АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Поливач Л.Д., Усика Г.І.

при секретарі Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що 18.02.1984 між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на вирішення сімейних та родинних проблем. З 2000 року через постійні сварки та скандали він змушений переїхати жити до іншої квартири. Спільного сімейного бюджету та спільного господарства не ведуть з 2000 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2015 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 18.02.1984 відділом запису актів громадянського стану (відділ реєстрації актів цивільного стану) Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 224 - розірвано.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Справа № 753/11548/13
№ апеляційного провадження 22-ц/796/9589/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сирбул О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Вказувала на те, що рішення суду є необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки вона була позбавлена можливості надати пояснення у справі, оскільки не була повідомлена належним чином про розгляд справи, а тому судом не було враховано думку відповідача про можливість збереження сім'ї. Крім того, відповідач вказує на те, що розгляд вказаної справи залежав від набрання законної сили рішення суду першої інстанції за заявою ОСОБА_5. про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки, проте суддя не відклала розгляд справи, а ухвалила незаконне рішення у вказаній справі.

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що постановлене за неповного дослідження обставин, суд дав невірну оцінку зібраним доказам, просить його скасувати та хвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.

Відповідач та її представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просили її задовольнити.

Представник позивач в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованими, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Як вбачається з матеріалів сторони перебувають в шлюбі з 18.02.1984, який зареєстрований відділом запису актів громадянського стану (відділ реєстрації актів цивільного стану) Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 224 (а.с. 3). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом першої інстанції також встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони з червня 2000 року не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, позивач проживає окремо.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, згідно з частиною 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 та 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

З урахуванням обставин справи та вказаних положень закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що такий висновок суду є помилковим, оскільки розгляд вказаної справи залежав від набрання законної сили рішення суду першої інстанції за заявою ОСОБА_5. про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки, проте суд не звернув на це уваги не відклав розгляд справи у зв'язку з чим ухвалив незаконне рішення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції зупиняв провадження у вказаній справі ухвалою суду від 17.01.2014 до вирішення Дарницьким районним судом м. Києва заяви ОСОБА_5. про визнання ОСОБА_2 недієздатним, але враховуючи той факт, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2015 в задоволенні заяви ОСОБА_5. про визнання ОСОБА_2 недієздатним - відмовлено, а апеляційну скаргу на вказане судове рішення, ухвалою апеляційного суду від 07.04.2015 повернуто апелянту (а.с. 70-72), суд першої інстанції відповідно до ст. 204 ЦПК України відновив провадження у вказаній справі (а.с 73), чим виконав всі необхідні дії передбачені Законом. Той факт, що апеляційним судом був поновлений строк на апеляційне оскарження рішення суду та розглянута справа по суті після ухвалення оскаржуваного рішення не приймаються до уваги суду в якості підстав для скасування рішення, оскільки Апеляційним судом м. Києва рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.01.2013 залишено без змін. Тобто на правильність оскаржуваного рішення воно не впливає.

Посилання відповідача на те, що вона не мала змоги надати свої пояснення у справі, оскільки не була повідомлена належним чином про розгляд справи спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно зворотнього поштового повідомлення ОСОБА_1 судову повістку на 09.06.2015 отримала 18.05.2015, тобто з додержанням вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України.

Враховуючи тривалість не ведення подружжям спільного господарства, відсутність між ними близьких шлюбних відносин, категоричність тверджень позивача про формальний характер сім'ї, що містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції суду дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що збереження сім'ї сторін є неможливим

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2015- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: