Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6804/14-ц Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків „Техносервіс" про відшкодування моральної шкоди

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків „Техносервіс" на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня 2015 року ,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в ході розгляду справи уточнювала та доповнювала та просила зобов'язати ОСОБА_2 надати у письмовій формі роз'яснення про види робіт та їх об'єм, які має проводити ОСББ „Техносервіс" як послуги по кожній складовій тарифу, в тому числі щомісячно; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 300 грн. за допущені порушення, пов'язані з трудовими правовідносинами між сторонами; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. за допущені порушення при здійсненні відповідачем функцій з обслуговування будинку та неналежне надання комунальних послуг; зобов'язати відповідача виплатити їй заробітну плату з 01.06.2011 року по 20.11.2011 року в сумі 1370 грн.

В обґрунтування вимог зазначала, що у 1978 році було здано в експлуатацію будинок АДРЕСА_1, яка розміщена на першому поверсі другого під'їзду цього будинку. У зв'язку з допущеними дефектами при укладанні каналізаційних труб першого та другого під'їздів виникали постійні труднощі у користуванні каналізаційною системою, ванною кімнатою та квартирою в цілому.

У 2007 році було створено ОСББ, яке не виконувало своїх обов'язків щодо належного функціонування будинку та надання послуг його мешканцям, проте вимагало сплату їх вартості. Позивач вказує, що такими діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000грн.

У період перебування на посаді голови ОСББ „Техносервіс" ОСОБА_3, вважаючи його достойною кандидатурою на цій посаді, вона (позивач) дала свою згоду на зайняття посади помічника з юридичних питань голови ОСББ „Техносервіс" з 01.06.2011 року, з оплатою 0,25% ставки заробітної плати, яка згідно її заяви, повинна була перераховуватися на ремонтний фонд ОСББ „Техносервіс". Проте після незаконного зняття ОСОБА_4 із займаної посади у листопаді 2011 року, її також було відсторонено від роботи без відповідного оформлення згідно трудового законодавства. При цьому належна їй заробітна плата згідно її заяви перерахована на ремонтний фонд ОСББ „Техносервіс" не була. Вважає, що такими діями відповідача, які виразилися у її приниженні та неповазі, умисним усунення із займаної посади, невиплаті заробітної плати їй була заподіяна моральна шкода, яку позивач оцінила у 10300грн., виходячи із розрахунку неотриманої заробітної плати за період з червня 2011 року по червень 2014 року.

Після зняття з роботи ОСОБА_4 посаду голови ОСББ „Техносервіс" зайняла ОСОБА_5 Позивач зверталась до неї з проханням надати роз'яснення у письмовій формі про види робіт, їх об'єм та вартість, які має проводити ОСББ „Техносервіс", проте їй було відмовлено та запропоновано особисто ознайомитися з документами в офісі ОСББ. Такі роз'яснення необхідні для з'ясування усіх обставин, оскільки позивач вважає визначений відповідачем тариф за надані послуги необгрунтованим.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСББ „Техносервіс" надати ОСОБА_1 відомості щодо виду робіт, їх об'єму, які має проводити ОСББ „Техносервіс" щодо утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території (надання послуг) із зазначенням складових: їх вартість , загальну вартість місячного платежу, структуру ціни /тарифу/, порядок надання житлово - комунальних послуг. Стягнуто з ОСББ „Техносервіс" на користь ОСОБА_1 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті порушення трудових прав. В задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСББ „Техносервіс" на користь держави 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, рішення суду в частині встановлення її трудових правовідносин з ОСББ „Техносервіс" залишити в силі. Зокрема, вказує, що суд неповно з'ясував обставини справи, належним чином не дослідив докази, що призвело до неправильних висновків. Зазначає, що ОСОБА_5 не є легітимним головою правління, а тому не може мати відповідного службового становища і повноважень юридичної особи, не має права укладати будь-які угоди, в тому числі і на ведення справи в суді. Вказує, що звільнення ОСОБА_3 з посади було незаконним, а тому ОСОБА_5 у будь-якому випадку не може займати посаду голови правління. Позивач зазначає, що вона згодна з обгрунтуванням суду про наявність її трудових відносин з ОСББ „Техносервіс", проте, вважає, що суд знехтував таким доказом як оголошення головою правління ОСОБА_3 догани бухгалтеру за те, що вона не вела відносно неї облік робочого часу. Вважає, що незадоволення вимоги про виплату заробітної плати є порушенням ст.43 Конституції України та положень кодексу законів про працю України. Вказує, що рішення суду ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи, що мали значення для визначення нанесеної їй моральної шкоди та визначення розміру її відшкодування, не враховано її доводи про надання їй послуг, які їй не надавались , однак за які нараховувалися кошти. Зазначає, що її документи про трудові відносини з ОСББ „Техносервіс" були умисно знищені групою посадових осіб ОСББ.

В апеляційній скарзі ОСББ „Техносервіс" просить рішення суду в частині задоволення вимог ОСОБА_1 скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні вказаної частини позову відмовити. Зазначає, що вся інформація відносно надання відомостей щодо виду робіт, їх об"єму , які проводить ОСББ щодо утримання вказаного будинку та прибудинкової території із зазначенням складових їх вартості, загальну вартість місячного платежу, структури ціни/тарифу, порядок надання житлово-комунальних послуг розміщується на інформаційних дошках під"їздів, перелік робіт та тариф зазначаються в щомісячних квитанціях. Вказує, що ОСОБА_1 не була найманим працівником ОСББ "Техносервіс", в об"єднанні відсутні будь-які відомості, які свідчили б про те, що вона працювала, виконувала посадові обов"язки, що також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки - працівники об"єднання. Наданий ОСОБА_1 оригінал наказу не може бути взятий до уваги, так як у журналі реєстрації наказів відсутній запис про його прийняття. Крім того судом проігноровано табелі робочого часу за червень і липень 2011 року, в яких прізвище ОСОБА_1 не зазначено, що також свідчить про те, що вона не перебувала на посаді помічника голови ОСББ з юридичних питань.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Суд першої інстанції встановив і це підтверджується матеріалами справи, що головою правління ОСББ „Техносервіс" ОСОБА_3 було видано наказ №16 -к від 01.06.2011 року „Про помічника голови ОСББ з юридичних питань", згідно якого на роботу по сумісництву на цю посаду, на 0,25 ставки заробітної плати з 1 червня 2011 року було зараховано ОСОБА_1. Пунктом 2 наказу визначено, що заробітну плату перераховувати на ремонтний фонд ОСББ „Техносервіс" згідно заяви /т.1 а.с.173/.

Зазначений наказ було внесено до журналу реєстрації розпоряджень та наказів /т.2 а.с.184/. Підробка цього журналу та наказу, на що є посилання в апеляційній скарзі сторони відповідача, не доведена.

Із повідомлення голови ревізійної комісії ОСОБА_7 від 18.07.2011 року голові правління ОСББ „Техносервіс" ОСОБА_3 вбачається, що ревізійна комісія постановила ініціювати засідання правління з приводу обговорення роз'яснення в.о. юридичного консультанта ОСОБА_1 щодо теперішнього стану ОСББ /т.1 а.с.174/.

У названому повідомленні також зазначено, що ОСОБА_1 прийнята на посаду в.о. юридичного консультанта без відома правління. У зв'язку з цим другим питанням повістки денної засідання правління ОСББ „Техносервіс" від 25.07.2011 року, протокол №4, було розгляд питання про введення в штат ОСББ юриста ОСОБА_1, проте правління вказану пропозицію не підтримало /т.1 а.с.175/.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем в особі голови правління ОСОБА_3 було укладено трудовий договір, який оформлено наказом по підприємству, при цьому, виходячи з показів ОСОБА_3 , як свідка, а також зі змісту питань, які виносили на обговорення засідань правління ОСББ, ОСОБА_1 була допущена до роботи, оскільки виконувала розпорядження ОСОБА_3, як голови правління.

В суді апеляційної інстанції представники відповідача не висловили категоричних заперечень щодо того, що ОСОБА_1 виконувала доручення голови правління ОСОБА_3

Належними та допустими доказами щодо грошових зобов'язань відповідно до положень ст.ст.58,59 ЦПК України можуть бути лише письмові докази.

В матеріалах справи відсутні письмові докази щодо розміру заробітної плати позивача у ОСББ „Техносервіс", а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про стягнення заробітної плати.

Водночас на підставі ст. 233, ст.237-1 КЗпП України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії відповідача щодо прийняття на роботу позивача шляхом видачі наказу без визначення розміру заробітної плати, без табелювання робочого часу, що позбавило позивача можливості отримати заробітну плату (зарахувати її в рахунок оплати комунальних платежів, на що розраховувала позивач), призвело до порушення її законних прав, а відтак - до моральних страждань і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Вважаючи доведеним факт порушення законних трудових прав позивача, що призвело до її моральних страждань, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 фактично була допущена до роботи, виконувала роботу за розпорядженням та з відома голови правління ОСББ ОСОБА_3, вважала себе працівником ОСББ на підставі виданого керівником наказу про прийняття на роботу, то доводи відповідача в апеляційній скарзі про відсутність даних в табелях обліку робочого часу за червень-серпень 2011року про посаду помічника голови правління та у відомостях на виплату заробітної плати не можуть вплинути на обставини наявності фактичних трудових відносин між сторонами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди завданої позивачу при здійсненні ОСББ „Техносервіс" повноважень з надання послуг з утримання будинку.

При вирішенні вимог позивача у цій частині суд першої інстанції обгрунтовано керувався положеннями п.5 ч.1 ст.4 Закону України „Про захист прав споживача" та п.3 ч.1 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до положень ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відтак, як завдання шкоди так і надання послуг неналежної якості, підлягає доведенню у встановленому Законом порядку.

В порушення наведених норм процесуального закону позивач не довела належними та допустимими доказами / ст.58,59 ЦПК України/ ненадання або надання відповідачем послуг неналежної якості, зокрема, не було надано доказів складання за наслідками виявлених позивачем порушень актів-претензій та доведення їх до відома відповідача, як того вимагає ст. 18 Закону України „Про житлово-комунальні послуги". Встановивши, що позивачем не надано доказів, що саме відповідач своїми діями (бездіяльністю) завдав шкоди майну позивача чи його здоров'ю, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції також правильно вважав, що інші обставини, наведені позивачем, зокрема, порушення при створенні ОСББ, інші дії керівництва ОСББ щодо розпорядження спільним майном, необгрунтованість тарифу, відсутність договору між сторонами тощо, не є предметом розгляду у цій справі, незаконність таких дій не доведена у судовому порядку, а тому посилання позивача на ці обставини як на доведений факт є неогрунтованими.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач листом від 03.03.2014 року відмовив позивачу в отриманні інформації щодо розрахунку тарифу з підстав великого об'єму документів та запропонував самостійно ознайомитись /т.1 а.с.196/. Вважаючи таку відмову безпідставною, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надаючи відповідні послуги відповідач зобов'язаний в доступній та зрозумілій формі надавати відомості про такі послуги, а не змушувати споживача самостійно здобувати таку інформацію.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що судом не розглянуто вимоги про легітимність голови правління ОСОБА_5 спростовуються наступним.

Відповідно до ст.ч.2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

У випадку застосування позивачем наведених положень закону подається позовна заява, яка повинна відповідати формі і змісту позовної заяви /ст.119 ЦПК України/.

20.03.2015 року позивач подала доповнення до позовної заяви, у яких, зокрема, ставила питання про легітимність голови правління ОСОБА_5 /т.2 а.с.17-23/.

Із змісту заяв ОСОБА_1, які викладені об'ємно, із зайвою деталізацією, вбачається, що вона фактично ставить питання про визнання незаконним звільнення з посади голови правління ОСОБА_3, хоча останній не надавав їй таких повноважень.

Позивач вимоги про легітимність ОСОБА_5 пов'язує із незаконністю обрання її на посаду голови правління ОСББ „Техносервіс". Водночас, у позовній заяві про збільшення позовних вимог позивач не притягує ОСОБА_5 до участі у справі як відповідача, хоча такими вимогами безпосередньо зачіпаються права та законні інтереси останньої. На стадії апеляційного розгляду залучення до участі у справі інших учасників судового процесу не допускається.

Суд першої інстанції дав оцінку легітимності перебування на посаді голови правління ОСББ „Техносервіс" ОСОБА_5 на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого ОСОБА_5 є керівником ОСББ „Техносервіс" з 19.10.2011 року.

За наведених обставин, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо легітимності голови правління ОСОБА_5 не можуть бути враховані.

Пояснення в апеляційній скарзі позивача про наявність домовленості між нею та керівником ОСББ ОСОБА_3 щодо перерахування її зарплати на ремонтний фонд, що виключає наявність її прізвища у відомостях на виплату заробітної плати, та щодо неналежного ведення табелів обліку робочого часу працівниками підприємства, є зайвими, оскільки ці обставини враховані та оцінені судом на користь позивача.

В апеляційній скарзі позивача приділяється велика увага якості оцінки роботи інших працівників ОСББ „Техносервіс", що на думку позивача, призвело до порушення її трудових прав, проте колегія суддів вважає такі обгрунтування апеляційної скарги безпідставними, оскільки судом враховано усі обставини і дана їм належна оцінка, про що зазначено вище.

Посилання позивача на вчинений злочин працівниками відповідача щодо умисного знищення документів не підтверджено в установленому законом порядку, а тому не може бути підставою для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди та виплати заробітної плати, про що зазначено в апеляційній скарзі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що має претензії до ОСББ „Техносервіс", оскільки останнє було створено без установчих зборів, в силу некомпетентності керівників об'єднання була створена найменш ефективна форма управління, всі керівники працювали на себе, а не на функцію утримання житлового комплексу, розмір внесків встановлювався необгрунтовано, у тарифи не закладались усі складові, капітальний ремонт здійснювався неякісно, не встановлено причину просідання будинку і т.і. Відтак позивач, висловлюючи свою незгоду із діями відповідача, по суті з усіх напрямків його роботи, розширено сформулювала свої вимоги, та вважала, позовними вимогами навіть обставини витребування доказів, про що зазначила у апеляційній скарзі, посилаючись на те, що суд не дослідив її позовні вимоги.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відсутність договору між нею та відповідачем не породжує будь-яких цивільних відносин, у тому числі і щодо стягнення з неї коштів за житлово-комунальні послуги стосується спору у іншій справі.

Доводи у апеляційній скарзі відповідача про відсутність прізвища позивача у відомостях на виплату заробітної плати та у табелях обліку робочого часу на суть рішення не впливають, оскільки суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи, правильно оцінив докази та дійшов обгрунтованого висновку про те, що керівником було видано наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу у ОСББ, фактично допущено її до роботи.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно з"ясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків „Техносервіс" відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді