АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/7596/15 Головуючий 1 інстанції - Савченко Д.М.
Справа № 635/9748/14-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - кредитні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання грошових зобов»язань в іноземній валюті припиненими,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №6/4/33/2007/840-К/337 від 08.10.2007 року у розмірі 64 858,64 доларів США та 63 907,94 гривень, а також судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 жовтня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 6/4/33/2007/840-К/337, згідно з яким позивач надав, а ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 40 000,00 доларів США строком до 07.10.2037 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі.

Крім того, для забезпечення виконання ОСОБА_2 вимог за кредитним договором позивачем укладено договір поруки з ОСОБА_3 за яким вона поручилась відповідати за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання кредиту виконав у повному обсязі, проте у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору ОСОБА_2 не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування Кредитом у строки та в розмірах, встановлених договором, внаслідок чого виникла заборгованість.

В письмових запереченнях проти позову представник ОСОБА_2 просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що сума нарахованого позивачем штрафу та пені не відповідає умовам кредитного договору та є необгрунтованими. Позивачем необгрунтовано пред'явлено вимогу про стягнення заборгованості в іноземній валюті, оскільки фактично кредит отримано ОСОБА_2 у національній валюті - гривні, тому і повертатись борг повинен у національній валюті.

Представник ОСОБА_3 також в письмових запереченнях позов не визнав, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до неї як поручителя, у зв'язку з чим порука є припиненою.

Також ОСОБА_2 пред'явлено зустрічний позов до позивача, який було прийнято судом до спільного розгляду з первісним позовом, в якому він просив визнати виражені в доларах США грошові зобов'язання ОСОБА_2 перед ПАТ «Комерційний банк «Надра» за Кредитним договором № 6/4/33/2007/840-К/337 від 08.10.2007 року припиненими. В обґрунтування зустрічного позову відповідач зазначає, що відповідно до вимог кредитного договору, укладеного з позивачем, ОСОБА_2 отримано грошові кошти в сумі 202 000, 00 гривень, а не в доларах США. Отже, кредит надано не в іноземній, а в національній валюті України, тому грошові зобов'язання, виражені в доларах США, є припиненими. Оскільки кредит фактично видано в національній валюті, кредитний договір від 08.10.2007 року є удаваним правочином.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року позов ПАТ КБ"Надра" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором № 6/4/33/2007/840-К/337 від 08.10.2007 року у сумі 62 396,71 доларів США та 6100,46 гривень. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Комерційний банк «Надра» про визнання грошових зобов'язань в іноземній валюті припиненими відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, просить змінити рішення районного суду та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання грошових зобов'язань, виражених в іноземній валюті, припиненими. В задоволенні позову ПАТ«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказує на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 08 жовтня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 6/4/33/2007/840-К/337, згідно з яким позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 40 000,00 доларів США строком до 07.10.2037 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у Кредитному договорі.

28.10.2010 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору №6/4/33/2007/840-к/337, згідно з якою надано кредит у розмірі 40 000,00 дол. США.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання кредиту виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 08.10.2007 року з відміткою про отримання грошових коштів.

Проте в порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором.

Згідно п.4.1. Додаткової угоди №1, у разі невиконання позичальником зобов'язань щодо строків сплати коштів відповідно до умов цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. Сплата неустойки (пені) здійснюється позичальником шляхом зарахування коштів на відповідні рахунки кредитора в розмірі, нарахованому кредитором відповідно до п.4.1. цього договору, одночасно з погашенням відповідних сум заборгованості.

Позивачем направлено відповідачу вимогу про усунення порушень Кредитного договору з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, однак на момент подачі позову відповідачем зазначені вимоги не виконані.

Додатковою угодою № 2 від 28 жовтня 2010 року (а.с. 171-176) позивач і відповідач ОСОБА_4 домовились встановити новий порядок щомісячного погашення заборгованості за кредитним договором від 08.10.2007 року.

Як зазначено у позові, станом на 05.05.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 64 858,64 доларів США та 63 907,94 гривні, та складається з:

суми кредиту в розмірі 39 334,31 доларів США;

суми процентів за користування кредитом в розмірі 25 524,33 доларів США;

суми заборгованості за пенею 3104,11 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ 11,40 гривень за 1 долар станом на 05.05.2014 року становить 35 386,85 гривень;

суми заборгованості за штрафом у розмірі 2501,85 доларів США, що в еквіваленті по cvpcy НБУ (11.40 за 1 долар) станом на 05.05.2014 року становить 28521,09 грн.

В якості забезпечення належного виконання ОСОБА_2 зобов'язань, що витікають з договору перед Банком, між позивачем та ОСОБА_3 укладений договір поруки №6/4/33/2007/840-П/338 від 08.10.2007 року.

Відповідно п.1.2 поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаний у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідно п.1.3 договору поруки, відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому;

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно із ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора (Банка) зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків на підставі ст.624 ЦК України.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Додатковою угодою № 2 від 28 жовтня 2010 року сторонами встановлено нову суму щомісячного платежу та передбачено щомісячне погашення заборгованості за кредитом згідну графіку.

Оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 24.05.2014 року (згідно зі штампом на поштовому конверті), трирічний строк позовної давності обчислюється з 24.05.2011 року.

Як убачається з графіку погашення заборгованості від 28.10.2010 року (а.с. 171), обов'язок з погашення заборгованості за тілом кредиту у загальній сумі 39 334,31 доларів США виник у відповідача 1 з 27.05.2011 року, у зв'язку з чим вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 39 334,31 доларів США заявлена в межах позовної давності, є обгрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки доказів повернення кредиту, а також заперечень проти суму боргу відповідачами суду не надано.

Щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, то як убачається з графіку погашення заборгованості від 28.10.2010 року, проценти за період з 27.11.2010 року по 27.04.2011 року включно не підлягають стягненню, оскільки вимога про їх стягнення заявлена поза межами строків позовної давності, у той же час доказів поважності пропуску вказаного строку позивачем не надано, а про застосування строків позовної давності заявлено представником ОСОБА_2 у судовому засіданні 22.06.2015 року.

Сума нарахованих процентів за період з 27.06.2011 року по 27.05.2014 року згідно з графіком погашення заборгованості від 28.10.10 року складає 15 451,29 доларів США. Враховуючи реструктуризовані відсотки у сумі 7611,11 доларів США, які підлягали сплаті 27.05.2011 року, загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , складає 23 062,40 доларів США (15 451,29+7611,11). .

Щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань ОСОБА_2слід зазначити наступне.

Розрахунок пені наведено позивачем у розрахунку заборгованості станом на 05.05.2014 року (а.с. 22-24). . .

Водночас суми заборгованості, з яких розраховано пеню за кожний місяць прострочення, наведені у вказаному розрахунку, не відповідають сумам заборгованості згідно з графіком погашення заборгованості від 28.10.10 року, у зв'язку з чим розрахунок пені, який надано позивачем, правильно не взято до уваги судом першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно визнав, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 пені у сумі 3104,11 доларів США, що в еквіваленті становить 35 386,85 грн., задоволенню не підлягають, так як розрахунок пені відповідно до графіку погашення заборгованості від 28.10.10 року позивачем не надано.

Щодо вимоги про стягнення штрафу слід зазначити, що згідно з п. 4.3. Додаткової угоди № 1 від 28.10.10 року до Кредитного договору від 08.10.2007 року (а.с. 10-15), у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання, визначеного абз. 1 п. 2.4. цього Договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення, зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 процентів від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок.

Абзацом 1 п. 2.4. вказаної Додаткової угоди № 1 передбачено, що погашення суми основної заборгованості відбувається шляхом внесення необхідного платежу щомісячно до 27 числа поточного місяця.

Враховуючи, що Додатковою угодою № 2 від 28.10.10 року встановлено щомісячний платіж у сумі 445.94 доларів США, за кожен випадок порушення вимог щодо щомісячного внесення суми необхідного платежу ОСОБА_2 зобов'язаний сплатити штраф у сумі 44,594 долари США (10 % від 445,94 доларів США).

Враховуючи річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача сума штрафу в розмірі 535,13 доларів США (44.594x12), що за курсом НБУ станом на 05.05.14 року становить 6100,48 грн. (1 1,4x535,13).

В зв»язку з наведеним підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 39 334,31 доларів США, за процентами у сумі 23 062,40 доларів США, усього в сумі 62 396,71 доларів США, а також за штрафом у сумі 6 100,46 гривень.

Ствердження ОСОБА_2П, та його представника про те, що вимога про стягнення боргу в іноземній валюті суперечить чинному законодавству безпідставні.

Позивач має право на видачу валютного кредиту, що вбачається з копії банківської ліцензії № 21 від 23.08.2002 року, а також дозволу №21-1 від 23.08.2002 року (а.с. 120-123) на право здійснення валютних операцій.

Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Тому вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом у валюті є обгрунтованою.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині про стягнення заборгованості за кредитом солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як поручителя, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як убачається з Додаткової угоди № 1 від 28.10.10 року до кредитного договору від

08.10.2007року, цією додатковою угодою передбачено збільшення обсягу відповідальності поручителя, оскільки пунктом 1.1.2. встановлено не передбачену кредитним договором комісію за консультації по кредитних операціях у сумі 0,75 % від суми залишку по кредиту.

При цьому доказів надання ОСОБА_3 згоди на збільшення розміру своєї відповідальності за договором поруки позивачем суду не надано.

Водночас відповідно до приписів статті 559 ЦК України збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди є підставою для припинення поруки.

Крім того, враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, враховуючи, що протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового щомісячного платежу позивач не пред'явив до відповідача 2 вимогу про виконання солідарного з боржником обов'язку, порука також є припиненою.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

В обгрунтування позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 зазначає, що фактично кредит було надано позивачем у національній валюті, а не в доларах США. Вказане твердження спростовуються змістом кредитного договору від 08.10.2007 року, яким передбачено видачу кредиту в доларах США, а також заявою на видачу готівки № 1 від 08.10.2007 року, якою також передбачено видачу коштів у сумі 40000 доларів США, еквівалент у гривнях - 202 000 грн.

Тому відсутні підстави для висновку про удаваність кредитного договору від 08.10.2007 року та визнання зобов'язання, вираженого у доларах США, припиненим.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухвалення нового.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: