Справа № 333/4012/14-ц
Провадження № 4-с/333/76/15
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Пасюті К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження,-

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене рішення набуло законної сили 02.08.2011 року. Комунарським районним судом м. Запоріжжя 01.03.2013 року ухвалено рішення, яким в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Усвідомлення» перед ПАТ «ОТП Банк» за договором про надання кредитної лінії № CrL- SME200/001/2009 від 29.05.2009 року в розмірі 1 819 977,35 грн., за договором про надання кредиту № TL-SME200/160/2006 від 17.11.2006 року в розмірі 735 354,14 грн., за договором про надання кредиту № TL06-002/18-003 від 11.01.2006 року в розмірі 308 565, 65 грн., за договором про надання кредиту № CL-SME200/329/2007 від 26.12.2007 року в розмірі 1 574 598,73 грн., а всього у розмірі 4 428 495,87 грн. - звернути стягнення на предмет договору іпотеки (майнова порука) №PM-SME200/001/2009 від 29.05.2009 pоку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 594, а саме: квартиру, загальною площею 101,52 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, 3/4 якої належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №093440, виданого 24.02.2004 року управлінням житлового господарства Запорізької міської ради та договору купівлі-продажу, посвідченого 02.03.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим номером № 891, а 1/4 частина - ОСОБА_1 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2011 року по справі № 2-233/11, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, розмір якої буде визначено на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження, відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність. У звязку з чим було відкрито виконавче провадження та постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізької області при примусовому виконанні виконавчого листа № 812/5058/2012, виданого 30.07.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, 24.10.2013 року накладено арешт і оголошено заборону на відчуження, у тому числі, і на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Скаржник вважає, що державний виконавець незаконно наклав арешт на все її майно і заборонив їй проводити відчуження належного їй майна, окрім, належної їй 1/4 частини квартири АДРЕСА_3. Просить визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 від 24.10.2013 року про арешт майна та оголошення заборони у виконавчому провадженні за виконавчим листом Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 812/5058/12.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та представник скаржника ОСОБА_5 не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення вимог заперечує в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 383, 384 ЦПК України, ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про поновлення їй строку на звернення із скаргою на дії державного виконавця до суду обґрунтувавши його з тим, що остання шукала способи захисту своїх прав, а також захисту інтересів її недієздатного сина ОСОБА_7 Крім того, остання зазначила, що не зверталась із скаргою на дії державного виконавця оскільки намагалась вирішити це питання подавши позов про звільнення майна з-під арешту. У звязку з чим, вважає поважною причину пропуску строку, просить суд поновити їй строк на звернення із скаргою на дії державного виконавця до суду.

Таким чином, твердження скаржника про те, що процесуальний строк на подачу скарги пропущений з поважних причин є обґрунтованим, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на звернення із скаргою на дії державного виконавця до суду.

24.03.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення, яким за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/4 частину квартири № 41,42 в будинку № 41 по вул. Чумаченка у м. Запоріжжі. Рішення набуло законної сили 02.08.2011 року.

Право власності на зазначену частину квартири зареєстровано за ОСОБА_1, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав № 31057898 від 23.08.2011 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2013 року позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, треті особи: ТОВ «Усвідомлення», орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району задоволено. В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Усвідомлення» перед ПАТ «ОТП Банк» за договором про надання кредитної лінії № CrL- SME200/001/2009 від 29.05.2009 року в розмірі 1 819 977,35 грн., за договором про надання кредиту № TL-SME200/160/2006 від 17.11.2006 року в розмірі 735 354,14 грн., за договором про надання кредиту № TL06-002/18-003 від 11.01.2006 року в розмірі 308 565, 65 грн., за договором про надання кредиту № CL-SME200/329/2007 від 26.12.2007 року в розмірі 1 574 598,73 грн., а всього у розмірі 4 428 495,87 грн. - звернути стягнення на предмет договору іпотеки (майнова порука) №PM-SME200/001/2009 від 29.05.2009 pоку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 594, а саме: квартиру загальною площею 101,52 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, 3/4 якої належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА №093440, виданого 24.02.2004 року управлінням житлового господарства Запорізької міської ради та договору купівлі-продажу, посвідченого 02.03.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим номером № 891, а 1/4 частина - ОСОБА_1 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2011 року по справі № 2-233/11, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, розмір якої буде визначено на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження, відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність.

15.10.2013 року стягувач ПАТ «ОТП Банк» звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Запорізькій області з заявою про відкриття провадження та накладення арешту на все майно боржника та вжиття всіх заходів передбачених чинним законодавством щодо повного та своєчасного виконання рішення суду.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізької області ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа № 812/5058/2012, виданого 30.07.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, 24.10.2013 року відкрито виконавче провадження, ВП № 40350500.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 17 вказаного Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

24.10.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізької області ОСОБА_2 на підставі заяви стягувача ПАТ «ОТП Банк» від 15.10.2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Арешт накладено на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 41, кв. 41,42. Пунктом 2 зазначеної постанови зазначено, що ОСОБА_1 заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останній.

Вказана постанова в частині заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, є незаконно з огляду на наступне.

У відповідності зі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження здійснюється постановою державного виконавця.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки

При винесені постанови від 24.10.2013 державним виконавцем не враховано, що ОСОБА_1 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2011 року у справі № 2-233/11 є лише майновими поручителями,межі відповідальності яких визначені договором іпотеки, і за рішенням суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження щодо останньої, звернуто стягнення лише на 1/4 частку квартири, що також зазначено у самій оскаржуваній постанові, проте пунктом 2 зазначеної постанови їй заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного їй майна.

З наведених вище підстав суд вважає, що постанова державного виконавця Юлдашева А.А. від 24.10.2013 року в частині заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1, є неправомірною та підлягає скасуванню в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 10, 11, 57-59, 383 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення із скаргою на дії державного виконавця до суду.

Скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження задовольнити частково.

Постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 від 24.10.2013 року (ВП № 40350500) в частині заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 - визнати неправомірною.

Скасувати п. 2 постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 від 24.10.2013 року (ВП № 40350500)

В іншій частині вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва