Справа № 404/8107/15-ц
Номер провадження 2/404/4360/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ОСОБА_2 банк України про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору №301 від 25 травня 2007 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства Державний ОСОБА_2 банк України, яким просить визнати недійсним договір про іпотечний кредит №301 від 25 травня 2007 року укладений між Відкритим Акціонерним товариством Державний ощадний банк України та нею; визнати недійсним договір іпотеки від 25.05.2007 року укладений між Відкритим Акціонерним товариством Державний ощадний банк України та нею; виключити з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження рухомого майна за договором іпотеки від 25.05.2007 року, а саме квартиру, за адресою АДРЕСА_1 (мовою оригінала).

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається із позовної заяви місцезнаходженням відповідача- юридичної особи: ПАТДержавний ОСОБА_2 банк України є вул. Госпітальна, 12-г в м. Києві.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, посилаючись на Закон України Захист прав споживачів.

Згідно п. 5 ст. 110 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача є АДРЕСА_2, що територіально відноситься до Кіровського району м. Кіровограда.

Разом з тим, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу (ч. 14 ст. 110 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2013 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" розяснено, що правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (Постанова Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року " Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ"). Як вбачається із іпотечного договору від 25.05.2007 року

ОСОБА_3 з метою забезпечення належного виконання Зобовязання, що випливає з Кредитного договору, передала в іпотеку, а Іпотекодержатель- ВАТ Державний ОСОБА_2 України цим прийняв в іпотеку, в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, Предмет іпотеки, який належить Іпотекодавцю на праві власності. Предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: квартира за номером 11 розташована за адресою: місто Кіровоград, вулиця Декабристів, будинок під номером 23, що є виключною підсудністю та територією Ленінського району м. Кіровограда

Таким чином, оскільки пред'явлений позов містить пов'язані між собою вимоги, одна з яких підлягає розгляду за правилами виключної підсудності (ст.114 ЦПК України) , а відтак дана справа не підсудна Кіровському районному суду м. Кіровограда.

Крім того, за конкуренції правил підсудності пріоритетним є правило виключної підсудності

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду , про що постановляється ухвала. Ухвала разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 114, 115, 117, п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ОСОБА_2 банк України про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору №301 від 25 травня 2007 року повернути позивачу, роз"яснивши йому, що для вирішення цього спору потрібно звернутись до Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда О. В. Бершадська