Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Каторжинської Т.В.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

08.10.2015 ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), у якому просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, під час якого, у них народилася дочка ОСОБА_3, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначила, що відповідач проживає окремо.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.15).

Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.19).

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Домовленості про утримання дитини в досудовому порядку сторонами не досягнуто.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню малолітньої дитини, зокрема, сплати аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Оскільки відповідач позов визнав, є особою працездатного віку, інших неповнолітніх дітей та аліментних зобов'язань не має, суд вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. починаючи від дня пред'явлення позову - 08.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Керуючись статтями 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 08.10.2015 р. до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. на користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом апеляційної скарги протягом 10 днів з дня з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. С. Рожкова