Справа № 307/1873/15-ц
Провадження № 2/307/1184/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого: судді Ляшко С.М.

при секретарі: Пальонна М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 де третя особа Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до відповідача де третя особа є Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В своїй позовній заяві позивачка просить суд визнати ОСОБА_2, таким що втратив право користування будинком №4 по вулиці Мічуріна в с. Ганичі.

Зобов'язати Тячівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській обл. зняти ОСОБА_2 з державної реєстрації з будинку №4 по вулиці Мічуріна с.Ганичі.

Свої вимоги мотивує тим, що приводом для звернення до суду є зняття з реєстрації Відповідача, який зареєстрований за адресою: 90535, Тячівський р-н, с. Ганичі, вул.Мічуріна, 4, але фактично там тривалий час не проживає, участі в утриманні житла не приймає.

На даний час у будинку за адресою: 90535, Тячівський р-н, с. Ганичі, вул.Мічуріна, 4, зареєстровано 2 осіб. Фактично постійно проживає лише вона.

Цей будинок належить їй особисто на праві приватної власності.

В 1995 році її донька одружилася з Відповідачем, який за її згодою був зареєстрований (прописаний) за даною адресою з 1995 року. Від шлюбу в них народилося двоє дітей, але подружнє життя між ними не склалося. З 2005 року вони припинили проживати, як сім'я. У 2012 році шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Тячівського районного суду від 19.04.2012 по справі № 711/2222/2012.

У 2005 році Відповідач виїхав за невідомою їй адресою. З часу розірвання шлюбу та по даний час Відповідач за даною адресою не проживав, участі в утриманні житла не брав, станом на сьогоднішній день його місце проживання їй невідоме.

Факт відсутності Відповідача за даною адресою підтверджений довідкою Ганичівської сільради, а також показами свідків.

З вищенаведеного витікає, що Відповідач, з 2005 року добровільно виселився і вивіз усе належне йому майно з її будинку, тобто добровільно змінив своє місце проживання, вибувши в інше жиле приміщення та з цього приводу, втратив право користування її будинком з зазначеного часу.

Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлює те, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування ним житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оскільки Відповідач у будинку не проживає більше шести місяців, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, він не є членом їхньої сім'ї, а отже вважається таким, що втратив право користування житлом.

Отримання такого рішення необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-1V.

Позивачка в судове засідання не зявилася, згідно надісланої до суду заяви, просить суд справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд позов задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про час день та місце розгляду справи в судове засідання повторно не зявився, тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутність, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, тому суд вважає, що справу слід розглянути у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

У зв'язку з неявкою сторін, на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2010р. ОСОБА_1 є спадкоємцем цілої частини майна гр.ОСОБА_3, яке складається з ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в с.Ганичі по вул.Мічуріна, буд.4.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27416701 від 23.09.2010р. домоволодіння в с.Ганичі, вул.Мічуріна, буд.4 належить ОСОБА_1 в ? частці на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно довідки №2796 від 03.12.2014 року виданої виконавчим комітетом Ганичівської сільської ради в тім, що в селі Ганичі по вулиці Мічуріна, 4 ОСОБА_2, 1964р.н. не проживає з 2005 року.

Відповідно ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приймаючи до уваги наведе, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування приміщеннями житлового будинку №4 по вул.Мічуріна в с.Ганичі, в решті позову відмовити, так як позивачка не надала доказів, що вона зверталася у відповідні органи з заявою про припинення реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 гривень судових витрат.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування приміщеннями житлового будинку №4 по вул.Мічуріна в с.Ганичі в решті позову відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 з дня отримання копії рішення.

Суддя Тячівського

районного суду: ОСОБА_4