РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6341/15-ц

пр. № 2/759/3586/15

28 жовтня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Власний дім» про повернення грошових коштів і стягнення неустойки.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Власний дім», за вимогами якого просив стягнути із відповідача 149 500,00 грн. грошових коштів на умовах договору №07.57.08 Ф.В.Д. про участь у Фонді фінансування будівництва, що був укладений між сторонами 16 травня 2008 року; крім того, за уточненими позовними вимогами позивач просив стягнути із відповідача 1 281 084,75 грн. неустойки. передбаченої частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Вимоги даного позову обґрунтовані тим, що відповідач не у повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання із повернення усього розміру внеску позивача із урахуванням збільшення ціни об'єкту інвестування, у зв'язку із чим, за змістом позову, у відповідача виникло зобов'язання із виплати позивачеві неустойки у вказаному розмірі.

Представник позивача вимоги позову підтримав, посилаючись на вказані у позові фактичні обставини і його нормативне обґрунтування.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, вказуючи на виконання відповідачем усіх визначених договором зобов'язань, а також посилаючись на сплив позовної давності щодо стягнення із відповідача неустойки.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог даного позову, виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 16 травня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Власний дім» та ОСОБА_1 було укладено Договір №07.57.08 Ф.В.Д. про участь у Фонді фінансування будівництва, за умовами якого довіритель зобов'язується передати управителю в управління грошові кошти з метою отримання довірителем у власність житла (об'єкт інвестування), а управитель зобов'язується прийняти кошти за рахунок Фонду фінансування будівництва у довірчу власність та здійснювати від свого імені та за плату управління цими коштами в порядку та на умовах, передбачених правилами ФФБ та цим договором.

За змістом пункту 1.8 Договору об'єктом інвестування за цим Договором є квартира НОМЕР_1, загальною площею 86,70 кв.м., що розташована на одинадцятому поверсі житлового будинку по АДРЕСА_1. Загальна вартість об'єкта інвестування на момент підписання Договору становила 823 650 (вісімсот двадцять три тисячі шістсот п'ятдесят) грн. 00 коп. Вказаний об'єкт закріплений за Позивачем згідно правил ФФБ. Запланована дата введення об'єкта будівництва в експлуатацію - І квартал 2009 року.

28 травня 2008 року Позивач отримав Свідоцтво НОМЕР_2. про участь у Фонді фінансування будівництва виду А.

Часткова оплата позивачем загальної вартості об'єкта інвестування підтверджується вказаними у матеріалах справи копіями свідоцтва та квитанції про оплату. Сума коштів, що передана довірителем управителю становить 218 500,00грн., кількість закріплених за Довірителем одиниць для інвестування - 23 кв.м.

Відповідно до п.п. 2.1.2. Договору, Управитель має право відкріпити від Довірителя на умовах Правил ФФБ та цього Договору, закріплений за Довірителем об'єкт інвестування та закріплені за Довірителем вимірні одиниці об'єкта інвестування з обов'язковим інформуванням про це Довірителя рекомендованим листом за адресою, вказаною Довірителем при укладанні цього Договору, з урахуванням вимог п. 12.11 цього Договору.

Листом №21-05/07/13 від 05.07.2013р. відповідач повідомив позивача про відкріплення об'єкта інвестування та закріплених вимірних одиниць об'єкта інвестування.

Згідно із виписками з банківського рахунку позивача від 16.05.2014р. та від 11.02.2015р. відповідачем повернуто позивачеві грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. та 157 575,00 грн., а всього 207 575,00 грн.

Згідно з п. 8.3. Договору, у разі відкріплення, сума коштів, що підлягає поверненню Довірителю, визначається Управителем виходячи з кількості закріплених за Довірителем вимірних одиниць об'єкта інвестування та поточної ціни вимірної одиниці цього об'єкта інвестування на день відкріплення відповідного об'єкта інвестування та відкріплення закріплених вимірних одиниць об'єкта інвестування від Довірителя з урахуванням винагороди Управителя згідно п. 10.1.3., 10.3., 5.11 цього Договору.

Із Листа ТОВ «Фінансова компанія «Власний дім» №1П-04/03/15 від 04.03.2015р. вбачається, що вартість вимірної одиниці об'єкта інвестування станом на день відкріплення становила 16 000,00грн.

Відтак, позивач вказує на те, що із врахуванням наведеного, відповідач мав йому повернути 368 000,00 грн.; дана сума була обрахована позивачем при множенні 23 вимірних одиниць об'єкта інвестування на 16 000,00 грн. вартості однієї одиниці на дату відкріплення об'єкту інвестування.

Проте ТОВ «Фінансова компанія «Власний дім» із вимогами даного позову не погоджується, вказуючи на те, що відповідно до п. 4.3. Договору №07.57.08. Ф.В.Д. про участь у фонді фінансування будівництва від 16.05.2008 року, управитель закріплює за довірителем об'єкт інвестування за умови, що довіритель бере на себе зобов'язання щодо подальшого внесення коштів до ФФБ та дотримуватися визначеного у Свідоцтві про участь у ФФБ Графіку внесення коштів.

Однак, позивачем було інвестовано лише початкову суму у розмірі 218 500,00 грн. Відповідно до Додатку №1 до Договору №07.57.08 Ф.В.Д. від 16 травня 2008 року, довірителем не було дотримано графіку внесення коштів до фонду фінансування будівництва. Відтак, товариство вказує на те, що саме позивачем було порушено умови Договору №07.57.08. Ф.В.Д. про участь у фонді фінансування будівництва від 16.05.2008 р .

Крім того, умовами п. 2.1.2.2. Договору передбачено, що управитель має право відкріпити від Довірителя, на умовах правил ФФБ, та цього договору, закріплений за Довірителем об'єкт інвестування та закріплені за Довірителем вимірні одиниці об'єкта інвестування.

Згідно з п. 8.3. Договору, у разі відкріплення, сума коштів, що підлягає поверненню Довірителю, визначається Управителем виходячи з кількості закріплених за Довірителем вимірних одиниць об'єкта інвестування та поточної ціни вимірної одиниці цього об'єкта інвестування на день відкріплення відповідного об'єкта інвестування та відкріплення закріплених вимірних одиниць об'єкта інвестування від Довірителя з урахуванням винагороди Управителя згідно п. 10.1.3., 10.3., 5.11 цього Договору.

Відповідач вказує на те, що він здійснив розрахунок з ОСОБА_1 у повному обсязі, як це передбачено правилами ФФБ та Договором про участь у Фонді фінансування будівництва №07.57.08.Ф.В.Д. Кошти перераховувались Довірителю одразу після зарахування Забудовником грошових коштів на рахунок Управителя.

Водночас товариство вказує на те, що позивач обрахував суму коштів, які мав повернути відповідач, виходячи з положень п. 8.3, 9.2., укладеного між нами Договору, і не взяв до уваги пункти 10.1.3 і 10.3, Договору, в якому передбачено винагороду Управителя.

За змістом даних пунктів договору, при поверненні Довірителю коштів їх розмір визначається передбаченою п. 10.1.3. формулою:

ВП = 1,05 * КП - КС, де

ВП - винагорода Управителя;

КГІ - сума коштів, що підлягає поверненню Довірителю;

КС - сума фактично сплачених коштів Довірителем на рахунок ФФБ за відповідний об'єкт інвестування.

Таким чином, відповідач вказує на те, що винагорода Управителя складає суму грошових коштів у розмірі 167 900,00 грн. із такого розрахунку: 368 000,00 грн. (сума коштів, яка підлягає поверненню із розрахунку 16 000,00 грн * 23 м2.) * 1,05 - 218 500,00 грн. (фактично сплачена Довірителем сума коштів); отже, поверненню підлягали грошові кошти у розмірі 200 100,00 грн. (із розрахунку 368 000,00 грн. - 167 900,00 грн.).

Проаналізувавши наведені пункту договору договору №07.57.08 Ф.В.Д. про участь у Фонді фінансування будівництва, що був укладений між сторонами 16 травня 2008 року, а також, перевіривши здійснені сторонами розрахунки розміру грошових коштів, що відлягали поверненню позивачу у справі на підставі пункту 8.3. Договору, суд приходить до висновку про те, що, товариство, повернувши на підставі пункту 8.3. Договору позивачеві 207 575,00 грн., належним чином виконало перед ОСОБА_1 свої договірні зобов'язання, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову у частині стягнення із ТОВ «Фінансова компанія «Власний дім» грошових коштів у розмірі 149 500,00 грн.

Що стосується вимог даного позову щодо стягнення із відповідача пені у розмірі 1 281 084,75 грн., то суд при вирішенні спору у цій частині виходить із такого.

Відповідно до п. 8.5. Договору, Управитель перераховує на наданий Довірителем, у відповідності до вимог п. 8.4. цього Договору рахунок, кошти в розмірі, визначеному п. 8.3. цього Договору протягом 60 (шістдесяти) робочих днів з дня надання Довірителем реквізитів банківського рахунку або надання інших даних (реквізитів), що дозволяють Управителю перерахувати Довірителю належні йому кошти в безготівковій формі.

Відтак, позивач посилається на те, що із часу здійснення відповідачем позивачеві першого платежу, з метою повернення йому грошових коштів, 16.05.2014 року, по день другого платежу, 11.02.2015 року, мало місце невиконання товариством грошових зобов'язань із порушенням права ОСОБА_1, як споживача; тому на підставі абзацу 1 частини 5 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачем було нараховано 1 281,75 грн. пені.

Відповідач заперечував проти даної позовної вимоги, вказуючи на пропуск позивачем строку позовної давності, а також на те, що до спірних правовідносин сторін даного спору не застосовуються норми Закону України «Про захист прав споживачів».

За змістом пункту 8.5. договору момент виникнення обов'язку відповідача із повернення вказаних грошових коштів позивачеві пов'язується зі спливом 60 днів після надання довірителем своїх реквізитів для безготівкового платежу у порядку пункту 8.4. Договору.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні докази того, коли саме позивачем були надані товариству у поряду пункту 8.4. Договору реквізити для безготівкового перерахування грошових коштів.

Відтак, датою початку перебігу строку позовної давності щодо стягнення із відповідача пені, у такому разі, суд може визнати день здійснення першого платежу - 16.05.2014 року, що із урахуванням звернення із даним позовом 21.04.2015 року, свідчить про те, що позивачем не було пропущено, визначений частиною 2 статті 258 ЦК України річний строк позовної давності.

Поряд із цим, вимога даного позову щодо стягнення із відповідача пені на підставі абзацу 1 частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не може бути задоволена, з огляду на наступне.

Згідно з абзацом 1 частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Відтак, за змістом даної правової норми, підставою для нарахування виконавцю послуг пені у розмірі трьох відсотків вартості послуги є прострочення визначеного договором строку із надання відповідної послуги.

Так, відповідно до пункту 1.1 Договору №07.57.08 Ф.В.Д. від 16 травня 2008 року, Довіритель зобов'язується передати Управителю в управління грошові кошти, з метою отримання Довірителем у власність житла (об'єкта інвестування), а Управитель зобов'язується прийняти кошти за рахунок Фонду фінансування будівництва у довірчу власність та здійснювати від свого імені та за плату управління цими коштами в порядку та на умовах, передбачених правилами ФФБ та цим Договором.

Відтак, метою цього договору є управління відповідачем, за плату від свого імені грошовими коштами позивача, з метою отримання довірителем у власність житла (об'єкта інвестування).

Однак, у даному разі, товариством були повернені вказані вище грошові кошти у порядку пункту 8.3. Договору у зв'язку із недотриманням довірителем Графіку подальшого внесення до Фонду фінансування будівництва коштів, що визначений у Свідоцтві про участь у ФФБ і додатку №1 до Договору. Наведена підстава повернення грошових коштів довірителю передбачена пунктом 8.1. Договору.

Викладене свідчить про те, що регламентовані пунктом 8.3. дії Управителя із повернення грошових Довірителю направлені не на реалізацію мети договору - управління грошовими коштами, з метою набуття позивачем у власність об'єкту інвестування, а на припинення договірних відносин сторін і повернення їх у попередній стан, із врахуванням умов договору щодо вартості умовної одиниці інвестування і винагороди Управителя, у зв'язку із порушенням довірителем договірних зобов'язань.

Таким чином, процес повернення грошових коштів довірителю у порядку, визначеному Розділом 8 Договору, не стосується визначеного Договором обов'язку товариства із надання послуг управління грошовими коштами Довірителя.

Наведене свідчить про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин сторін положення абзацу 1 частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо нарахування пені, у зв'язку із неналежним наданням відповідної послуги.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що вимога даного позову про стягнення із ТОВ «Фінансова компанія «Власний дім» на користь ОСОБА_1 пені на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» суперечить обставинам справи, а наведена правова норма не підлягає застосування при вирішенні даного спору, що є самостійною підставою для відмови у позові у цій частині.

Крім того, суд погоджується із доводами відповідача про те, що уклавши договір інвестування у нерухомість та управління майном, сторони стали учасниками інвестиційного процесу, а тому правовідносини, що виникли між ними, регулюються спеціальними законами, зокрема, «Про інвестиційну діяльність» та «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», які встановлюють загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, визначають поняття «забудовник» та «управитель»; тому Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює спірні правовідносини сторін частині нарахування товариству пені.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні вимог даного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 6, 10-11, 57-58, 60, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Власний дім» про повернення грошових коштів і стягнення неустойки.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: