Справа №442/3123/15-ц
Провадження №2/442/1151/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Петрів В.М.

за участю адвокатів : ОСОБА_2, ОСОБА_3

позивача ОСОБА_4

відповідачів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7»яна Петровича про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням..,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7»яна Петровича про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 19.05.2009 року (реєстраційний №730), ОСОБА_7 являвся законним власником житлового будинку №46 по вулиці Івасюка в місті Стебнику Львівської області.

На підставі заяви від 08.09.2014 року ОСОБА_7 скасував свій заповіт на користь відповідачів, посвідчений державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 27.10.2009 року (реєстраційний №1501).

02.09.2015року ОСОБА_7 подарував будинок №46 по вулиці В.Івасюка в місті Стебнику з господарськими будівлями і спорудами до нього йому , ОСОБА_9, що підтверджується договором дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_10 (реєстраційний №600). На даний час він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до Будинкової книги в зазначеному будинку крім його батька ОСОБА_7 зареєстровані відповідачі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 При цьому, відповідачі фактично в добровільному порядку залишили будинок №46 по вулиці Івасюка в м.Стебнику і біля 16 років на законних підставах фактично проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5. Будь - які речі, які їм належать в будинку відсутні, у них навіть не має ключів від будинку.

До укладення 02.09.2015 року договору дарування житлового будинку господарство з його батьком - ОСОБА_7 вела його дружина ОСОБА_11

При цьому, після смерті в 1998 році його брата - ОСОБА_12 відповідачі практично не провідували його батька - ОСОБА_7, не надавали посильної допомоги, а коли приходили, то ініціювали сварки та погрожували батькові застосуванням фізичного насильства. В той самий час, ні батько ні він жодного разу не створювали відповідачам перешкод для користування будинком №46 по вулиці В.Івасюка в м.Стебнику.

Крім того, відповідачі жодним чином не несуть витрат по утриманню спірного будинку, а також не здійснили жодного його покращення.

Таким чином, вважає, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 втратили право на користування будинком №46 по вулиці В.Івасюка в місті Стебник-- через гострі неприязні стосунки між ними не бажають зніматись з реєстрації в добровільному порядку, внаслідок чого порушують його охоронювані законом права та інтереси, все це полягає в тому, що він позбавлений можливості оформити субсидію на відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги, а тому змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просять визнати ОСОБА_5, 1962р.н., ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7»яна Петровича ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою місто Стебник, вулиця В. Івасюка, 46 Львівської області.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7»ян Петрович та їх адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, та суду пояснили, що дійсно 16 років тому , коли помер чоловік ОСОБА_5, вона з дітьми переїхала у с. Доброгостів до своїх батьків, де і проживає по даний час. Переїхала вона у зв»язку з тим , що їй було самій тяжко з двома дітьми залишатися в будинку №46 по вулиці В.Івасюка в місті Стебник. Однак переїхавши в с. Доброгостів, вона залишила свої речі там, які вона з чоловіком за час спільного проживання придбала, вона часто приїжджала до батьків чоловіка , допомагала їм по господарству, доглядала за будинком. Її діти ОСОБА_6, ОСОБА_7»ян Петрович теж приїжджали часто до діда з бабою, вони завжди говорили, що хата буде ОСОБА_7»яна. Після смерті матері чоловіка ( баби), коли дідо ОСОБА_7 познайомився з ОСОБА_11, а згодом і одружився на ній, почали виникати конфлікти, почали не пускати їх на подвір»я, викликати мілцію. Гусаквовська викликали ОСОБА_4 сина ( позивача) із Харькова, який не придїжав 30 років до своїх батьків. А тому вважають , що будинок повинен належати їм, адже його будувала ОСОБА_5 разом із своїм чоловіком. Просять в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторін та їх представників-адвокатів, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування інакше як з підстав і в порядку передбаченому законом.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319,321 ЦК України )

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 19.05.2009 року (реєстраційний №730), ОСОБА_7 був законним власником житлового будинку №46 по вулиці Івасюка в місті Стебнику Львівської області.

На підставі заяви від 08.09.2014 року ОСОБА_7 скасував свій заповіт на користь відповідачів, посвідчений державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 27.10.2009 року (реєстраційний №1501). та 02.09.2015 року подарував будинок №46 по вулиці В.Івасюка в місті Стебнику з господарськими будівлями і спорудами до нього своєму син позивачу - ОСОБА_9, що підтверджується договором дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_10 (реєстраційний №600).

Відповідно до Будинкової книги в зазначеному будинку крім ОСОБА_7 зареєстровані ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4

Факт відсутності відповідачів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем реєстрації без поважних причин понад встановлені законодавством строки стверджений посненями свідків : ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14., ОСОБА_15 , які суду пояснили, що відповідачі в будинку №46 по вулиці В.Івасюка в місті Стебнику, більше 16 -ти років не проживають. Ознак їх проживання та майна в будинку не має. Згідно поштової квитанції на адресу відповідачки ОСОБА_5 було відправлено посилку із належними їй речами - двома люстрами. Інших речей в будинку №46 по вулиці Івасюка в м.Стебнику та в літній кухні немає. Будь- яких витрат по утриманню будинку вони не несуть.

Поясненнями свідків : ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 теж стверджено факт відсутності відповідачів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем їх реєстрації. Однак вказані свідки суду пояснили, що будинок будувала ОСОБА_5 разом із своїм чоловіком. Переїхавши у с. Доброгостів Дрогобицького району Львівської області вона з дітьми приїжджала, допомагала по господарству, доглядала діда з бабою. Як появилася ОСОБА_11 в житті ОСОБА_7 почали виникати між ними конфлікти, почали не пускати ОСОБА_5 з дітьми на подвір»я, викликали другого сина ОСОБА_4 із Харкьова , який 30 років не приїжджав.

До вказаних пояснень суд ставиться критично, оскільки будь -яких інших доказів на підтвердження пояснень свідків , відповідачами до матеріалів справи не долучено.

Факт відсутності відповідачів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем реєстрації без поважних причин понад встановлені законодавством строки стверджений і долученими до матеріалів позовної заяви письмовими доказами, зокрема комісійними актами обстеження, затверджені директором ДП «Стебниккомунсервіс» ОСОБА_21 21.08.2014 року, 10.11.2014 року та 25.03.2015 року, з яких вбачається, що відповідачі зі слів сусідів в будинку №46 по вулиці В.Івасюка в місті Стебнику більше 16 ти років не проживають.

Згідно акту від 25.03.2015 року саме ОСОБА_4, здійснював догляд за своїм батьком - ОСОБА_7 та фактично проживав в спірному будинку і вів з батьком спільне господарство.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно ч.4 ст.156 ЦК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) залежать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частиною 2 ст.64 ЖК України визначено, що до членів сім'ї наймача належать д:ружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Отже, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об»ектів , закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) на відміну від договору найму (оренди) житла - ст. ст. 810,814 ЦК України.

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при vмoвi збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Статтею 405 ЦК України врегульовані правовідносини між власником житлового приміщення і членами його сім'ї щодо строку зберігання за останніми права користування цим приміщенням у разі їх відсутності.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.З Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

За змістом ч.2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім»ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле примішення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим з дня вибуття.

З роз'яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо.)

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи викладене, зокрема те, що відповідачі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 тривалий час, не проживають у житловому будинку, не користуються ним, не несуть витрат по його утриманню, а позивач ОСОБА_4 . як власник житла, позбавлений вільно володіти, користуватись, та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, має право на усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном зокрема, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користуванню житлом, а тому позовні вимоги слід задоволити та визнати ОСОБА_5, 1962р.н., ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7»яна Петровича ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою місто Стебник, вулиця В. Івасюка, 46 Львівської області.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88 213- 215 ЦПК України, ст. 150 ЖК України ст.ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України , суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати ОСОБА_5, 1962р.н., ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7»яна Петровича ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою місто Стебник, вулиця В. Івасюка, 46 Львівської області.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду .

Головуюча-суддя ______________