Справа № 1323/2576/12 Головуючий у 1 інстанції: Андрейків Ю.Я.
Провадження № 22-ц/783/150/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Відкрите акціонерне товариство «Банк Універсальний», ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнених вимог від 08 травня 2014 року на підставі ст.ст.69,70,71, 72 СК України просила:

визнати за нею та ОСОБА_2 право власності на ? частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь 79850 гривень компенсації за ? частку у праві власності на автомобіль «Jeep Patriot», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1.;

зобов»язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-4,172-173).

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду м. Львова від 21 травня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 79850 гривень в якості компенсації за ? частку проданого автомобіля «Jeep Patriot», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не з»ясував позиції ПАТ «Банк Універсальний» із даного питання, оскільки придбане за рахунок кредитних коштів спірне нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, поділено між колишнім подружжям порівно, а обов»язок з повернення кредиту залишено виконувати її довірителю.

Незважаючи на те, що спірне нежитлове приміщення набуто сторонами за час шлюбу, джерелом його набуття були власні кошти її довірителя, внесені в рахунок погашення кредиту за договором №35/33/29 від 06 квітня 2007 року вже після розірвання шлюбу з ОСОБА_4

Зокрема, за час спільного проживання, у період з 06 квітня і до 16 вересня 2010 року ОСОБА_2 за рахунок спільних коштів сплатив 5494 доларів США на погашення зазначеного вище кредиту, а вже після 16 вересня 2010 року було погашено ним особисто 30256 доларів США, тим самим повністю погашено кредитні зобов»язання перед Банком.

Крім того, спірне нежитлове приміщення було введено в експлуатацію вже після розірвання шлюбу із ОСОБА_4

Суд не врахував, що автомобіль «Jeep Patriot», 2008 року випуску, було відчужено відповідачем 02 червня 2010 року, у період шлюбу з позивачкою в інтересах сім»ї.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6, підлягає до задоволення частково, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2014 року скасуванню частково на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Визначаючи за ОСОБА_4 право власності на ? частку у нежитловому приміщення за адресою: АДРЕСА_1, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказане майно є об»єктом спільної сумісної власності, так як придбано у період шлюбу.

Те, що ОСОБА_8 погасив кредитні зобов»язання перед банком самостійно, не позбавляє його права, у подальшому, ставити питання виконання ОСОБА_4 своїх зобов»язань щодо повернення понесених ним на це витрат.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітну.

Як зазначено у ст.61 СК України, об»єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Розірвання шлюбу, відповідно до ст.68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка дружини і чоловіка є рівними.

У п.п.23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб.

При поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї (ч.4 ст.65 СК ).

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частини ч,5 ст.71 СК щодо обов»язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (п.25 Постанови).

Судом та матеріалами справи установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2004 року.

Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

За договором купівлі-продажу від 06 квітня 2007 року ОСОБА_2 купив у ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Також 06 червня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №35/33/29, згідно умов якого Банк надав Позичальнику 32000 доларів США терміном на 240 місяців до 05 квітня 2027 року під 12,5% річних, для придбання указаної квартири.

Згідно з рішенням виконкому Стрийської міської ради від 22 листопада 2007 року №393 дозволено ОСОБА_2 проводити реконструкцію цієї квартири під магазин промислових товарів з улаштуванням окремого входу (а.с.12).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 вересня 2010 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2011 року, шлюб між сторонами було розірвано, при тому визнано недійсним шлюбний договір, укладений 04 березня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_14 (тепер ОСОБА_4.) (а.с.7-10).

25 серпня 2011 року рішенням виконкому Стрийської міської ради Львівської області №306 вирішено оформити ОСОБА_2 право власності на видати свідоцтво про право власності на магазин промислових товарів загальною площею 40,0 кв.м, по АДРЕСА_1, Львівської області на підставі декларації про готовність об»єкта до експлуатації, та доручено Стрийському МБТІ провести реєстрацію вказаного приміщення.

12 вересня 2011 року Стрийською міською радою Львівської області видано свідоцтво про право власності на вказане нежитлове приміщення ОСОБА_2, а 16 вересня 2011 року МБТІ зареєструвало за ним право власності (а.с.205,206).

Рішення органу місцевого самоврядування про оформлення права власності за ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно (від 25.08.2011 року), видачу йому свідоцтва про право власності на це майно (від 12.09.2011року), реєстрація майна (16.09.2011 року) ОСОБА_4 не оспорюються.

Як убачається із письмових пояснень ОСОБА_2 в суді першої інстанції (а.с.79-72, 97-102), доводів його апеляційної скарги та власних пояснень останнього в суді апеляційної інстанції, у період шлюбу (з 06 червня 2007 року і до його розірвання - 16 вересня 2010 року), він за рахунок спільних коштів подружжя сплатив 5494 доларів США в рахунок погашення кредиту згідно Договору від 06 червня 2007 року №35/33/29, що становить: 1844 доларів США - тіло кредиту та 3650 доларів США - відсотки за користування кредитом, решту кредиту, в сумі 30256 доларів США, було сплачено ним у період з 07 вересня 2010 року по 02 липня 2014 року, вже після розриву подружніх стосунків із ОСОБА_4 та припинення ведення з нею спільного господарства.

Таким чином, як спільні кошти колишнього подружжя можна вважати лише 5494 доларів США, які були вкладені ОСОБА_2 в рахунок погашення кредиту згідно Договору від 06 червня 2007 року №35/33/29 і які, у даному випадку, підлягають поділу між сторонами. Сума 30256 доларів США, за які був погашений вказаний кредит ОСОБА_2, є особистими коштами останнього.

Відтак, поділу між сторонами підлягають 5494 доларів США : 2 = 2747 доларів США.

Отже, у придбанні спірного нерухомого майна - нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, частка ОСОБА_4 становить у межах 2747 доларів США, відповідно до розміру її внеску у спірному майні.

Оскільки визначити ідеальну частку ОСОБА_4 у спірному нерухомому майні у межах її коштів є неможливим, то слід стягнути із ОСОБА_2 на її користь 2747 доларів США, що на день постановлення рішення суду еквівалентно 63538 гривень 11 копійок компенсації за ? частину коштів, сплачених ним на погашення кредиту за рахунок спільних коштів подружжя.

Тому, в цій частині, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про відчуження ним 02 червня 2010 року автомобіля «Jeep Patriot», 2008 року випуску, в інтересах сім»ї, то такі не знайшли свого підтвердження.

Як встановлено з матеріалів цивільної справи №2-1577/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_14 про розірвання шлюбу, позивач звернувся із зазначеним позовом 29 березня 2010 року, у якому зазначив, що між ними, на той час, вже було припинено спільне проживання та ведення спільного господарства.

У зв»язку з тим, що подружні стосунки між сторонами на час продажу спірного автомобіля ОСОБА_2 - 02 червня 2010 року вже були припинені, то не можна вважати, що такий продаж був здійснений останнім в інтересах сім»ї.

Крім того, встановлено, що відчужив ОСОБА_2 спірний автомобіль по біржовій угоді за 100 гривень (а.с.91).

Суд першої інстанції на підставі експертного висновку №3707 судової авто товарознавчої експертизи від 18 березня 2014 року обґрунтовано визнав середню ринкову вартість автомобіля такого класу і року випуску в сумі 159700 гривень, і в якості компенсації за її 1/2 частку стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в сумі 79850 гривень.

З урахуванням наведених обставин апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 підлягає до задоволення частково, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_4 право власності на ? частку нежитлового приміщення за адресою: Львівська область, м.Стий, вул..Поштова,4/3, скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині, про відмову у задоволенні таких вимог, а в решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 травня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ВАТ «Банк Універсальний», ОСОБА_7 про визнання права власності на ? частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2747 доларів США, що еквівалентно 63538 (шістдесят три тисячі п'ятсот тридцять вісім) гривень компенсації за 1/2 частину коштів, сплачених ним на погашення кредиту згідно договору № №35/33/29 від 06 квітня 2007 року за рахунок спільних коштів подружжя, а в решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.