Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Дніпропетровської міської ради, Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи: ОСОБА_5, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання дій такими, що свідчать про відмову від права власності, припинення права власності на частину житлового будинку, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права користування частиною домоволодіння,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що його колишній дружині ОСОБА_6 належало 32/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, придбаних нею до реєстрації між ними шлюбу, проте за спільні грошові кошти та для проживання їхньої сім'ї.

ОСОБА_6 планувала подарувати йому свою частину домоволодіння.

17 травня 1979 року їхній шлюб розірвано.

З того часу його колишня дружина отримала нове житло та почала мешкати окремо від нього.

На даний час він проживає та зареєстрований у цьому житловому будинку, утримує його та сплачує комунальні послуги.

Вважав, що нове житло ОСОБА_6 мала можливість отримати лише в разі визнання будинку по АДРЕСА_1 аварійним та непридатним для житла, а стати на квартирний облік на підставі чинного на той час законодавства не могла без припинення права власності на аварійне житло.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Спадкоємцем за законом померлої є ОСОБА_4, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

6 червня 2014 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної Драпатою О.М. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно із яким спадкоємцем майна ОСОБА_6 у вигляді 32/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_4

Враховуючи наведені обставини, із урахуванням уточнень, просив визнати дії ОСОБА_6, а саме: переселення в інше житлове приміщення та непроживання у належному їй будинку за вищезазначеною адресою протягом більше 25 років такими, що свідчать про відмову від права власності; припинити право власності ОСОБА_6 на 32/100 частки даного житлового будинку на підставі ч. 2 ст. 347 ЦК України; скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 6 червня 2014 року на 32/100 частки спірного будинку, видане на ім'я ОСОБА_4, у зв'язку з відмовою ОСОБА_6 від права власності на житло; визнати за ним право користування 32/100 частками вказаного домоволодіння.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 жовтня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий суд, із висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення ст. ст. 15, 182, 346, 347 ЦК України, ст. 156 ЖК Української РСР, оцінивши подані сторонами докази відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що зазначені позивачем обставини не свідчать про відмову його колишньої дружини ОСОБА_6 від права власності на нерухоме майно та не є підставами для припинення права власності на нього.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Дніпропетровської міської ради, Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи: ОСОБА_5, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання дій такими, що свідчать про відмову від права власності, припинення права власності на частину житлового будинку, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права користування частиною домоволодіння.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І.Журавель