№ 242/3868/15-ц
№ 2/242/1655/15
23 листопада 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому зазначив, що 28.03.2011 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 812И/02-2011 на суму 344 000,00 грн. З метою забезпечення виконання взятих зобовязань між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки від 28.03.2011 року, за умовами якого відповідач поручився перед банком своїм майном предметом іпотеки за виконання зобовязань за укладеним кредитним договором. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 01.08.2015 року має заборгованість 151 750,37 грн., яка складається з наступного: 120 400,15 грн. заборгованість за основною сумою кредиту та 31 350,22 грн. заборгованість за відсотками. На підставі цього просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки.
Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та заяву про зміну предмету позову, в якій просить ухвалити рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Зібраними у справі доказами, судом встановлено, що 28.03.2011 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 812И/02-2011 з додатковою угодою від 28.03.2011 року на суму 344 000,00 грн. зі сплатою 24% річних на строк не пізніше 28.03.2016 року для придбання та поліпшення житлових умов квартири.
Договором про іпотечний кредит від 28.03.2011 року, укладеному між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_2 передбачено, що іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором № 812И/02-2011 від 28.03.2011 року передає в іпотеку предмет іпотеки трикімнатну квартиру за адресою: Донецька область, м. Донецьк, пр. Гринкевича, 4/4, що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25.01.2002 року ОСОБА_3, приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу.
Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 3 цієї статті визначено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 592 ЦПК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави: у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу; у разі порушення заставодавцем правил про розпоряджання предметом застави; в інших випадках, встановлених договором.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку , встановленому цим Законом.
Згідно до ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.
Статтею 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Згідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.
Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення.
Враховуючи, що судом встановлено порушення основного зобов'язання за кредитним договором з боку ОСОБА_1, при чому розмір заборгованості відповідача перед позивачем є співрозмірними з вартістю іпотечного майна, суд вважає вимогу позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованою та такою, що відповідає умовам договору, положенням закону і підлягає задоволенню.
У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст. ст. 509, 526, 575, 611, 629, 651 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, ст. ст.1, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити у повному обсязі.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» за кредитним договором № 812И/02-2011 від 28.03.2011 року на загальну суму 151 750 (сто пятдесят одну тисячу сімсот пятдесят) грн. 37 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру за адресою: Донецька область, м. Донецьк, пр. Гринкевича, 4/4, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25.01.2002 року ОСОБА_3, приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, що визначена за домовленістю сторін у договорі про іпотеку (п. 1.3) у розмірі 380 668 (триста вісімдесят тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. з наданням Банку всіх повноважень продавця предмету іпотеки в органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності, необхідних для продажу предмету іпотеки
Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, судовий збір на користь держави у розмірі 1 517 (одна тисяча пятсот сімнадцять) грн. 50 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя