Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі: Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 14 325,71 грн. з відповідача - ОСОБА_1

Позовні вимоги мотивовані тим, що, відповідно до укладеного Договору № б/н від 17.09.2010 року, відповідач отримав кредит в розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, - кредитку «Універсальна» із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого і цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил користування платіжною карткою, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості умов договору, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та строк, встановлені договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник має виконати зобов'язання з повернення кредиту, в тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач своєчасно кредит не повернув, проценти за його користування не сплатив, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Таким чином, у порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.07.2015 року утворилася заборгованість відповідача в розмірі 14 325,71 грн.

Оскільки відповідачем порушені умови договору, представник позивача, направивши письмову заяву про підтримання позовних вимог, просив задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача.

Представник відповідача надав письмові заперечення, згідно яких відповідач дійсно була клієнтом банку та використовувала кредитну картку позивача - «Універсальна». Грошові кошти, які були доступні на зазначеній картці, відповідач використовувала належним чином, що підтверджується виписками рахунку по кредитній картці. Проте, 07.09.2012 року на картковий рахунок відповідача від невідомої особи було перераховано кошти в розмірі 5 000,00 грн., після чого ОСОБА_1 звернулась до банку з приводу роз'яснення ситуації. У відповідь відповідачу було направлено лист, в якому банк зазначив, що грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. дебетовані з картки після шахрайських дій третіх осіб. Після даного випадку від позивача на адресу відповідача стали приходити листи про наявність заборгованості, яка з кожним повідомленням збільшувалась. На вимогу відповідача, позивач жодних належних доказів не надав, які б підтвердили наявність заборгованості і у порушення вимог ст. 61 Конституції України та правової позиції ВСУ позивачем безпідставно нараховані штраф та пеня, що є неприпустимим та додатково підтверджує необґрунтованість заборгованості.

З вище зазначених підстав представник відповідача просив у задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові заперечення представника відповідача, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.09.2010 року між сторонами було укладено договір відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, кредитку «Універсальна» із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем приєднано до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», де визначено за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги, довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна».

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Позивачем вказано, що Заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг.

При цьому, позивач не зазначив в позовній заяві жодних даних про номер карткового рахунку, дати вручення картки позивачу, повідомлення їй пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Не містить жодної конкретики з цього приводу і додана анкета-заява відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17.09.2010 року (а.с.5).

В матеріалах справи відсутня пам'ятка клієнта, яка за позицією позивача є складовою договору.

Також суд вважає за необхідне врахувати і доводи відповідача викладені в запереченнях, зокрема те, що заборгованість відповідача має місце після 07.09.2012 року, коли на картковий рахунок відповідача від невідомої особи було перераховано кошти в розмірі 5 000,00 грн. Хоча зазначена сума і була дебетована з картки відповідача позивачем (а.с. 54, 55), проте, саме після цього з'явилась заборгованість та з часом стала лише збільшуватись.

При вирішенні даної справи суд також дотримується вимог ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої правові позиції Верховного Суду України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, застосовує правову позицію Верховного Суду України сформовану у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015р., у якій зазначається, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

Оскільки наведені позивачем у позовній заяві обставини не підтверджуються належними і допустимими доказами, спростовані викладеними відповідачем запереченнями, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем, не відшкодовується.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 16, 610-612, 625, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: