Справа № 461/3432/15 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/5293/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.

з участю представника стягувача ОСОБА_2, боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2015 року у справі за заявою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2015 року задоволено заяву Галицької РА ЛМР та поновлено строк для пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих Галицьким районним судом м. Львова від 22.01.2015 року у справі №1304/2303/12 про зобов'язання ОСОБА_3 за власні кошти прибрати речі домашнього вжитку з горища будинку на АДРЕСА_1 та про стягнення з ОСОБА_3 на користь Галицької РА ЛМР 107.30 грн. судового збору, згідно рішення Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2012 року.

Ухвалу оскаржив боржник ОСОБА_3 Вважає таку незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що про розгляд даної заяви судом першої інстанції належно не повідомлявся, отримав копію оскаржуваної ухвали по спливу тривалого часу після її постановлення.

Вказує на те, що посилання заявника, що ним вчасно у вересні 2013 року пред'являлись виконавчі листи до виконання не відповідає дійсності та нічим не підтверджені, оскільки його як боржника по даних виконавчих провадженнях ніхто не викликав, копій жодних документів не скеровував та не зобов'язував вчинити ніяких дій, визначених судовим рішенням від 18.12.2012 року.

Окрім того, Галицька РА ЛМР, отримавши відмову у відкритті виконавчого провадження, у встановленому законом порядку не оскаржувала такі дії ДВС, проігнорувала визначеними законом терміни пред'явлення виконавчих листів до виконання, а відтак - не використала своєї можливості щодо виконання даного судового рішення. Також не відповідає дійсності той факт, що у заявника Галицької РА ЛМР відсутні його ідентифікаційні дані.

Вважає, що заявник не навів достатніх допустимих та належних доказів поважності пропуску ним строку пред'явлення до виконання виконавчих листів, а відтак - жодних законних підстав у суду для задоволення такої заяви не було.

На підставі наведеного просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

Представник стягувача - Галицької районної адміністрації проти доводів апеляційної скарги заперечив. Просить врахувати, що первинно виконавчі листи до виконання були подані до ДВС вчасно, однак по таким відмовлено у відкритті виконавчого провадження з мотивів відсутності в таких -ідентифікаційного коду боржника, даними про який стягував не володів і не міг такі дані отримати. З метою домогтися виконання рішення суду, яке боржником добровільно не виконувалось і не виконане по даний час, одразу після отримання інформації з ДВС про відмову у відкритті виконавчих проваджень звернулись до суду з заявою про видачу належно оформлених виконавчих документів, які не були видані вчасно, що зумовило повторне звернення уже по спливу визначеного законом річного строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання. Тому немає вини стягувача у тому, що строк для пред»явлення виконавчого документа сплив. Такий пропущено з поважної причини - тривалого з»ясування судом даних про ідентифікаційний номер боржника, що обґрунтовано враховано судом першої інстанції та постановлено законну ухвалу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред»явлення виконавчого документу пропущений з поважних причин.

З таким висновком колегія судді погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Статтею 368 ЦПК України встановлено, що питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Відповідно до даної норми за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Згідно із ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на час набрання рішенням законної сили) встановлено, що виконавчі документи (виконавчі листи) можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Частиною 2 ст. 24 цього закону передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Матеріалами справи встановлено, що 06.02.2012 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа ЛКП «Снопківське» про зобов'язання до вчинення дій.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2012 року позов задоволено. Зобов»язано ОСОБА_3 за власні кошти прибрати речі домашнього вжитку з горища будинку АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Галицької РА ЛМР 107 грн. 30 коп. судового збору.

Рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

На виконання рішення, судом видано виконавчий лист, які представник позивача отримала 24.07.2013 року.

11.09.2013 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради скеровано у Галицький ВДВС виконавчі листи для примусового виконання.

Постановою державного виконавця від 18.09.2013 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана постанова отримана стягувачем лише 02.10.2013 року.

Враховуючи положення зазначених вище нормативних актів, стягувач позбавлений можливості надання виконавчій службі інформації щодо боржника, відсутність якої була підставою для винесення постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження. Мова йшла про зазначення у виконавчих документах ідентифікаційного номера боржника або номер та серію паспорта для громадян України, які через свої релігійні переконання або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера. Оскарження таких дій виконавчої служби є виключно правом, а не обов»язком стягувача, що спростовує мотиви апеляції про зволікання сторони стягувача, яка проявилась у тому, що останнім не оскаржено зазначені постанови /а.с.32/.

Виключно на підставі заяви стягувача у формі листа голови Галицької районної адміністрації від 10.10.2013 року №31 вих. 1748 Галицьким районним судом скеровувались запити до Головного управління Міндоходів у Львівській області від 22.10.2013 року, 23.12.2013 року щодо отримання ІПН боржника, проте отримували відмову у зв'язку із неможливістю ідентифікації боржника /а.с. 31 .35, 38, 40/.

26.01.2015 року представник Галицької районної адміністрації Львівської міської ради подав чергову заяву від 20.01.2015 року та отримав виконавчі листи та 10.02.2015 року подав їх до Галицького ВДВС.

25.02.2015 року постановою державного виконавця відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку із пропуском строку до його пред'явлення.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про наявність поважних причин у стягувача за яких ним пропущено визначений законом річний строк для подачі до примусового виконання виконавчого документа на підставі рішення суду, оскільки стягував не володів і не міг володіти даними, зазначення яких, хоча і неправомірно вимагала виконавча служба у виконавчому документі.

Щодо мотивів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та не дотримання, на думку апелянта вимог передбачених ч.2 ст. 371 ЦПК України щодо виклику в судове засідання осіб, які приймають участь у справі, то з цього приводу колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

В матеріалах справи дійсно відсутні дані про те, що боржник, як сторона по справі належно повідомлений про призначення до розгляду заяви про поновлення строку на пред'явлення до виконання виконавчого документу на 15.04.2015 року на 9 годин 30 хв., оскільки відсутні дані про отримання такого повідомлення суду від 03.04.2015 року ОСОБА_3 / а.с. 59/.

Будучи особисто присутнім в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляції, апелянт не вказав, які саме повідомлені ним обставини справи чи надані докази суду першої інстанції у разі його участі в судовому засіданні, могли б вплинути на висновки суду першої інстанції про визнання поважними причин несвоєчасної подачі до виконання виконавчих документів.

Висловлені заперечення апелянта зводяться до непогодження із самим рішенням суду, на підставі якого видано виконавчі листи, яке ним, як відповідачем не оскаржувалось.

Тому посилання апелянта на порушення судом вимог ч.2 ст. 371 ЦПК Українищодо проведення розгляду заяви у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, за відсутності доказів повідомлення боржника, не може бути підставою для скасування по суті правильного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч. 1 ст. 312, ст.. 313, п.4 ч.1 ст. 314 ,. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді