Номер провадження 2/643/3974/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуячого судді - Марченко О.М.

секретаря - Накеурі І.Р.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозиту, відшкодування прострочення виконання зобовязання та моральної шкоди,

Позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, ПАТ «Банку Фінанси та Кредит», в межах суми 205045 гривень, мотивуючи тим, що відповідач противоправно користується належними позивачу грошима не повертає їх, і є реальна загроза втрати цих коштів

Дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

У відповідності зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачем не подано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що не накладення арешту на майно (грошові кошти) відповідача може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а також до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб (ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»).

Тобто, накладення арешту на грошові кошти банку, на думку суду, буде перешкоджати належному його функціонуванню.

За таких обставин, з врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5-ти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Марченко О.М.