Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2015 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Погрібного М.О.

При секретарі Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні (зала судових засідань №14) у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним, за участю третьої особи «ОСОБА_3 Біржа», -

В С Т А Н О В И В

Позивач просить визнати дійсним договір купівлі продажу 23/50 частини домоволодіння №19 по вулиці Коровицького у м. Одесі, укладений нею з ОСОБА_2, 05 січня 2000 на ОСОБА_3 Новій Біржі.

При цьому вона посилалася на те, що придбала у свою власність, вказану частину домоволодіння у відповідачки за 12 500 гривень, якою постійно володіла та користувалася і користується по теперішній час, несучи всі витрати по її утримуванню. Угоду оформили на біржі, оскільки це передбачалося Законом «Про біржі» і працівники біржі завірили, що цей договір є легітимним. В теперішній час вона має намір розпорядитися належною їй частиною домоволодіння, у звязку з чим звернулася до нотаріальної контори. Однак, в нотаріальній конторі їй повідомили, що договори купівлі-продажу нерухомого майна, оформлені на біржах, не приймаються нотаріальними конторами до роботи, як правовстановлюючі документи.

Тому просить захистити її права, на підставі положень ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення договору та позов задовольнити.

У своїй письмовій заяві, поданій до загальної канцелярії суду, позивач просила розглянути справу за її відсутність та винести рішення на підставі наданих документів. У разі неявки в судове засідання відповідачки, просила розглянути справу в заочному порядку. Наслідки розгляду справи в заочному порядку, передбачені ст. 228 ЦПК України, їй відомі.

Відповідачка та третя особа в судове засідання не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, встановленому законом. Причини неявки суду не повідомили.

Вивчив матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів та досліджених доказів, які приєднані до справи, позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до норм ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, яка регулювала правовідносини, що виникли між сторонами, якщо одна із сторін повністю чи частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку послідуюче нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.

Судом встановлено, що 23/50 домоволодіння №119 по вулиці Коровицького м. Одесі, яке в цілому складається з двох камяних житлових будинків на схематичному плані під літерами «А, АІ», житловою площею 41,2 кв./м., під літерою «В», житловою площею 16,3 кв./м. і надвірних споруд: погребу під літерою «Б», вбиральні під літерою «Л», сараю під літерою «У», навісу під літерою «Ц», огородження №2-6, мостіння І, які розташовані на земельній ділянці площею 1459 кв./м., на праві власності належала відповідачці на підставі Свідоцтва про право власності за реєстровим номером №5-2517, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 19 липня 1988 року та зареєстрованого ОСОБА_3 міським відділом технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 26 серпня 1988 року за №кн. 9, доп 87-3432 (л.с. №11-12).

05 січня 2000 року, позивачка купила у відповідачки, зазначену частину домоволодіння, сплативши останній 12 500 гривень, про що був укладений договір купівлі продажу на ОСОБА_3 Новій Біржі, що на той час передбачалося Законом України «Про біржі» та зареєструвала своє право власності на вказану частину домоволодіння 28 січня 2000 року в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості під реєстровим номером №3432 на сторінці 87 в книзі 9 доп. (л.с. №11-12).

Сторони, взяті на себе зобов'язання виконали. А саме, позивачка передала відповідачці гроші, прийнявши зазначену частину домоволодіння в своє володіння, користування та розпорядження. А відповідачка отримавши гроші, передала частину домоволодіння позивачці і звільнила її.

Вказані вище факти підтверджуються договором купівлі продажу 23/50 частини домоволодіння №119 по вулиці Коровицького у м. Одесі, укладеного між позивачкою і відповідачкою, який сторони не оспорювали.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні, оскільки позивачка придбала, зазначену частину домоволодіння у свою власність відповідно до Закону, діючого на день укладення договору. І на підставі ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, яка регулювала дані правовідносини на час їх виникнення, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі продажу 23/50 частини домоволодіння №119 по вулиці Коровицького у м. Одесі, яке в цілому складається з двох камяних житлових будинків на схематичному плані під літерами «А, АІ», житловою площею 41,2 кв./м., під літерою «В», житловою площею 16,3 кв./м. і надвірних споруд: погребу під літерою «Б», вбиральні під літерою «Л», сараю під літерою «У», навісу під літерою «Ц», огородження №2-6, мостіння І, які розташовані на земельній ділянці площею 1459 кв./м.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення, як заочне, може бути переглянуте за заявою відповідача, яка подається до Суворовського районного суду м. Одеси протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку.

Суддя: