АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа №641/828/15-ц. Головуючий 1 інст.: - ОСОБА_1
Провадження №22-ц/790/7892/15. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі: - ОСОБА_5,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 - про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року частково задоволено заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову. До вирішення спору по суті заборонено укладати угоди щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1.

В апеляційні скарзі ОСОБА_6, який не брав участі у розгляді справи, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та його майнових прав як власника квартири, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2015 року ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8, в якому просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики від 30 вересня 2014 року у розмір 384 608 грн.(а. с.2-3).

2 лютого 2015 року ОСОБА_7 звернувся в суд з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_8 (а. с.7-8).

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року заяву ОСОБА_7 задоволено частково.

До вирішення спору по суті заборонено укладати угоди щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (а. с. 17).

Із апеляційної скарги ОСОБА_6 та додатків до неї вбачається, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2015 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_9, 3 - особа: приватний нотаріус Харківського МНО ОСОБА_10 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Визнано удаваним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 24 липня 2010 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_10 за р. №1086. Визнано, що 24 липня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вчинено правочин застави квартири АДРЕСА_3 з метою забезпечення виконання продавцем квартири свого існуючого зобовязання перед її покупцем за договором позики. Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_2 ( а. с.46-50).

Зважаючи на те, що на час постановлення ухвали про забезпечення позову відповідачка ОСОБА_8 не була власником квартири АДРЕСА_2, суд першої інстанції не мав правових підстав забезпечувати позов ОСОБА_7 шляхом заборони укладати угоди щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, яка належала на той час на праві власності ОСОБА_6

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 2.ч.1 ст. 312, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: