Справа № 459/1106/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кріль М.Д.

при секретарі Данилів О.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності на 1/6 частку квартири, присудження грошової компенсації, визнання за позивачами права власності на ? частину квартири за кожним та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору про зміну розміру часток у спадщині недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в вересні 2006 року звернулися в суд з даним позовом до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні. В лютому 2007 року ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з зустрічним позовом про визнання договору про зміну розміру часток у спадщині недійсним. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 28.10.2008 року вищевказані позови залишені без розгляду.

17 березня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знову звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 з тими ж вимогами.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2014 року ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 28.10.2008 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Червоноградського міського суду Львівської області.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 28 серпня 2014 року обидва первісні позови обєднані в одне провадження.

В первісному позові позивачі посилаються на те, що кожній з них належить на праві власності по 5/12 частки квартири АДРЕСА_1, а відповідачці 1/6 частка даної квартири. вважають, що частина відповідачки є незначною, виділити кожному з співвласників їх часток в натурі неможливо, квартира є річчю неподільною, спільне володіння та користування спірним житлом є неможливим, вони з відповідачкою не є членами сім'ї, бажають сплатити відповідачці вартість її частки, припинення частки відповідачки в квартирі не завдасть їй істотної шкоди, а тому просять припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на 1/6 частку в спірному житлі, присудити на користь відповідачки грошову компенсацію за належну їй частку, визнати за кожним з них право власності на ? частку квартири.

В зустрічному позові ОСОБА_4 посилається на те, що 16.09.2004 року помер її чоловік ОСОБА_5, а первісні позивачі є його дочками від першого шлюбу, з якими вона мала право на спадкування квартири померлого, яка розташована в м. Червонограді по просп. Шевченка, 26/19, в рівних частках.

29 травня 2006 року вона та позивачі за первісним позовом уклали договір про зміну розміру часток у спадковому майні, відповідно до якого розмір часток змінено на: 1/6, 5/12, 5/12. Підставою укладення даного договору була усна домовленість між нею та позивачами про те, що за нею залишається право на проживання у спадковій квартирі протягом трьох років з часу укладення договору та позивачі зобовязалися спорудити на могилі її чоловіка, їх батька, хороший памятник. Проти укладення даного договору вона не заперечувала, так як є людиною похилого віку, хворіє та не бажала конфліктувати з позивачами. Останні усної домовленості не дотримались, в вересні 2006 року звернулися до суду з позовом про припинення її права на частку в спірній квартирі. Вважає, що позивачі, спонукавши її до укладення даного договору під впливом обману, мали на меті позбавити її права на належний їй за законом розмір частки спадкового житла, а тому просить договір про зміну розміру часток у спадковому майні визнати недійсним та визнати за нею та позивачами право на 1/3 частку в спадковому майні квартирі АДРЕСА_2, за кожною.

В судовому засіданні представник позивачів первісний позов підтримав, в зустрічному позові просить відмовити.

Представник відповідача просить в первісному позові відмовити, зустрічний позов задоволити. Вважає, що договір про зміну розміру часток укладено її довірителем під впливу обману. Пояснила, що відповідачка є особою похилого віку, іншого житла не має.

Дослідивши докази суд прийшов до наступного.

ОСОБА_5, батько позивачів та чоловік відповідачки, помер 16 вересня 2004 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на спірну квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Так як ОСОБА_5 при житті заповіту не складав, спадкування проводилося по закону.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Позивачі та відповідачка не відмовлялися від прийняття спадщини та її прийняли.

В силу ст. 1278 ЦК України, частини кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Сторони 29 травня 2006 року, уклали договір про зміну розміру часток у спадщині, згідно якого, у відповідності до ст. 1267 ЦК України, змінили розмір зазначених у п. 1 даного договору часток (1/3 частина кожному) та визначили їх в такому розмірі: ОСОБА_4 1/6 частка, ОСОБА_3 5/12 часток, ОСОБА_2 5/12 часток. Даний договір посвідчено державним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі № 2-1377.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2)річ є неподільною;

3)спільне володіння і користування майном є неможливим.

4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідно до вищевказаної норми припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин перелічених вище, але за умови що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 є особою похилого віку (ІНФОРМАЦІЯ_1), іншого житла не має, за внесені на депозит кошти в сумі 79 619 грн. придбати житло є проблематично, позивачі є громадянами ОСОБА_6 Федерації, постійно проживають в даній країні, доказів про те, що в Росії постійного житла не мають і що бажають переїхати в спірну квартиру на постійне місце проживання суду не надали, суд вважає, що припинення ОСОБА_4 її частки (1/6) у спірній квартирі, яка складається з 2-х кімнат загальною площею 43,5 м2, житловою 26,0 м2, і з подальшим її виселенням, суд вважає, що відповідачці буде заподіяна істотна шкода.

Крім того, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином первісний позов є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу) такий правочин визнається судом недійсним.

Як вбачається з договору про зміну розміру часток у спадщині він підписаний сторонами без будь-яких застережень, посвідчений нотаріусом, зареєстрований в реєстрі, а отже суд вважає, що волевиявлення відповідачки на укладення даного договору було вільним, доказів того, що він укладений під впливом обману суду не надано.

Враховуючи наведене суд і зустрічний позов вважає необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В первісному та зустрічному позовах відмовити.

Територіальному управлінню судової адміністрації України у Львівській області повернути ОСОБА_7 внесені на депозитний рахунок кошти в сумі 79 619 (сімдесят девять тисяч шістсот девятнадцять) грн., відповідно до квитанції № 27 від 18.11.2015 року.

Копію рішення направити відповідачці.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя: М. Д. Кріль