Справа № 477/2459/15-ц
Провадження № 2/477/1103/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

розглянувши в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом - квартирою НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказувала, що 27 вересня 2011 року придбала вищевказану квартиру у відповідачки ОСОБА_2 Після укладення договору відповідачка виїхала з квартири та забрала свої речі, і зобов'язалася у можливо короткий строк знятися з реєстраційного обліку, натомість своєї обіцянки не дотрималася, та до цього часу питання щодо її права користування вказаною квартирою залишилося невирішеним.

Оскільки вирішення питання щодо зняття відповідачки з реєстраційного обліку за її адресою в добровільному порядку не вирішено, а через її реєстрацію, вона змушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг на утримання будинку, тобто фактично позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд, тому єдиним засобом захисту її прав як власника вказаної квартири зі здійснення дій щодо можливого користування та його розпорядження можливе лише в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с.21), у зв'язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 27 вересня 2011 року, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 Договір посвідчено нотаріально ((а.с. 9).

Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_1 Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 17.11.2011 року (а.с. 11).

За даними виконавчого комітету Котляревської сільської ради у вищевказаній квартирі, окрім власниці ОСОБА_1, зареєстрована ОСОБА_2, але за цією адресою не проживає (а.с. 12).

Зі змісту актів про непроживання від 09.04.2015 року та 09.10.2015 року ОСОБА_2 не мешкає за вищевказаною адресою та не зберігає в ній свої речі з 2011 року (а.с. 13-14).

Відповідно до ст.ст.41,47 Конституції України, ст.391 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Статті 150,156 ЖК України, ст. 405 ЦК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 з продажем вказаної квартири втратила правовий зв'язок з цим майном, не має права власності на неї чи її частину, не є членом сім'ї ОСОБА_1, тому вимоги позивачки законні та обґрунтовані.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення або отримання його копії.

Суддя Л.М.Семенова