Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1363/15 Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко І.О.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В., суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов'янського районного суду Донецької області від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірного Підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт», третя особа ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення вихідної допомоги,

В С Т А Н О В И Л А:

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт», третя особа ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення вихідної допомоги, невиплаченої при звільненні працівника. В позові зазначено, що позивач працювала головним бухгалтером - начальником фінансового відділу Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» з 28 листопада 2012 року. Повідомленням № 1 від 12.09.2014р. її було повідомлено про заплановане звільнення з посади у зв'язку зі скороченням посади головного бухгалтера - начальника фінансового відділу та попереджено про звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також було запропоновано переведення на посаду начальника фінансово-економічного відділу - заступника директора з посадовим окладом нижче, ніж позивачка мала на посаді головного бухгалтера, від якого вона відмовилась. Після цього директор підписав наказ № 87 від 12.09.2014 року про скорочення посади головного бухгалтера - начальника фінансового відділу. Після отримання повідомлення позивачка вимушена була піти в тарифну відпустку з 15.09.2014 року по 28.09.2014 року. А 15.09.2014 року директор негайно змінив зразки підписів на банківських документах, та таким чином фактично відсторонив її від виконання обов'язків головного бухгалтера.

Після виходу з відпустки позивачка дізналася, що працівники бухгалтерії за вказівкою генерального директора підпорядковуються не головному бухгалтеру, а фінансовому директору. Одночасно була розроблена посадова інструкція, відповідно до якої відповідальність за невиплату заробітної плати покладається на головного бухгалтера, що є порушенням діючого законодавства, оскільки відповідно до діючого законодавства за своєчасність виплати заробітної плати відповідає керівник підприємства.

Оскільки за таких обставин працювати на підприємстві стало нестерпно, вона була виму-

шена написати заяву про звільнення за власним бажанням з повним розрахунком по заробітній платі за квітень - жовтень 2014 року, виплатою відпускних, компенсації за невикористану відпустку та виплатою вихідної допомоги в розмірі 3-місячної середньої заробітної плати. Генеральний директор погодився та надав розпорядженні фінансовому директору провести розрахунок згідно чинного законодавства, але фактично були перераховані заборгованість по заробітній платі за квітень - жовтень 2014 року, відпускні та компенсація за невикористану відпустку в сумі 15623,28 грн. Вихідна допомога в розмірі 3-місячної заробітної плати у сумі 18 755.22 грн. не булу нарахована та виплачена в день звільнення.

Наголошує на тому, що вона звільнилась саме через порушення трудового законодавства адміністрацією установи, зокрема: генеральний директор вимагав в першу чергу сплачувати кредиторську заборгованість постачальникам замість сплати зарплати та податків і зборів як передбачено чинним законодавством; в порушення п.п. 4.5.3 Статуту генеральний директор перебільшив свої повноваження, не погодивши звільнення головного бухгалтера з головою правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця»; Голова правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» наказом від 10.09.2014 року № 178 ввів з 10.09.2014 року в штат ДП «СКРЦ «Слов'янський курорт» посаду фінансового директора та зобов'язав внести зміни до штатного розкладу, але нічого не вказував про скорочення посади головного бухгалтера, як передбачає п.п. 4.5.3 статуту підприємства; їй не виплачувалась зарплата своєчасно, внаслідок чого на час її звільнення була заборгованість за квітень-вересень 2014р. Тому вважає, що вона має право на вихідну допомогу як працівник, що звільнився за власним бажанням через порушення адміністрацією трудового законодавства, та просить стягнути суму вихідної допомоги у розмірі 18 755,22 грн. та на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Рішенням Слов'янського районного суду Донецької області від 29 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Сторони, повідомлені належним чином про час, день та місце розгляду справи до апеляційного суду не з»явились, тому справу розглянуто у їх відсутності у відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступих підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі обставини, на які позивач посилалась як на порушення трудового законодавства з боку роботодавця, та визнав, що таких порушень допущено не було.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 28 листопада 2012 року на підставі наказу № 488/п прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера - начальника фінансового відділу ( а.с. 32).

Рішенням правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» № 114-7р від 12.08.2014р. затверджено нову структуру ДП СКРЦ «Слов»янський курорт» та зобов»язано генерального директора ДП організувати роботу підприємства відповідно до затвердженої структури ( а.с. 33).

На виконання вказаного рішення наказом генерального директора ДП «СКРЦ «Слов»янський курорт» № 83 від 01.09.2014р. запроваджено нову організаційну структуру цього підприємства та зобов»язано розробити новий штатний розпис планово-економічний відділ ( а.с. 34).

Наказом № 84-1 від 04.09.2014 року внесені зміни у штатний розпис - скорочено ряд посад, в тому числі, і посаду головного бухгалтера (а.с. 37-39).

Рішенням правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» № 178 від 10.09.2014 року до штатного розпису ДП «СКРЦ Слов'янський курорт» внесено зміни та з 10.09.2014 року введено посаду фінансового директора (а.с. 8). 11.09.2014 року на посаду фінансового директора прийнято ОСОБА_4, дана кандидатура погоджена з Правлінням ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ( а.с. 42).

На підставі наказу № 87 від 12.09.2014 року працівники, чиї посади скорочуються були попереджені про заплановане звільнення. ОСОБА_2 також була під розпис попереджена про скорочення посади та їй запропоновано переведення на посади: начальника фінансово-економічного відділу - заступника директора з окладом 5145,00 грн., начальника фінансового відділення з окладом 5145,00 грн. Від запропонованого працевлаштування ОСОБА_2 відмовилася.

На підставі заяви позивача від 12.09.2014 року їй була надана відпустка з 15 по 28 вересня 2014 року ( а.с. 43, 44). З 06.10.2014 року по 15.10.2014 року ОСОБА_2 перебувала на лікарняному.

16.10.2014 року на ім'я генерального директора від позивача надійшла заява про звільнення за власним бажанням з виплатою заборгованості по заробітній платі, відпускних та вихідної допомоги у розмірі тримісячної середньої заробітної плати ( а.с. 14).

Наказом № 338/п від 16.10.2014 року ОСОБА_2 з займаної посади була звільнена з 16.10.2014р. за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, а її звільнення було погоджено головою правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» у відповідності до п. 4.8.11 Статуту ( а.с. 45, 85).

В день звільнення позивачці була виплачена заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку в повному обсязі в розмірі 15 623,28 грн. Вихідна допомога в розмірі тримісячного середнього заробітку не виплачувалась.

Генеральним директором установи була надана письмова відповідь ОСОБА_2 на її заяву про виплату вихідної допомоги, згідно з якою подана нею заява про звільнення за власним бажанням не підпадає під дію статті 44 КЗпП України, та інших підстав для виплати їй вихідної допомоги в розмірі тримісячного заробітку не мається ( а.с 15).

Відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору з цих питань ( статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукали працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства ( ч. 3 ст. 38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Отже, важливим при звільненні працівника за власним бажанням є визначення причин звільнення, які працівник самостійно зазначає в заяві про звільнення.

В даному випадку ОСОБА_2 зазначила в заяві про звільнення, що просить звільнити її за власним бажанням, але не зазначила будь-яких причин, передбачених в статті 38 КЗпП та ч. 3 ст. 38 КЗпП, зокрема, що прохає звільнити її з підстав порушення підприємством законодавства про працю або умов колективного договору.

Тому відповідач провів її звільнення згідно поданої нею заяви за власним бажанням за ст. 38 КЗпП, а не за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що є правильним та відповідає чинному трудовому законодавству.

Оскільки за вимогами ст. 44 КЗпП України вихідна допомога у вигляді трьох розмірів зарплати можлива лише за умови звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП, а всі решта причин звільнення за ст. 38 КЗпП виключають можливість її виплати, то вимоги позивача про її стягнення не можуть бути задоволені. До того ж, наголошуючи на тому, що вона звільнялась з підстав порушення підприємством трудового законодавства, позивач не зазначила про це в заяві про звільнення, а також не оскаржила формулювання свого звільнення за ст. 38 КЗпП України без зазначення вказаних причин.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія не вбачає, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Слов'янського районного суду Донецької області від 29 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кочеткова І.В.

Судді: Маловічко С.В.

Воробйова І.А.