У х в а л а

іменем україни

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Парінової І.К., Cтупак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13 лютого 2014 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір № 744763/2014 банківського вкладу (депозиту) «З любов'ю VAB«Квартальний» у гривнях, за яким сума вкладу складала 302 683 грн 08 коп., строком до 13 березня 2015 року та з щомісячною виплатою процентів з першого по третій місяць дії вкладу під 25 % річних. У середині квітня 2014 року банк через свій офіційний сайт повідомив про призупинення роботи відділень банку з 15 квітня 2014 року і припинення із зазначеної дати здійснення будь-яких банківських операцій на території Криму, внаслідок набрання чинності Федерального Конституційного Закону «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових обєктів - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та Федерального Закону «Про особливості функціонування фінансової системи Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на перехідний період».

Враховуючи, що звернення до банківської установи щодо повернення вкладу та виплати відсотків не дали позитивного результату, тому позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу у розмірі 302 683 грн 08 коп, суму відсотків на дату закриття вкладу у розмірі 18 106 грн 30 коп., інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 16 042 грн 20 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 13 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір № 744763/2014 банківського вкладу (депозиту) «З любов'ю, VAB «Квартальний», відповідно до умов якого сума вкладу складала 278 683 грн 08 коп, вклад залучено на строк до 13 березня 2015 року.

Відповідно до п. 1.5 вказаного договору банк зобов'язався з першого по третій місяць дії вкладу нараховувати проценти на суму вкладу з розрахунку 25 % річних.

Згідно з п. п. 1.6, 1.8 договору позивач має право збільшити суму вкладу, з врахуванням умов відповідного депозитного вкладу, а також достроково закрити вклад та вимагати від банку повернення своїх грошових коштів та нарахованих на них процентів.

Встановлено, що позивач вніс на вкладний рахунок 278 683 грн 08 коп., що підтверджується квитанцією від 13 лютого 2014 року № 638222. В подальшому суму вкладу було збільшено ще на 24 000 грн, що підтверджується квитанцією за від 06 березня 2014 року № 256843. Отже, позивачем на вкладний рахунок було внесено суму у розмірі 302 683 грн 08 коп.

12 травня 2014 року позивачем було надіслано на електронну пошту банку заяву про його намір дострокового закриття свого вкладу за договором і необхідності підготування відповідачем готівки.

13 травня 2014 року ОСОБА_1 подав до банку заяву щодо дострокового закриття та повернення його депозитного вкладу та процентів, нарахованих на нього, у повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною першою ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту повернення позивачу коштів, відповідачем не надано.

Проте з матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 733 «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних».

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року № 63 у ПАТ «ВіЕйБі Банк» діє тимчасова адміністрація строком на 1 рік - з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.

Спеціальним законом, що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у п. п. 6, 16 ст. 2 якого дані такі визначення: ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. п. 1 - 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України не враховані зазначені положення норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

І.К. Парінова

О.В. Cтупак