АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Корчевного Г.В., Слободянюк С.В.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач звернувся із позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 29 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 96/8-05, з урахуванням Договору про внесення змін № 1 від 08.12.2005 року та Договору про внесення змін № 2 від 26.11.2009 року, на суму 15 000 доларів США зі сплатою 14.5 % річних строком до 28 листопада 2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором, 01 грудня 2005 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки № 181/23-2005, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Німченко О.Є., реєстраційний № 3507к, згідно якого ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку належну йому на праві власності трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

17 грудня 2012 року був укладений договір за яким ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи».

Позичальник порушив зобов'язання за кредитним договором.

Тому, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка станом на 30 червня 2013 року складала 173 895.15 грн., з яких: 119 888.61 грн. заборгованості за кредитом, 50 077.58 грн. заборгованості по відсотках, 3 928.96 грн. пені, звернути стягнення на нерухоме майно - трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, стягнути із відповідача на користь позивача 1738.95 грн. судового збору.(а.с. 1-4)

Відповідач заперечував проти позову.(а.с. 171-173)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №96/8-05 від 29 листопада 2005 року, яка станом на 30 червня 2013 року складає 173895,15 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір 1738,95 грн. Зупинено виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». (а.с.174-175, 177-181)

В апеляційній скарзі відповідач посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував, що кредитор не заявляв вимог про стягнення боргу, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним, суд не врахував наявність прав малолітніх дітей на об'єкт нерухомості та відсутність згоди органу опіки та піклування на передачу в іпотеку майна, вартість квартири є неспівмірно більшою порівняно із сумою боргу. Судом не враховано наявність кримінального провадження відносно посадових осіб кредитора (а.с. 184-187)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. Представник апелянта ОСОБА_5 заявила про розгляд справи за її відсутності. Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» просив відкласти розгляд справи посилаючись на те, що складання висновку про вартість майна потребує більшого часу.(а.с. 232-236)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ст. 77, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

За вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" від 5 червня 2003 року N 898-IV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 3 ст. 33, ст. 35 цього Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За вимог статті 39 цього Закону, у рішенні зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

- опис нерухомого майна за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки;

- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідні роз'ясненнями містяться і в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Відповідно до ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 29 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 96/8-05, з урахуванням Договору про внесення змін № 1 від 08.12.2005 року та Договору про внесення змін № 2 від 26.11.2009 року, на суму 15 000 доларів США зі сплатою 14.5 % річних строком до 28 листопада 2015 року.(а.с. 5-17)

Факт отримання грошей за вищевказаним кредитним договором Позичальником не заперечувався, такий підтверджується матеріалами справи.(а.с. 22-23)

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором, 01 грудня 2005 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки № 181/23-2005, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Німченко О.Є., реєстраційний № 3507к, згідно якого ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку належну йому на праві власності трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.(а.с.18-21)

01 грудня 2005 року ОСОБА_2, дружина відповідача, дала нотаріально посвідчену згоду ОСОБА_1 на передачу в іпотеку придбаної за час шлюбу вищевказаної квартири.(а.с. 130)

17 грудня 2012 року був укладений договір за яким ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором і договором іпотеки ТОВ «Кредитні ініціативи».(а.с. 26-40, 47-48, 145, 153-154)

Позичальник порушив зобов'язання за кредитним договором має заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка станом на 30 червня 2013 року складала 173 895.15 грн., з яких: 119 888.61 грн. заборгованості за кредитом, 50 077.58 грн. заборгованості по відсотках, 3 928.96 грн. пені.(а.с. 49)

01 серпня 2013 року стягувач заявив вимогу до боржника, який одночасно є іпотекодавцем про усунення порушень і добровільне виселення.(а.с. 50-53) .

За довідкою, станом на 30 червня 2013 року, відповідач ОСОБА_1 мав заборгованість перед кредитором в розмірі 173 895.15 грн., з яких: 119 888.61 грн. заборгованості за кредитом, 50 077.58 грн. заборгованості по відсотках, 3 928.96 грн. пені. (а.с. 49)

Така сума заборгованості є значною та з огляду на положення ст. 39 вищевказаного Закону України «Про іпотеку», колегія суддів визнає, що порушення відповідачем основного зобов'язання завдає збитків іпотекодержателю.

Право позивача до настання строку вимагати повернення кредиту або звернути стягнення на предмет іпотеки та обов'язок боржника ОСОБА_1 сплатити заборгованість за кредитом, відсотки, пеню, а також розрахунки такої в розмірі 173 895.15 грн., з яких: 119 888.61 грн. заборгованості за кредитом, 50 077.58 грн. заборгованості по відсотках, 3 928.96 грн. пені передбачені і відповідають змісту укладеного ОСОБА_1 кредитного договору № 96/8-05, з урахуванням Договору про внесення змін № 1 від 08.12.2005 року та Договору про внесення змін № 2 від 26.11.2009 року.(а.с. 5-17)

Право позивача надавати кредити у іноземній валюті не заперечувалось, доказів підвищення кредитором в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором до суду не надано.

Доказів погашення існуючої заборгованості або її зменшення порівняно із розрахунками наданими позивачем до суду не надано і в судовому засіданні таких не встановлено.

За п.п. 1.1-1.10, 2.1-2.2, 3.1-3.2, 4.1-4.2, 5.1-5.2 укладеного сторонами 01 грудня 2005 року і нотаріально посвідченого Договору іпотеки передбачено право Банку звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом за вибором іпотекодержателя. (а.с. 18-21)

У справі наявні докази виконання кредитором положень ст.ст. 12, 35 вищевказаного Закону, надіслання іпотекодавцю та отримання останнім та боржником письмової вимоги про усунення порушення із зазначенням стислого змісту порушених зобов'язань, вимоги про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.(а.с. 50-53)

Доказів наявності прав неповнолітніх дітей на предмет іпотеки, пріоритету та розміру вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки до суду не надано і в судовому засіданні таких не встановлено.

Вимог про виселення відповідача та членів його сім'ї у цьому провадженні не заявлено.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України від 3 червня 2014 року N 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон N 1304-VII), згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України від 2 жовтня 1992 року N 2654-XII "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України від 5 червня 2003 року N 898-IV "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону N 1304-VII.

За таких обставин та з урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову із зазначенням, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії вищевказаного Закону N 1304-VII.

Проте резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить визначення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що свідчить про невиконання районним судом положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів на виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснила і забезпечила право сторін на надання доказів визначення вартості іпотечного майна на час ухвалення рішення або заявити відповідну експертизу перед судом. Проте з 22 вересня 2015 року і до 24 листопада 2015 року таких доказів вартості іпотечного майна або того, що суб'єктом оціночної діяльності провадяться роботи з оцінки іпотечного майна до суду не надано. Клопотання представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про призначення такої експертизи із покладенням обов'язку провести її оплату на ТОВ «Кредитні ініціативи» колегія суддів відхилила, оскільки таке суперечить положенням частини 1 ст. 86 ЦПК України за якою такі витрати має нести сторона яка заявила клопотання. Суд апеляційної інстанції не вправі з власної ініціативи збирати докази або призначати експертизу, а подальше затягування розгляду справи не можна визнати обґрунтованим.

Ухвалюючи в цій частині нове рішення, колегія суддів визначає початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 102 000 грн. з підстав, що такий розмір вартості предмету іпотеки визначений сторонами за п. 1.4 іпотечного договору від 01 грудня 2005 року, проте з метою забезпечення захисту майнових прав іпотекодавця, визначає його в розмірі не нижче звичайної ціни на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності(незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. (а.с. 18)

На підставі вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача 1738.95 грн. судового збору в суді першої інстанції, сплата яких підтверджується платіжним дорученням.(а.с. 1)

Керуючись ст.ст. 303, п. 1, 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2015 року змінити, доповнити резолютивну частину рішення абзацом третім наступного змісту.

Визначити початкову ціну предмету іпотеки для подальшої реалізації в розмірі 102 000 (сто дві тисячі) грн., проте не нижче звичайної ціни на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності(незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У зв'язку з цим абзаци третій - шостий вважати, відповідно, абзацами четвертим - сьомим.

В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Г.В.Корчевний

С.В.Слободянюк

Справа № 22-ц/796/12835/2015

Унікальний номер 755/20174/13-ц

Головуючий у першій інстанції - Чех Н.А.

Доповідач Левенець Б.Б.