Справа № 595/2242/15-ц
Номер рядка звіту 46
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі: Пастушаку І.Д.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що у них різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, немає згоди у вирішенні спільних сімейних питань. Сім`я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що чоловік її зраджує, в них вже тривалий час не має будь-яких сімейних відносин, вона проживає з неповнолітнім сином окремо, а тому їх шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що відносини з дружиною погіршились тільки останніх пів року, а тому вподальшому можливе їх примирення.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

14 травня 1994 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в відділі реєстрації актів громадянського стану Бучацької райдержадміністрації, актовий запис №29, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ИД № 276929, виданого 02.12.1998 року.

У даному шлюбі мають одну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги, що позивач категорично заперечує щодо можливості примирення, та інші обставини життя подружжя, суд прийшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні спір щодо місця проживання дітей відсутній, перешкоди щодо виховання дітей жодним з батьків не чиняться, а тому, оскільки, виховання дитини є обовязком батьків незалежно від того чи перебувають батьки в шлюбних відносинах, суд, визнає недоцільним покладати обовязок виховання лише на одного з батьків.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України, ст.ст.24,104,105,112,150,152 СК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 травня 1994 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Бучацької райдержадміністрації, актовий запис №29.

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4