грн., порушує права Позивача, які мають поновленні шляхом стягнення вказаної суми в примусовому порядку.

Щодо стягнення на користь Позивача моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами 3,4 вказаної вище ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем позивачу не виплачена нарахована внаслідок перерахунку сума пенсії в розмірі 15 033,07 грн., і застосовуючи принцип співмірності, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі 1 000,00 грн.

На підставі ст. 19, 129 Конституції України, ст.ст. 23, 525, 1167 ЦК України, ст.ст. 8, 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, третя особа: Головне управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області, про стягнення заборгованості з виплати пенсії - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_1 заборгованість по недоплаті пенсії в сумі 15 033,07 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: