Справа №463/5147/15-ц
Провадження №2-о/463/120/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, просить ухвалити рішення, яким встановити факт її постійного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 до часу відкриття спадщини 16.02.2015 та визнати її спадкоємцем четвертої черги.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що починаючи з 1996р. вона та ОСОБА_3 проживали однією сімєю як чоловік та жінка, однак без реєстрації шлюбу, мали спільні права і обовязки та були повязані спільним побутом, вели спільне господарство. 16.02.2015р. ОСОБА_3 помер після чого відкрилась спадщина у виді квартири АДРЕСА_1. На підставі дозволу прокурора прокуратури Франківського району м. Львова забрала його тіло з моргу та провела його поховання. Згідно положень ЦК України, вона вважається такою що прийняла спадщину, а встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу їй потрібно з метою оформлення спадщини, як спадкоємцю четвертої черги за законом.

В судовому засіданні заявник, а також її повноважний представник згідно договору про надання правової допомоги від 01.10.2015р. адвокат ОСОБА_2 вимоги заяви підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеним та просять її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Скерував до суду заяву про розгляд заяви у його відсутності та винесення рішення на розсуд суду.

Оглянувши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 213/2015, заведеної після смерті ОСОБА_3, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

За правилами п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.4), ОСОБА_3 помер 16.02.2015р.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори зверталась лише заявник (а.с.1 спадкової справи). Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3, згідно матеріалів спадкової справи немає. Інформація про заповіти або спадкові договори, згідно довідки із Спадкового реєстру (а.с.5 спадкової справи) відсутня.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які є сусідами заявниці пояснили, що остання дійсно проживала разом з ОСОБА_3 продовж тривалого часу за адресою м. Львів, вул. С. Бандери, 81/5. Свідок ОСОБА_4 вказала, що з 1996 року. Поводили вони себе як сімя, вели спільне господарство та мали спільні права та обовязки, постійно допомагали один одному, проводили ремонт в помешканні, а ОСОБА_3 завжди навідував заявницю, коли вона перебувала на стаціонарному лікуванні, приносив їй ліки та їжу. На момент смерті ОСОБА_3, заявниця перебувала в лікарні та відповідно, не знала про смерть свого співмешканця.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які є друзями та знайомими заявниці в судовому засіданні повідомили, що поведінка між нею та ОСОБА_3 свідчила про те, що вони є подружжям.

30.03.2015р. прокурором прокуратури Франківського району м. Львова ОСОБА_1 надано дозвіл на видачу трупа ОСОБА_3 (а.с.7), а згідно договору замовлення на організацію та проведення поховання від 02.04.2015р. (а.с.8-9), ОСОБА_1 проведено поховання ОСОБА_12, про що їй видано відповідне свідоцтво (а.с.10).

Аналізуючи наведені вище обставини, слід вважати встановленим, що відносинам, які існували між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 впродовж періоду з 1996 року до 16.02.2015 року, притаманні ознаки подружніх відносин.

Оскільки законодавством передбачено встановлення такого факту як проживання однією сімєю чоловіка і жінки без шлюбу, а мотиви заяви знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши заяву в цій частині.

Одночасно, такий факт даним судовим рішенням слід встановити з 1996р., а не постійно, як про це зазначено в прохальній частині заяви. Задоволення заяви в такий спосіб в розумінні ст. 11 ЦПК України не буде виходом за межі заявлених вимог, оскільки не лише свідки, а й сама ОСОБА_1 в своїй заяві зазначає, що саме з 1996р. почала проживати спільно із ОСОБА_3

Формулювання ст. 1264 ЦК України чітко визначає мінімальний строк проживання із спадкодавцем, який наділяє спадкоємця правом звернутись до нотаріальної контори в порядку четвертої черги спадкування за законом. Встановлення факту спільного проживання постійно в подальшому може створити перешкоди в оформленні спадкових прав щодо часу спільного проживання, з метою уникнення яких суд встановлює даний факт з 1996р.

Що стосується вимоги визнання заявниці спадкоємцем четвертої черги за законом, її слід залишити без задоволення, оскільки в порядку окремого провадження, згідно правил, визначених Розділом IV ЦПК України такі вимоги не вирішуються. Перелік справ, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження, згідно ст. 234 ЦПК України є вичерпним. Визнання спадкоємцем четвертої черги за законом цим переліком не передбачено.

В свою чергу, відмова в задоволенні цієї вимоги жодним чином не створить перешкод в оформлені спадкових прав заявниці, оскільки встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем не менш як пять років до часу відкриття спадщини, відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України автоматично відносить спадкоємця до четвертої черги і не потребує додатково визнання цієї обставини в судовому порядку. Тобто, дана вимога крім того що не може бути розглянути в порядку окремого провадження, є ще й зайвою.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт проживання чоловіка та жінки, а саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 1996 року до 16.02.2015 року.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд. м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.