Справа № 146/1084/15-ц Провадження № 22-ц/772/3125/2015Головуючий в суді першої інстанції Ставнійчук В. С.
Категорія 39Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: Берегового О.Ю.,

суддів: Іванюка М.В., Панасюка О.С.,

за участю секретаря: Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, скасування реєстрації в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно,

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, реєстраційної служби Томашпільського РУЮ Вінницької області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання недійсним свідоцтва про право власності на жилий будинок, скасування реєстрації в державному реєстрі прав власності нерухомого майна, посилаючись на те, що 05.01.2012 року державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я відповідача ОСОБА_4, відповідно до якого останнього визнано спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

До складу спадщини на яку видане оспорюване свідоцтво входить житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 і належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 24 квітня 2007 року виконавчим комітетом Раківської сільської ради на підставі рішення виконавчого комітету №15 від 20 квітня 2007 року та зареєстрованим в КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 08.06.2007 року під р. №19440998.

Рішенням Томашпільського районного суду від 14 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 червня 2015 року, рішення виконавчого комітету Раківської сільської ради від 20 квітня 2007 року № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1», визнано незаконним і скасовано, в зв'язку з чим підлягають визнанню недійсними і саме свідоцтво про право власності на спірний будинок видане 24.04.2007 року виконкомом Раківської сільської ради на ім'я ОСОБА_6, а також видане 05.01.2012 року державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я відповідача ОСОБА_4 та підлягає анулюванню проведена на підставі цього свідоцтва реєстрація в державному реєстрі прав власності нерухомого майна на його ім'я.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, скасування реєстрації в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який відносився до категорії робочого двору по АДРЕСА_1.

На підставі рішення виконкому Раківської сільської ради від 20 квітня 2007 року № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1», без оформлення спадщини, мати спадкодавця ОСОБА_6 24 квітня 2007 року отримала свідоцтво про право власності на вказаний будинок з надвірними будівлями.

17 липня 2007 року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого зазначений будинок заповіла своєму сину ОСОБА_4, який після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця, 05 січня 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2013 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 червня 2015 року, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету від 20 квітня 2007 року № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1», яким оформлено право власності з видачею свідоцтва про права власності на вищевказаний житловий будинок на ім'я ОСОБА_6

Як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі, підставою для задоволення позову, представники позивача зазначали, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а відтак і свідоцтво про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 є недійсними, оскільки видані на підставі рішення виконавчого комітету № 18 від 20 квітня 2007 року, яке було визнано незаконним та скасоване рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2013 року.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами та вважає що вони не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (у редакції Закону 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

●якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

●якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що спадщину після померлого ОСОБА_7 - брата позивача, фактично прийняла мати ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 549 ЦК Української РСР, яка є спадкоємцем першої черги за законом згідно до положень ст. 529 ЦК Української РСР.

Щодо прав позивача, то суд вважав, що його права, як спадкоємця за законом другої черги (ст. 530 ЦК Української РСР) після смерті брата не були порушені, оскільки на час відкриття спадщини черговість на спадкування за законом не порушувалася. На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 позивач не мав права спадкування за законом.

Судова колегія находить, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 таким, що ґрунтується на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, а також доказів у їх сукупності, яким суд надав належну оцінку та відповідає вимогам ст. ст. 57-60, 64 ЦПК України.

Статтями 4, 10, 11, 57, 60, 64, 212 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судова колегія вважає, що позивач не надав як суду першої так і апеляційної інстанцій належних та допустимих, у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження факту порушення його прав на спадкування на майно після померлого ОСОБА_7, в зв'язку з чим оспорювані ним свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину за заповітом ніяким чином також не порушують його законних прав і обов'язків.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, встановив фактичні обставини справи правильно визначився з юридичною природою правовідносин, що виникли між сторонами, і законом, що їх регламентує.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2015 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: