У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

"23" листопада 2015 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Присяжний А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до Першого Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови Першого Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 07.05.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси зі скаргою до Першого Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови Першого Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 07.05.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що на підставі виконавчого листа № 2-3916, який виданий Суворовським районним судом м. Одеси 03.12.2007 року, ОСОБА_1 зобов'язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця на утримання дитини.

Аліменти перераховувалися регулярно і у встановлених розмірах, заборгованості у ОСОБА_1 по сплаті аліментів не було.

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса щодо укладення договору купівлі-продажу належного йому об'єкта нерухомості, йому повідомили, що відчуження майна він не може зробити, оскільки постановою державного виконавця першого Суворовського відділу Одеського міського управління юстиції від 07.05.2010 року на все належне йому майно накладено арешт.

ОСОБА_1 звернувся до відділу виконавчої служби, після чого отримав відповідь, що під час проведення виконавчих дій, на підставі складеного державним виконавцем розрахунку, у нього виникла заборгованість, у зв'язку з чим на все майно було накладено арешт.

Згідно відповіді начальника першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції станом на 31.05.2015 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 відсутня.

12.08.2015 року ОСОБА_1 видана копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.05.2010 року.

Постанова держаного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню, і є такою, що порушує права та інтереси заявника на вільне володіння користування та розпорядження його майном, що належить заявнику на праві спільної власності, що полягає в наступному.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні.

Представник Першого Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення скарги.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, про те, що скарга є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено про те, що на виконанні у Другого Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходилося виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3916/07 від 03.12.2007 року, який видав Суворовський районний суд м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно до 24.11.2019 року (а.с.41-42);

Виконавче провадження, з виконання виконавчого листа № 2-3916/07 від 03.12.2007 року, було відкрито Відділом 23.07.2015 року, про що винесено відповідну постанову (а.с.38 об.);

07.05.2010 року державним виконавцем Першого Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 було прийнято постанову про накладення арешту на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_4, , а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна (а.с.7);

Відповідно до письмових відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 29.04.2015 року, на підставі постанови державного виконавця Першого Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 07.05.2010 року зареєстровано арешт на все належне ОСОБА_4 майно (а.с.33);

Постановою Другого Суворовського Відділу ДВС від 27.07.2015 року звернуто стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 з подальшим щомісячним утриманням (а.с.37);

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, Який проведений Першим Відділом ДВС Одеського міського управління юстиції, станом на 31.05.2015 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів (а.с.40);

Відповідно до Постанови Першого Суворовського відділу ДВС від 28.05.2015 року, виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3916/07 від 03.12.2007 року, який видав Суворовський районний суд м. Одеси закінчено (а.с.39).

Згідно вимогами частин 1 та 2 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи те, що боржник не був своєчасно повідомлений про наявність накладеного арешту, суд вважає, що строк для звернення до суду був пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню.

Згідно з ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунутипорушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Виходячи із змісту частини 5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з частиною 2 ст.60 вказаного Закону у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, про те що ОСОБА_1 виконує рішення суду, заборгованості по сплаті аліментів не має, тому відсутні підстави для накладення арешту на майно і заборона на його відчуження.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 64, 209,210,385,387 ЦПК України, ст.33 Конституції України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 до Першого Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови Першого Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 07.05.2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.05.2010 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали.

Суддя Аліна С.С.