Номер провадження: 22-ц/785/7769/15
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш А.А.,

з участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіцанні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в рівних частках на будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва спадкодавцем за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності в рівних частках на будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва спадкодавцем, посилаючись на те, що 19 червня 2012 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_4.

Спадкове майно складалось з 2/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1, яке складається в цілому з житлового будинку літ. «А» житловою площею 64,5 кв.м., загальною площею 126,0 кв.м., надвірних будівель : «Б» - літня кухня, «В, Є» - убиральні, «Г» - сарай, «Д» - гараж, споруд № 1-10,1, розташованих на земельній ділянці площею 600 кв.м.

Зазначене майно, ОСОБА_4 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач ОСОБА_3 успадкував іншу 2/10 частину житлового будинку за зазначеною адресою, як спадкове майно після смерті батька ОСОБА_5.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2013 року з ОСОБА_3 стягнуто на її користь грошову компенсацію ринкової вартості належної їй 2/10 частини зазначеного будинку.

Однак, на момент ухвалення рішення не вирішеним залишався правовий статус прибудов, що розташовані на території будинку АДРЕСА_1, які збудовані спадкодавцем ОСОБА_5 До вказаних самочинних прибудов відноситься прибудова літ. «аі» розміром 6,0x4,0 м та прибудова літ. «а5» розміром 1,53x2,42 м.

Позивач зазначає, що відповідно до рішень апеляційного суду Одеської області від 27.11.2013 року по справі № 2-6264/10 та рішення апеляційного суду Одеської області від 06.10.2014 року, якими встановлено, що вказані прибудови є об'єктами самочинного будівництва, сторони мають право лише на будівельні матеріали, які були використані в процесі цього будівництва.

Вона звернулась до суду з відповідною вимогою, оскільки з ОСОБА_3 не могли дійти згоди щодо розпорядження прибудовами - будівельними матеріалами.

ОСОБА_2 просить суд визнати право власності за нею та ОСОБА_3 на будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва спадкодавцем, а саме, прибудови літ. «а1» розміром 6,0x4,0 м, прибудови літ. «а5» розміром 1,53x2,42 м по АДРЕСА_1 в рівних частках.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги не визнали.

Рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 20.08.2015 року ОСОБА_3 надав до суду апеляційну скаргу про скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 25.08.1983 року отримав дозвіл на будівництво літньої кухні розміром 3,0 х 4,0 м., сараю розміром 3 х 4 м. та гаражу розміром 3,5 х 5 м. В свою чергу, ОСОБА_5 самочинно збудував наступні будівлі: прибудову літ. «а1» розміром 6,0 х 4,0 м., прибудови літ. «а5» розміром 1,53 х 2,42 м., гаражу літ. «Д» розміром 5,52 х 3,40 м. по АДРЕСА_1. Цей факт підтверджується копією дозволу № 38 на будівництво від 02.03.1982 року, виданий ОСОБА_5 та встановлено ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.11.2013 року, якою було скасовано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 24.12.2010 року про визнання права власності за ОСОБА_3 на вищезазначені прибудови.

Після смерті ОСОБА_5 його спадкоємцями став син - відповідач по справі та дружина - ОСОБА_4, яка 31.10.1991 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

15 червня 2010 року відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 1487, яким успадкував після смерті батька 2/10 частин житлового будинку за зазначеною адресою, що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А» житловою площею 64,5 кв.м., загальною площею 126,0 кв.м., та надвірних будівель: літ. «Б» - літня кухня, літ. «В, Є» - убиральня, літ. «Г» - сарай, споруд № 1-10, І, розташованих на земельній ділянці площею 600 кв.м.

19 червня 2012 року позивач - ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_4 Спадкове майно складалось з 2/10 часток житлового будинку за зазначеною адресою, який складається в цілому з житлового будинку літ. «А» житловою площею 64,5 кв.м., загальною площею 126,0 кв.м., надвірних будівель : «Б» - літня кухня, «В, Є» - убиральні, «Г» - сарай, «Д» - гараж, споруд № 1-10, І, розташованих на земельній ділянці площею 600 кв.м.

Відповідно до рішень апеляційного суду Одеської області від 27.11.2013 року по справі № 2-6264/10 та рішення апеляційного суду Одеської області від 06.10.2014 року, встановлено, що прибудови літ. «а1» розміром 6,0 х 4,0 м. та прибудова літ. «а5» розміром 1,53 х 2,42 м є об'єктами самочинного будівництва, сторони мають право лише на будівельні матеріали, які були використані в процесі цього будівництва.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

За розясненнями, що викладені у п. 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

В судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Також особа може звернутися до суду з позовом про захист спадкових прав шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Суд першої інстанції, встановивши, що спадкодавцем здійснене самочинне будівництво, що унеможливлює нотаріальний порядок оформлення спадкових прав сторін на вказане майно, не обґрунтовано визнав в судовому порядку право власності за сторонами на будівельні матеріали, оскільки позивачем ОСОБА_2 не доведено, які саме будівельні матеріали були витрачені на самочинне будівництво.

Крім цього, ОСОБА_2 не зазначила вартість будівельних матеріалів, які були використані в процесі самочинного будівництва та яка підлягає стягненню.

Позивачем клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи з метою встановлення вартості будівельних матеріалів не заявлялося.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у достатньому обсязі не перевірив вказаних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, наданим доказам не дав належної правової оцінки в сукупності та їх взаємному зв»язку, належним чином не перевірив протиріччя та суперечності наданих сторонами доказів у справі, та ухвалив помилкове рішення про задоволення позову, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду м. Одеси від 11 серпня 2015 року скасувати, постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в рівних частках на будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва спадкодавцем відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

А.А.Калараш