Справа № 750/3994/15-ц
Провадження № 2/750/1673/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2015 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
головуючого - судді Рахманкулової І.П.,
із секретарем - Разумейко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,
У судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Дана справа перебуває у провадженні Деснянського районного суду м. Чернігова з 22.04.2015 року і тривалий час не розглядалася по суті, бо направлялася до Апеляційного суду Чернігівської області з поданими відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 апеляційними скаргами на ухвалу про відкриття провадження у справі, які по суті не були розглянуті через те, що апелянти не усували недоліки, викладені в ухвалах суддів Апеляційного суду Чернігівської області, а фактично своїми діями затягували розгляд справи.
Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №11 від 17.10.2014 року Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення у п.1 роз'яснив, що при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції»від 25 березня 1999 року).
У пункті 3 вказаної Постанови зазначено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Оцінюючи поведінку заявника, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що не можна покладати відповідальність за тривалий розгляд справи використання ними процесуальних засобів, передбачених законодавством, для здійснення свого захисту, зокрема, у зв'язку зі зміною позовних вимог, вивченням матеріалів справи, заявленням клопотань, оскарженням ухвалених судових рішень. Разом із тим слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обов'язків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.
Оскільки відповідачами подавалися апеляційні скарги на ухвалу судді про відкриття провадження у справі перед призначеними засіданнями, у зв'язку з чим справа знімалася з розгляду, а тому тривалий час не розглядалася, і при цьому вони не усували недоліків своїх апеляційних скарг, тобто не були зацікавлені у їх розгляді, що свідчить про недобросовісне здійснення процесуальних прав, спрямованих на затягування розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Повістки відповідачам надсилалися за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Крім того, 17 жовтня 2007 року між сторонами в забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту було укладено договори поруки, за якими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з ОСОБА_1 за договором (а/с 16-17, 18-19).
Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та судового збору підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 542, 554, 610, 611, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд, -
позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» по 1218 грн. з кожного у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: