Номер провадження 2/754/1266/15
Справа №754/112/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось ПАТ «Родовід банк» з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ВАТ «Родовід банк», яке з 17.06.2009 року змінило назву на ПАТ «Родовід банк» та ОСОБА_1 30.05.2007 року укладено кредитний договір № 28.4.1/АК - 292.07.2.

Відповідно умов зазначеного Договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредиту лінію на загальну суму 12 800 дол. США терміном до 30.05.2014 року включно, процентну ставку за договором встановлено в розмірі 10 % річних.

20.10.2008 року між Банком та відповідачем укладено додаткову угоду до Кредитного договору, згідно якої проценту ставку за кредитом встановлено в розмірі 12 % річних.

Угодою між сторонами також обумовлено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки встановленої договором за кожний день прострочення.

Банк свої зобов'язання виконав, надавши кредит у повному обсязі.

Позичальник в свою чергу прийняті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та слати відсотків за користування коштами належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12.12.2014 року складає 10 036, 32 дол. США та 120360 грн. 75 коп. 3 % річних та пені.

В ході розгляду справи представником позивача було уточнено позовні вимоги - позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 10 036,32 дол. США - тіло кредиту та відсотки, 9705,83 грн. - плату за обслуговування кредиту та 110654,92 грн. - пеня, 3 % річних та інфляційні втрати (а.с. 62 - 63).

Посилаючись на викладене та норми чинного законодавства, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у вищезазначеному розмірі та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали ата не оспорюючи фактичних обставин, зазначених позивачем, заявили про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с. 30).

Заслухавши пояснення представників сторін у справі та відповідача, дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову на підставі спливу строків позовної давності.

Так, статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж за договором здійснено відповідачем 16.08.2010 року (а.с. 13)

Зазначені доводи надають підстави для висновку про те, що строк позовної давності за Кредитним договором, укладеним з відповідачем, сплинув 16.08.2013 року.

Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про те, що на час звернення позивача до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором з ОСОБА_1 строк позовної давності сплинув, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

При цьому суд приймає до уваги висловлені Верховним судом України правові позиції щодо обрахунку строку позовної давності.

Так, Постановою Верхового суду України від 19 березня 2014 року в цивільній справі №6-20цс14 за позовом ПАТ «Родовід банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором звернуло увагу на ту обставину, що для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252-255 ЦК.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У справі, яка переглядається ВСУ, суд установив, що згідно з умовами кредитного договору (пп.3.1, 3.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

03.06.2015 року Верховний суд України, розглянувши цивільну справ № 6-31цс15 виклав правову позицію, відповідно якої у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству «Родовід банк» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя