У х в а л а

19 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 17 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання частково недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Любшанська сільська рада Жидачівського району Львівської області, про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним та про розподіл спадщини; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення спадкоємців від права на спадкування,

в с т а н о в и л а:

13 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1 та 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 10 червня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено, постановлено визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок та визнати за нею право власності на ј частину цього житлового будинку. В задоволенні позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відмовлено

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15 червня

2015 року рішення суду першої інстанції в частині визнання частково недійсним свідоцтва про право власності скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постановлені у справі судові рішення на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду касаційної інстанції, справу направити на новий розгляд, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 23 квітня, 14 травня, 17 вересня та 22 жовтня 2014 року, 4 березня

2015 року та постанову Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що ОСОБА_5 є спадкоємицею першої черги після померлого батька, а тому має право на спадкування, ОСОБА_6 не прийняла спадщину, а зазначені нею обставини про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини є необґрунтованими. ОСОБА_4, заявляючи вимоги про усунення спадкоємців від права на спадщину, не довела, що дочки померлого ухилилися від надання допомоги спадкодавцю.

У наданих для порівняння:

- ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня, 17 вересня, 22 жовтня 2014 року та

4 березня 2015 року, суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалені судові рішення та направляючи справи на новий розгляд, зазначив, що порушення судами норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що право власності на будинки в порядку спадкування може визнаватися лише у разі, якщо будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалося відповідно до чинного на той час законодавства на відведеній в установленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України

від 18 грудня 2013 року (справа №6-137цс13), прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд рішення суду касаційної інстанції, суд встановив відсутність неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права та відмовив у задоволенні заяви.

Зміст наданих заявницею для порівняння судових рішень судів касаційної інстанції та їх порівняння із судовим рішенням, яке вона просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України

не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання частково недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Любшанська сільська рада Жидачівського району Львівської області, про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним та про розподіл спадщини; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення спадкоємців від права на спадкування за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Я.М. Романюк