АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поливач Л.Д.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та поділ спільного майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року, -

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем, ними побудовано житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 219,2 кв. м. та набуто у власність земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,05455 га., кадастровий номер НОМЕР_3.

Просила поділити спірне майно подружжя.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року позов задоволено.

Поділено майно колишнього подружжя, яким: визнано за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності та виділено ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у власність Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 219,2 кв. м., виділено ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у власність Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 219,2 кв. м.

Поділено майно колишнього подружжя, яким: визнано за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності та виділено ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у власність Ѕ частину земельної ділянки, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 0,05455 га., кадастровий номер НОМЕР_3, виділено ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у власність Ѕ частину земельної ділянки, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 0,05455 га., кадастровий номер НОМЕР_3.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримали.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно належить подружжю.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Із змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 просить поділити житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1., посилаючись на те, що дане майно належить їй та колишньому чоловіку ОСОБА_2 на праві власності.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги та доданих до неї документів, частина спірного житлового будинку знаходиться на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі він також зазначає, що спірний житловий будинок також частково належить йому на праві власності.

Проте ОСОБА_3 не залучений до участі в справі як відповідач. Позовні вимоги до нього не пред'явлені.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, саме на суд покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, а також встановити суб'єктний склад учасників спору.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведені вимоги закону і фактичні обставини, та в порушення ст. 10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, а саме залученню, в порядку ст. 33 ЦПК України, ОСОБА_3 до участі в справі як відповідача.

За таких обставин правильність висновків суду щодо обґрунтованості позовних вимог колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права; неправильне застосування норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 21 липня 2014 року постановлено з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Л.Д. Поливач