Провадження № 2/161/3288/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі - Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позов тим, що 10 листопада 2008 року померла її матір ОСОБА_3. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається зі спадкового майна: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Степовій, 125 у м.Луцьку, який за життя був збудований спадкодавцем. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3, звернулась в Першу Луцьку державну нотаріальну контору, з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Однак, постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 16 червня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 125 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Степовій, у м. Луцьку після смерті ОСОБА_3 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зазначає, що через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, вона позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок № 125, який розташований по вул.Степовій в м. Луцьку, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 10.11.2008 року.

Позивач у справі в судове засідання не з'явилася, її представник подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, згідно з якою позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник Луцької міської ради не з'явився, подав в суд заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відносно позову не заперечила.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 листопада 2008 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.11.2008р.(а.с.15).

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається зі спадкового майна, а саме: житлового будинку № 125 по вул. Степовій в м. Луцьку.

За життя, ОСОБА_3 був складений заповіт та посвідчений нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до змісту заповіту, ОСОБА_3 все належне їй майно, яке буде належати їй на момент смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалося б і взагалі все те, на що за законом буде мати право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як встановлено з акта прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку та технічного паспорта виготовленого комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» вищевказаний житловий будинок був збудований спадкодавцем ОСОБА_3.

Судом встановлено, що після завершення будівництва та здачі будинку в експлуатацію за замовленням ОСОБА_3 комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок № 125 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Степовій, в м.Луцьку, проте право власності на зазначене майно не було зареєстровано.

У звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, 16 червня 2015 року постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 125 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Степовій, у м. Луцьку після смерті ОСОБА_3.

Статтею 1296 ч.3 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як вбачається з свідоцтва про народження від 05 червня 1994 року, витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.06.2015р., свідоцтва про народження від 24.11.1957 року, після смерті ОСОБА_3 залишились доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Як встановлено судом, остання з заявою про прийняття спадщини не зверталась, жодних майнових претензій до спадкового майна та обовязкової частки у спадщині немає. Інших спадкоємців та осіб, які звертались з заявою про прийняття спадщини немає.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з записів будинкової книги, на момент відкриття спадщини позивач ОСОБА_1 проживала зі спадкодавцем та в шестимісячний строк звернулась до нотаріуса за прийняттям спадщини, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 02.03.2009 року та постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено з письмових доказів, які знаходяться в матеріалах справи, 04 жовтня 1966 року спадкодавцю було надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку, що підтверджується договором укладеним між виконавчим комітетом Луцької міської ради та ОСОБА_3.

06 лютого 1970 року спадкодавцем на підставі акта прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку було прийнято в експлуатацію спірний житловий будинок.

Згідно технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок № 125 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Степовій, в м. Луцьку виготовленого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» загальна площа будинку становить 94,7 кв.м., житлова 59,7 кв.м.

Відповідно до висновку ПП «Пілон-С» від 16 жовтня 2015 року, за результатами проведення технічного обстеження житловий будинок № 125 по вул. Степовій в м. Луцьку відповідає дійсним державним будівельним, санітарно-гігієнічним та протипожежним нормам і придатний до експлуатації.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, за таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вулиці Степовій, 125, у місті Луцьку, як спадкове майно за заповітом, після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 10 листопада 2008 року.

Керуючись ст.ст. 8,10,60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1269, 1296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок № 125, який розташований по вул. Степовій в м. Луцьку, який залишився після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 10 листопада 2008 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта