Ухвала іменем україни
25 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7, про відмову у позові у справі за позовом ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури України, третя особа - ОСОБА_8, про захист честі, гідності та ділової репутації, за касаційною скаргою Генеральної прокуратури України на рішення Печерського районного суду м. Києва

від 28 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України, третя особа - ОСОБА_8, про захист честі, гідності та ділової репутації, в якому просив:

- визнати недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права, інформацію про наявність кримінальних проваджень за фактами злочинів, вчинених ним, а також щодо його причетності до привласнення значних сум державних активів та їх подальше протиправне переведення за межі України, а саме інформацію наступного змісту: «Правоохоронними органами України розпочато ряд кримінальних проваджень за фактами злочинів, вчинених зазначеними нижче колишніми високопосадовцями…

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, колишній Радник Президента України…

У ході розслідування даних протиправних діянь встановлено факти привласнення значних сум державних активів та їх подальше протиправне переведення за межі України.»;

- зобов'язати Генеральну прокуратуру України направити лист на ім'я Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки з повідомленням про ухвалене у цій справі судове рішення та направити з таким листом копію цього рішення протягом 10 робочих днів від набрання чинності рішенням у цій справі.

Позовні вимоги мотивував тим, що поширена у такий спосіб відповідачем інформація не відповідає дійсності, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки створює враження причетності позивача до протиправної діяльності, створює уявлення у представника Європейського Союзу про позивача як злочинця, у зв'язку з причетністю до вчинення злочинів, а також до привласнення значних сум державних активів та їх подальше протиправне переведення за межі України, порушує принцип презумпції невинуватості.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада

2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва

від 26 березня 2015 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_6, інформацію, викладену у листі Генеральної прокуратури України від 03 березня 2014 року за підписом в.о. Генерального прокурора України ОСОБА_8 на ім'я Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки Кетрін Ештон наступного змісту:

«У ході розслідування даних протиправних діянь встановлено факти привласнення значних сум державних активів та їх подальше протиправне переведення за межі України»

Стосовно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, колишнього Радника Президента України.

Зобов'язано Генеральну прокуратуру України спростувати протягом

10 робочих днів з часу набрання рішенням законної сили вказану інформацію та направити на адресу Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки Кетрін Ештон лист з повідомленням про ухвалене у справі ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури України, третя особа - ОСОБА_8, про захист честі, гідності та ділової репутації судове рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Генеральна прокуратура України просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Генеральної прокуратури України на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року справу призначено до судового розгляду.

У листопаді 2015 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7, подана в порядку, передбаченому ст.31, п. 3 ч. 1 ст.205, ст. 334 ЦПК України, у якій заявник просить суд прийняти його відмову від позову та постановити ухвалу про закриття провадження у справі. Про правові наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі, передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України, заявнику відомо.

До заяви про відмову від позову долучено нотаріально посвідчену довіреність від 11 червня 2014 року серії 77 АБ 3295905, яка зареєстрована в реєстрі за № 2-1584, відповідно до якої ОСОБА_6 уповноважує ОСОБА_9 представляти його інтереси, в тому числі з правом на повну або часткову відмову від позовних вимог. Зазначена довіреність видана строком на три роки, з правом передоручення іншим особам повноважень, наданих цією довіреністю.

На підставі вищезазначеної довіреності ОСОБА_9 08 липня

2014 року видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_7 представляти інтереси ОСОБА_6; в тому числі з правом на повну та часткову відмову від позовних вимог. Вказана довіреність зареєстрована в реєстрі за № 864.

Одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, закріплений у ст. 11 ЦПК України, відповідно до якого позивач визначає можливість звернення до суду та на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами.

Відповідно до ст. 334 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з осіб, які беруть участь у справі, було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову.

Згідно зі ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною 3 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відмова від позову не порушує законні права або охоронювані законом інтереси інших осіб.

Враховуючи встановлені обставини і вимоги процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що заява позивача, який скористався наданими йому ст. ст. 27, 31, 174, 206, 334 ЦПК України правами, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 205, 206, 334, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7, про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7, від позову до Генеральної прокуратури України, третя особа - ОСОБА_8, про захист честі, гідності та ділової репутації.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада

2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури України, третя особа - ОСОБА_8, про захист честі, гідності та ділової репутаціїзакрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська