УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/9622/15-ц

Провадження № 2/642/2714/15

30 листопада 2015 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова Грінчук О.П. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ,

встановив:

позивач звернулась з позовом до суду про розірвання шлюбу та поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У своєму позові вказала ціну позову у розмірі 362 681,00 грн.

Разом з тим, позивачем надано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в обґрунтування якого вказано, що раніше Ленінським районним судом м.Харкова розглядався позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, у рамках цієї справи ОСОБА_1 було подано зустрічну позовну заяву про поділ майна, та сплачено відповідний судовий збір. Ухвалою суду від 23.11.2015 р. задоволено заяву ОСОБА_2 та залишено його позов без розгляду. Враховуючи, що нею вже було сплачено судовий збір за подання аналогічного позову, вона просить відстрочити сплату судового збору, до повернення раніше сплаченого нею судового збору.

Однак, позивачем не надано жодного документального підтвердження вказаних обставин, не надано ні квитанції про сплату судового збору, ні ухвали суду, які б підтверджували подачу її позовної заяви, та прийняття її судом. Також у звязку з відсутністю вказаних документів, не може бути встановлено, чи позивачем було сплачено судовий збір у повному обсязі.

Також позивачем не зазначено, чи подана нею до суду заява про повернення раніше сплаченого судового збору та у які строки буде повернено вказаний судовий збір.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позову майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позову про розірвання шлюбу, позивачем сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Виходячи з вказаних положень закону, у суду є право відстрочити чи розстрочити сплату судового збору на визначений строк, лише враховуючи скрутний майновий стан позивача. Інших підстав для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору законом не передбачено.

Крім того, дана дія є правом суду і застосовується у виключних випадках за наявності лише вагомих для цього підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору повинно бути відмовлено та відповідно до ст. 121 ЦПК України, позов підлягає залишенню без руху із наданням позивачеві строку для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя - залишити без руху та надати термін для усунення недоліків, який згідно вимог ст. 121 ЦПК України не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Розяснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку, через суд першої інстанції, протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: