Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1546/15-ц

02 грудня 2015 року смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Гутича П.Ф.

з участю секретаря Соловей Л.П.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 3000 доларів США за договором позики, укладеним між позивачкою та ОСОБА_4 10 січня 2003 року.

Позивачка зазначила, що 10 січня 2003 року між нею та ОСОБА_4 укладено договір позики, згідно з яким вона передала у власність позичальниці грошові кошти в сумі 3000 доларів США, про що та дала власноручно складену розписку.

За життя ОСОБА_4 гроші не повернула, а у вересні 2014 року померла.

Спадкоємцем прав та обовязків ОСОБА_4 є відповідач.

Неодноразово надсилала відповідачу письмові вимоги про повернення боргу, однак такі залишались без реагування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що знала про те, що ОСОБА_4 померла, однак про те, що спадкоємцем померлої є відповідач дізналась тільки 21 вересня 2015 року під час розгляду її позову до ОСОБА_5 з цього приводу.

Відповідач та його представник позов не визнали. ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4

В січні 2015 року подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а в листопаді 2015 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом земельну частку (пай).

Про те, що ОСОБА_4 мала борг перед позивачкою, йому не було відомо. Померла про будь-який борг його не інформувала. Свої претензії про повернення боргу ОСОБА_1 предявила йому тільки у вересні 2015 року.

Про відкриття спадщини позивачці було відомо, так як вона проживає по сусідству з ним та господарством померлої. ОСОБА_1 була присутня на похоронах ОСОБА_4

Крім того, відповідач та його представник вважають, що розписка ОСОБА_4 про одержання позики від позивачки не відповідає вимогам закону. В ній не зазначено, що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_1 гроші. Не встановлений строк їх повернення.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підтвердження факту укладення договору позики з ОСОБА_4 позивачкою представлена розписка останньої про те, що 10 січня 2003 року вона зичить у ОСОБА_1 3000 доларів США, зобовязується віддати та дає у заставу земельну ділянку площею 0,50 га.

15 вересня 2014 року ОСОБА_4 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-НМ №194491, видане виконавчим комітетом Старунської сільської ради Богородчанського району 17 вересня 2014 року (а.с.32).

Згідно з повідомленням Богородчанської районної державної нотаріальної контори, 21 січня 2015 року за заявою відповідача ОСОБА_2 відкрита спадкова справа №6/2015 після смерті ОСОБА_4, а 20 листопада 2015 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належали ОСОБА_4, відмовлено (а.с.31).

Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Однак, відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що позивачці стало відомо про відкриття спадщини 15 вересня 2014 року, так як вона проживає по сусідству з господарством померлої ОСОБА_4 та була присутня на її похоронах. Цього не заперечувала в судовому засіданні ОСОБА_1

Як пояснив ОСОБА_2, після смерті ОСОБА_4 він вступив у володіння спадковим майном, доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку.

Однак ОСОБА_1 предявила претензію спадкоємцю тільки 22 вересня 2015 року, тобто в строк більше року з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 також не предявляла претензій по боргах спадкодавця до спадкового майна, з такою заявою до нотаріуса не зверталась.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкоємець, який прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обовязку, передбаченого ст.1297 ЦК, тобто звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутись до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Таким правом у строки, передбачені ст. 1281 ЦК України, позивачка не скористалась.

Крім того, розписка, складена ОСОБА_4М 10 січня 2003 року, не відповідає вимогам договору позики в розумінні ст. 1049 ЦК України.

В розписці відсутні дані, які б засвідчували отримання боржником від кредитора 3000 доларів США.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа №6-1967цс15), розписка як документ, що підтвержує грошове зобовязання, має містити умови одержання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів.

В розписці від 10 січня 2003 року відсутні дані про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_1 коштів.

На підставі ст.ст. 1046; 1047; 1281 ЦК України, керуючись ст.ст. 213; 215 ЦПК України, суд

р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий