справа № 208/1774/15-ц
№ провадження 2/208/1061/15
17 листопада 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області
головуючого, судді Нельге Д.В.,
при секретарі Севастьяновій Л.М.,
за участю представника позивача Стребіж М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 «Про звернення стягнення на предмет іпотеки», -
Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд:
- стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 20.05.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 1/080ОLTD, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 40 000,00 доларів США строком до 18.05.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 20.05.2008 року між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір № ОLTD/1, за умовами якого відповідач передала в іпотеку: 1/3 металевий, 2/3 шлакоблок, торговельний павільйон, загальною площею 14,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Через невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 12.01.2015р. складає 1 562 695,64 грн. Враховуючи, що, вищевказаним договором іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, просить суд, в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, що дозволило суду визнати її неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом в ході розгляду справи, 20.05.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 1/080ОLTD, за умовами якого позивач надав відповідачу на споживчі цілі кредит у розмірі 40 000,00 доларів США зі сплатою 18,00% річних строком до 18.05.2018 року.
В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 20.05.2008 року між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір № ОLTD/1, за умовами якого відповідач передала в іпотеку: 1/3 металевий, 2/3 шлакоблок, торговельний павільйон, загальною площею 14,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно розрахунку, наданого позивачем, через невиконання відповідачем взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, виникла заборгованість, яка, станом на 12.01.2015р., складає 1 562 695,62 грн., а саме:
- 584 852,15 грн. - заборгованість за кредитом;
- 534 246,77 грн. - заборгованість про відсоткам за користування кредитом;
- 368 944,54 грн. - пеня;
- 249,95 грн. - штраф (фіксована частина);
- 74 402,21 грн. - штраф (процентна складова).
Посилаючись на ст.33, 38, 39 ЗУ «Про іпотеку», позивач просить суд в рахунок погашення існуючої заборгованості за вищевказаним кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку».
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Згідно ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.33 ЗУ «Про іпотеку» N 898-IV від 05.06.2003р., у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно ст.12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ст.35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Крім того, п.18.8, 24, 25, 29 вищевказаного Іпотечного договору № ОLTD/1 встановлено, що Іпотекодержатель на власний розсуд може застосувати певний спосіб звернення стягнення на Предмет іпотеки.
Згідно п.7 вищевказаного Іпотечного договору №ОLTD/1, предметом даного договору є: 1/3 металевий, 2/3 шлакоблок, торговельний павільйон, загальною площею 14,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить відповідачу на праві власності.
Як зазначено у п.12 вищевказаного Іпотечного договору № ОLTD/1, сторони визначили, що, на момент укладання Іпотечного договору вартість предмету іпотеки складає 253 762,50 грн.
Згідно повідомлення - вимоги про усунення порушення (а.с.8), позивач повідомив відповідача про наявність заборгованості та порушення позичальником умов вищевказаного кредитного договору.
Разом з цим, будучи сповіщеним позивачем про наявність відповідної заборгованості та про наслідки її непогашення, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого, згідно матеріалів справи, на час звернення позивача із даним позовом до суду, заборгованість відповідача складає 1 562 695,62 грн.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
При цьому, ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.
Відповідно до процедури продажу, визначеної ст. 38 зазначеного Закону, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.
Пунктом 29 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку".
Тобто, сторонами договору іпотеки досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо способу звернення стягнення на предмет іпотеки, що узгоджується з нормами матеріального права.
Таким чином, звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ "Приватбанк" обрав порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу банком, із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна із будь-якою особою-покупцем на умовах та в порядку, викладеному в цій нормі права, з наданням банку всіх повноважень продавця предмету іпотеки.
Водночас, приймаючи до уваги, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України, суд позовні вимоги позивача в частині визнання за іпотекодержателем права щодо: отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрації правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отримання кадастрового номеру земельної ділянки, отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки - вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки обраний позивачем в цій частині позову спосіб захисту цивільного права актами цивільного законодавства, або іпотечним договором - не передбачений.
При цьому, вирішуючи питання щодо початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, суд бере до уваги вартість предмета іпотеки, що узгоджена сторонами в договорі іпотеки (пункт 12 договору іпотеки).
Враховуючи, таким чином, обставини, встановлені судом в ході розгляду справи, та, приймаючи до уваги співмірність суми заборгованості позичальника за кредитним договором із вартістю іпотечного майна, суд, керуючись ст.33-39 ЗУ «Про іпотеку», приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, та наявність підстав для їх часткового задоволення.
Крім того, задовольняючи позов, суд, керуючись ст.88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 526, 572, 575, 1049, 1050 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 «Про звернення стягнення на предмет іпотеки» - задовольнити частково.
- 584 852,15 грн. - заборгованість за кредитом;
- 534 246,77 грн. - заборгованість про відсоткам за користування кредитом;
- 368 944,54 грн. - пеня;
- 249,95 грн. - штраф (фіксована частина);
- 74 402,21 грн. - штраф (процентна складова).
Визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 253 762 (двісті п'ятдесят три тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 50 коп.
В решті позову відмовити.
- 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. - судовий збір.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Нельга Д. В.