Справа № 645/9207/15-ц
Провадження № 2/645/2988/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алфьорової Т.М.

при секретарі- Ляховій І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись при цьому на те, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 08.10.2005 року. Від шлюбу мають дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час сумісно не мешкають, спільне господарство не ведуть, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки у тому розмірі як потрібно, чим ставить її у скрутне становище, тому вимушена звертатися до суду з позовом і просить стягнути аліменти у розмірі 1500 грн., обґрунтовує це тим, що ОСОБА_2 працює неофіційно заготівником верхвзуття у приватному цеху з вироблення взуття і його доходи дозволяють сплачувати аліменти в зазначеному розмірі.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище та пояснила, що дитина займається гімнастикою за що вона сплачує щомісяця по 250 грн., за школу платить по 100 грн., а також на харчування. В цих витратах, крім харчування, приймає участь і батько, але після неодноразового звернення до нього.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, в обґрунтування пояснив, що він є батьком доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій він надає матеріальну допомогу по можливості, зустрічається з нею, в вихідні донька знаходиться у нього. Відповідач пояснив, що він не заперечує проти матеріального утримання дитини, однак на теперішній час перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки офіційно не працює, внаслідок чого у нього мінливий дохід, сплачує за школу та за заняття спортом. В приватному цеху з вироблення взуття зараз не працює. Згоден сплачувати аліменти щомісяця по 500 грн.

Суд вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статями 10, 11, 58, 60, 61, 179, 212, 213 ЦПК України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини», батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 184 зазначеного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів на дитину, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених законом.

У п. 23 вищезазначеної Постанови Пленуму від 15.05.2006 року роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 08.10.2005 р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції. Від даного шлюбу, сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, яке міститься в матеріалах справи (а.с.4 )..

На даний час відповідач з сім'єю не проживає, належної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачем ОСОБА_1

Відповідач офіційно не працює, працює з його слів у приватної людини і займається ландшафтом та отримує 15 грн. за час, але не надав інформації стосовно загальної суми заробітку. Стан здоров'я відповідача задовільний і на його утриманні інших дітей немає.

Доводи позивача, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. не підтверджені належними доказами. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідачем частково надається матеріальна допомога на утримання дитини і тому суд стягує аліменти щомісяця 800 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

Рішення суду у відповідності до положень ст.367 ЦПК України підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180 -182,184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 208,209,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 (вісімсот) гривень, щомісяця, з 03.11.2015 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя