АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3766/15 Головуючий 1-ї інст.- Чередник В.Є.
Категорія - договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів - КОЛТУНОВОЇ А.І.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Пруднікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк"Таврика" на рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2014 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства "Банк"Таврика", Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, : приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, і Маслак Наталія Володимирівна, ОСОБА_6, про визнання зобов"язання припиненим та зобов"язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ФОП ОСОБА_2 та ТОВ магазин «Качановський» звернулися до Київського районного суду міста Харкова з указаним позовом , в обґрунтування якого посилались на те, що рішенням Господарського суду Харківської області від 22 лютого 2010 року було стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ магазин «Качановський» на користь ПАТ «Банк «Таврика» заборгованість за кредитним договором від 05 лютого 2007 року в розмірі 453489,43 дол.США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.12.2009 року складає 3 623 607,28 грн., за рахунок належного їм майна, коштів та інших активів, що належить їм на праві власності і на яке може бути звернуто стягнення в порядку, встановленому законодавством України, а також за рахунок заставного майна, що є предметами іпотеки да договорами від 05.02.2007 року і 22.08.2008 року.

12 листопада 2013 року ФОП ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_6 договір про відступлення права вимоги, за яким отримала право вимоги до ПАТ "Банк"Таврика", що належало ОСОБА_6 на підставі договору № 17386 від 18 січня 2012 року на суму 3 700 000,00 грн. і у зв"язку з цим основне зобов"язання припинилось на підставі ст.606 ЦК України: у зв"язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі, а з припиненням основного зобов"язання припинились і похідні зобов"язання: порука і іпотека.

Крім того, 12 листопада 2013 року ФОП ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір , за яким останній зобов'язався виступити посередником у перемовинах з банком щодо юридичного оформлення припинення зобов"язань сторін та надати ФОП ОСОБА_2 підтверджуючи цьому документи у строк не більше одного місяця з моменту підписання договору про відступлення права вимоги., у зв'язку з чим ОСОБА_3 були передані оригінали всіх документів щодо правовідносин ФОП ОСОБА_2 з банком та ФО ОСОБА_7.

Оскільки строк виконання ОСОБА_3 зобов'язань скінчився, але у нього перебувають оригінали документів, ОСОБА_2 змушена звернутися до суду з вимогою їх повернення.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2014 року позов задоволено частково.

Визнано припиненими з 12 листопада 2013 року у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі зобов"язання ФОП ОСОБА_2 перед ПАТ «Банк «Таврика» за кредитним договором № 2/07-В від 05 лютого 2007 року та додатковими угодами до нього № 1 від 13 серпня 2007 року; №2 від 10 серпня 2008 року; №3 від 03 квітня 2008 року; № 4 від 26 червня 2008 року; № 5 від 22 серпня 2008 року у частині заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі З 623 607,28 грн.

Визнано відсутнім у ПАТ «Банк «Таврика» право на стягнення з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ магазин «Качановський» заборгованості за кредитним договором № 2/07-В від 05 лютого 2007 року та додатковими угодами до нього.

Визнано припиненим з 12 листопада 2013 року договір поруки від 22 серпня 2008 року, укладений між ПАТ «Банк «Таврика», ФОП ОСОБА_2 та ТОВ магазин «Качановський».

Визнано припиненим з 12 листопада 2013 року договір іпотеки від 05 лютого 2007 року, та додаткові угоди до нього від 30 серпня 2007 року, 03 квітня 2008 року, 26 серпня 2008 року, укладені між ПАТ «Банк «Таврика» та ТОВ магазин «Качановський».

Визнано відсутнім у ПАТ «Банк «Таврика» права на предмет іпотеки за договором іпотеки від 05 лютого 2007 року та додатковими угодами до нього від 30 серпня 2007 року, 03 квітня 2008 року, 26 серпня 2008 року, укладеними між ПАТ «Банк «Таврика» та ТОВ магазин «Качановський» - основну споруду магазину № 9/6, загальною площею 625,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано припиненим з 12 листопада 2013 року договір іпотеки від 22 серпня 2008 року, укладений між ПАТ «Банк «Таврика» та ТОВ магазин «Качановський».

Визнано відсутнім у ПАТ «Банк «Таврика» права на предмет іпотеки за договором іпотеки від 22 серпня 2008 року, укладеним між ПАТ «Банк «Таврика» та ТОВ магазин «Качановський» - нежитлову будівлю літ. «А-2» (основна споруда пивного бару), загальною площею 97,6 кв. м. за адресою: місто Харків, вул. Азербайджанська, 13.

В іншій частині позову відмовлено.

Вказане рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку ПАТ "Банк "Таврика".

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову було скасовано і провадження у цій частині закрито на підставі п.1ч.1 ст.205, ч.1 ст.310 ЦПК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 квітня 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Таврика» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Качановський» у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. При цьому посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що Національним банком України 20 серпня 2013 року прийнято рішення № 97 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Таврика» . 20.03.2013 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №17 про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Банк«Таврика» щодо припинення здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Таврика», а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 18 від 21.03.2013 призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_8.

Вказує, що згідно з ч. 3 ст. 1 ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-УІ від 23.02.2012 року ( далі Закон №4452-УІ) відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ч. 8 Перехідних положень Закону№4452-УІ) законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, до всіх правовідносин, які виникають між АТ «Банк «Таврика», що пов'язані з ліквідацією останнього, починаючи з 20.03.2013 року слід застосувати саме Закон №4452-УІ, як імперативну норму права.

Вказує, що договір про відступлення права вимоги, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та заява про припинення зобов'язань є за своєю правовою природою дією, спрямованою на зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наголошує, що відповідно до ст. 36 Закону №4452-УІ встановлено заборону на зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом .

Звертає увагу на те, що згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом; кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, що може здійснюватись лише у відповідності до вимог встановлених законом. Тобто, заміна кредитора безпосередньо в даному випадку між вказаними сторонами є порушенням норм матеріального права.

Вважає, що за договором відступлення права вимоги позивач прийняла від ОСОБА_6 той обсяг прав і обов'язків, які мав і первинний кредитор тобто кредиторські вимоги ОСОБА_6, що віднесені до четвертої черги у зв'язку з ліквідаційною процедурою перейшли і до позивача.

Зазначає, що відповідно до статей 48-52 Закону №4452-УІ у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість і порядок погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог (зокрема, кредиту та банківського вкладу).

Отже, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури та в процесі ліквідаційної процедури банку є неможливим зарахування однорідних зустрічних вимог (ст. 602 ЦК України) у зв'язку з невідповідністю цих процедур порядку погашення вимог кредиторів, встановленого законом «Про банки і банківську діяльність».

Ухвалою колегії суддів від 26.11.2015 року прийнято відмову від позову ліквідатора ТОВ магазин " Качановський" , рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2014 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ТОВ магазин "Качановський" і провадження у справі за цим позовом закрито.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що беруть участь у справі; перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи судова колегія доходить висновку про те, що вказане рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ФОП ОСОБА_2 також підлягає скасуванню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, 05.02.2007 року між АБ «Таврика» правонаступником якого є ПАТ «Банк «Таврика»( Банк) та ФОП ОСОБА_2 (позичальник)був укладений кредитний договір №2/07-В відповідно до п. 1.1. якого Банк надав позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі 100000,00 дол. США строком з 05.02.2007 року по 05.02.2009 року на поповнення обігових коштів.

Додатковими угодами № 1 від 13.08.2007 року, № 2 від 10.08.2008 року., № 3 від 03.04.2008 року, № 4 від 26.06.2008 року та №5 від 22.08.2008 року розмір ліміту кредитної лінії, розмір сплати відсотків та строк погашення заборгованості неодноразово змінювались.

В забезпечення виконання зобов'язаннь за кредитним договором від 05.02.2007 року №2/07-В між Банком, ФОП ОСОБА_2 і ТОВ магазин "Качановський" 22.08.2008 року було укладено договір поруки , за умовами якого товариство несе перед Банком солідарну відповідальність за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі.

Також в забезпечення виконання зобов'язань ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором 05.02.2007 року і 22.08.2008 року між Банком та ТОВ магазин "Качановський" 05.02.2007 року були укладені договори іпотеки: відповідно до яких товариство передало в іпотеку належну йому на праві власності нерухомість: основну споруду магазину №9/6, загальною площею 625,2 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, буд. 154 та нежитлову будівлю літ. «А-2» (основна споруда пивного бару), загальною площею 97,6 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Азербайджанська, буд. 13.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22 лютого 2010 року стягнуто з ФОП ОСОБА_2 і ТОВ магазин «Качановський» солідарно на користь ПАТ «Банк «Таврика» заборгованість за кредитним договором №2/07-В від 5 лютого 2007 року у розмірі 453489,43 долари США, що за курсом НБУ станом на 3 грудня 2009 року складає 3623607,28 грн., за рахунок належного їм майна, коштів та інших активів, що належать їм на праві власності і на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України, а також за рахунок заставного майна, що належить ТОВ магазин «Качановський», а саме: основної споруди магазину №9/6, загальною площею 625,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке передано в іпотеку ПАТ «Банк «Таврика», згідно договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В., зареєстрованого в реєстрі №1-334; нежитлової будівлі літ. «А-2» (основна споруда пивного бару), загальною площею 97,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка передана в іпотеку ПАТ «Банк «Таврика» згідно договору іпотеки, посвідченого 22 серпня 2008 року приватним нотаріусом ХМНО Маслак Н.В., зареєстрованого в реєстрі №2933. Визначено спосіб реалізації предметів іпотеки - проведення прилюдних торгів.

12.11.2013 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір про відступлення права вимоги за яким ФОП ОСОБА_2 отримала право вимоги до ПАТ " Банк"Таврика", що належало ОСОБА_6 на підставі договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку в національній валюті України для зарахування та виплати пенсій та грошової допомоги № 17386 від 18.01.2012 року на суму 3700000,00 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що у правовідносинах, які виникли між ФОП ОСОБА_2 і ПАТ " Банк "Таврика" у зв"язку з укладеним між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_6 договором про відступлення права вимоги на суму 3700000 грн. відбулося поєднання боржника і кредитора в одній особі , що відповідно до ст.606 ЦК України є підставою для припинення кредитних зобов"язань ФОП ОСОБА_2 та припинення договорів поруки і іпотеки.

Разом з тим, постановою НБУ від 20.03.2013 року № 97 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Таврика», на підставі чого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №17 від 20.03.2013 року., вирішено розпочати процедуру ліквідації Банку з 21.03.2013 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду №18 від 20.03.2013 року призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Таврика» ОСОБА_8

Листом за вих № 3541 від 11.07.2013 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Таврика» повідомила ОСОБА_6 про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів та про включення її вимог до цього реєстру, що підлягають задоволенню в сумі 111330575, 36 грн. згідно до 4 черговості.

Законом №4452-УІ встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 46 Закону №4452-УІ під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодксу.Зобов"язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності, справедливості.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог, зокрема, у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 606 ЦК України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Проте, у справі № 6-43цс15 Верховний Суд України висловив наступну правову позицію, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов"язковою для судів.

Відповідно до статті 606 ЦК України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов'язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін.

Стаття 606 ЦК України застосовується судом до спірних правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов'язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб'єктів правовідношення у зв'язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб'єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме в такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов'язання не залежатиме від волі сторін.

Отже, у випадку, коли боржник банку придбав право вимоги до банку за договором, відповідні два зобов'язання між банком і його боржником, який придбав згідно з договором право вимоги до банку, не можуть припинятись на підставі статті 606 ЦК України, оскільки зазначена стаття до таких правовідносин не застосовується.

З огляду на наведене, судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції неповно з"ясував обставини, що мають значення для справи; обставини, які він вважав встановленими є недоведеними; висновки суду не відповідають обставинам справи; норми матеріального права застосовані судом неправильно, що вдповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення в частині задоволення позову ФОП ОСОБА_2 та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні цих її вимог.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_9 рішення суду першої інстанції не оскаржено і апеляційним судом не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк"Таврика" задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 лютого 2014 року в частині задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк"Таврика", Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, : приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, і Маслак Наталія Володимирівна, ОСОБА_6, про визнання зобов"язання припиненим та зобов"язання вчинити певні дії скасувати і у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Т.П.Зазулинська

Судді А.І.Колтунова

Н.О.Міненкова