Справа № 182/2038/13-ц
Провадження № 2/0182/1073/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.12.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Нікополі про перерахунок щомісячної страхової виплати, стягнення заборгованості по сплаті страхових виплат,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про перерахунок щомісячної страхової виплати, стягнення заборгованості по сплаті страхових виплат.

На підтвердження своїх вимог він посилається на те, що згідно акту розслідування професійного захворювання від 17 липня 2000 року було встановлено, що працюючи маляром-електрогазозварником 4-го розряду в Колективному підприємстві „Битовик з 1992 року він отримав професійне захворювання променеву катаракту обох очей. 05 жовтня 2000 року Дніпропетровська обласна офтальмологічна МСЕК встановила йому втрату працездатності 45 % та 3-ю групу інвалідності. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 28 березня 2001 року в рахунок відшкодування шкоди в звязку з трудовим каліцтвом з Колективного підприємства „Битовик на його користь було стягнуто одноразову допомогу в розмірі 4 950 грн., витрат, повязаних з наданням юридичної допомоги в розмірі 260 грн., витрат, повязаних з проїздом до місця лікування в розмірі 6,37 грн., моральну шкоду в розмірі 599 грн., а усього - 5 815,37 грн., а також втраченого заробітку в розмірі 49,50 грн. щомісячно, починаючи з 29 серпня 2000 року і до 29 серпня 2001 року. Вказані суми з КП „Битовик він не отримував, відповідно до довідки ДВС у м.Нікополь та Нікопольському районі від 22 травня 2006 року. З моменту передачі його особової справи до відділення ВД Фонду ССНВУ м.Нікополь 28.12.2001 року, Фонд продовжував сплачувати йому раніше визначену судом щомісячну страхову виплату в розмірі 49,50 грн. Так як рішенням суду було визначено розмір щомісячної страхової виплати тільки до 29.08.2001 року, то з 30.08.2001 року необхідно було визначити новий розмір щомісячної страхової виплати. Але оскільки КП „Битовик не надавало даних про розмір заробітної плати відповідних працівників на підприємстві, то Фонд продовжив сплачувати йому цю суму і в подальшому щорічно коригуючи її та підвищуючи на коефіцієнти підвищення. Відповідно до Постанови КМУ України від 23 червня 1993 року № 472, яка діяла на момент встановлення щомісячного страхового відшкодування, розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку встановлювався відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я. Розмір його середньомісячного заробітку на момент встановлення втрати працездатності за даними підприємства становив 110 грн. Проте цей розмір був значно занижений і не відповідав дійсному розміру його заробітної плати, яку він отримував працюючи маляром -електрогазозварювальником 4-го розряду, та навіть не відповідав законодавчо встановленому розміру мінімальної заробітної плати на той період. Статтею 3 Закону України „Про оплату праці визначено, що мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обовязковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання. Відповідно до Закону України „Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік, розмір мінімальної заробітної плати на друге півріччя 1999 року дорівнював 118,3 гривні і не міг бути меншим цієї суми. Отже, розмір заробітної плати 110 грн., з якого проводився розрахунок щомісячних страхових виплат, є таким, що не відповідає вимогам законодавства щодо розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік. На даний час, після щорічних перерахунків, розмір щомісячних страхових виплат складає 221,53 грн. при 25 % втрати професійної працездатності, однак він не згодний з таким розміром страхової виплати, оскільки на момент передачі його особової справи до Фонду, щомісячна страхова виплата була значно занижена. Тобто заробітна плата, з якої йому на даний час розраховується страхова виплата, складає: 221,53 х 4 = 886,12. Хоча мінімальна заробітна плата станом на січень 2014 року дорівнює 1 218 грн., що порушує його право на гідний соціальний захист. Відповідно до Довідки МСЕК від 05.10.2000 року, йому було встановлено первинно 45 % ступеню втрати працездатності та третю групу інвалідності. Згідно довідки МСЕК від 09.11.2001 року, відсоток втрати працездатності та група інвалідності не змінилися. 05 вересня 2002 року при черговому проходженні МСЕК йому було встановлено ступень втрати працездатності у розмірі 55 % та ІІІ групу інвалідності. Довідкою МСЕК від 20.08.2003 року йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 25 %, інвалідом визнаний не був. В 2004 році висновок МСЕК не змінився, а 19 серпня 2005 року йому було встановлено втрату працездатності 25 % безстроково. Відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.02.2012 року, КП „Битовик ліквідовано за спрощеною процедурою 30.11.2011 року. Враховуючи те, що КП „Битовик при передачі його особової справи до Фонду передав недостовірні дані щодо розміру його середньомісячного заробітку на момент встановлення втрати працездатності, згідно яких його середньомісячний заробіток був нижчим за мінімальну заробітну плату. В свою чергу Фонд продовжив сплачувати йому після 29.08.2001 року страхові виплати в розмірі 49,50 грн. без відповідної перевірки призначених платежів з урахуванням середньомісячної заробітної плати маляра - електрогазозварника на КП „Битовик. Відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266, вважає, що Фонд зобовязаний провести йому перерахунок щомісячної страхової виплати, а також сплатити йому заборгованість по сплаті щомісячних страхових виплат. Згідно п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням (у редакції на 2001 рік), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, є період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески. Відповідно до п.12 зазначеного Порядку, якщо на дату звернення за страховою виплатою особа, яка має у зв'язку з ушкодженням здоров'я право на отримання страхових виплат, вже не працює на виробництві, з яким пов'язана втрата працездатності, середня заробітна плата обчислюється виходячи з середньої заробітної плати відповідного працівника (на дату подання потерпілим документів медико - соціальній експертній комісії для встановлення йому ступеня втрати професійної працездатності) за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), де працювала зазначена особа до моменту ушкодження здоров'я. У цьому разі за бажанням потерпілого середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат може обчислюватися, відповідно до положення, затвердженого правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків за погодженням з Мінпраці. У разі, коли на час звернення за страховою виплатою у потерпілого відсутня довідка про його заробітну плату у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи чи організації, страхові виплати розраховуються, виходячи з діючої місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною місячною тарифною ставкою (посадовим окладом) аналогічної професії (посади), але не менш, як розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом України на день виплати. Згідно листа архівного відділу Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 05 березня 2012 року за № 77, документи з постійного та особового складу КП „Битовик до архівного відділу не надавалися. Дійсний розрахунок страхових виплат повинен був здійснюватися таким чином. З моменту набуття чинності Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, а саме з 26.09.2001 року, він отримав право на визначення розміру заробітної плати з урахування вимог абзацу другого п.12 зазначеного Порядку. Згідно листа Мінсоцполітики від 13.11.2013 року № 1256/13/84-13, тарифна ставка робітника 4 розряду для підприємств і цехів з ремонту устаткування, зокрема, автомобілів станом на 01.01.2001 року мала становити 183,74 грн. Тому розмір щомісячної страхової виплати з 26.09.2001 року повинен був становити 82,68 грн. (183,74 грн. х 45 %), замість сплачуваних 49,50 грн. З 01.03.2002 року, з урахуванням коефіцієнтів підвищення страхових виплат у звязку з ростом реальної заробітної плати, встановлених відповідно до Постанов Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.03.2012 року за № 15 та від 21.09.2012 року за № 31, страхова виплата повинна становити (183,74 грн. х 1,352) = 248,41 грн. х 45 % = 111,78 грн.;

- з 10.08.2002 року, у звязку зі збільшенням відсотку втрати працездатності, страхова виплата повинна складати - 248,41 грн. х 55 % = 136,62 грн.;

- з 01.03.2003 року виплата повинна становити - 248,41 грн. х 1,21 = 300,57 грн. х 55 % = 165,31 грн.;

- з 10.08.2003 року, у звязку зі зменшенням відсотку втрати працездатності, страхова виплата повинна складати - 300,57 грн. х 25 % = 75,14 грн.;

- з 01.03.2004 року виплата повинна становити - 300,57 грн. х 1,228 = 369,10 грн. х 25 % = 92,27 грн.;

- з 01.03.2005 року виплата повинна становити - 369,10 грн. х 1,275 = 470,60 грн. х 25 % = 117,65 грн.;

- з 01.03.2006 року виплата повинна становити - 470,60 грн. х 1,367 = 643,31 грн. х 25 % = 160,83 грн.;

- з 01.03.2007 року виплата повинна становити - 643,31 грн. х 1,292 = 831,15 грн. х 25 % = 207,79 грн.;

- з 01.03.2008 року виплата повинна становити - 831,15 грн. х 1,125 = 935,04 грн. х 25 % = 233,76 грн.;

- з 01.03.2009 року виплата повинна становити - 935,04 грн. х 1,063 = 993,95 грн. х 25 % = 248,49 грн.;

- з 01.03.2010 року виплата повинна становити - 993,95 грн. х 1,000 = 993,95 грн. х 25 % = 248,49 грн.;

- з 01.03.2011 року виплата повинна становити - 993,95 грн. х 1,102 = 1 095,33 грн. х 25 % = 273,83 грн.;

- з 01.03.2012 року виплата повинна становити - 1 095,33 грн. х 1,176 = 1 288,11 грн. х 25 % = 322,03 грн.

- з 01.03.2013 року виплата повинна становити - 1 288,11 грн. х 1,149 = 1 480,04 грн. х 25 % = 370,01 грн.

За період з 01 жовтня 2001 року по лютий 2002 року він повинен був отримати 82,68 грн. х 5 місяців = 413,40 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02). Фактично виплачено за цей час 49,50 х 5 місяців = 247,50 грн.

За період з березня 2002 року по лютий 2003 року він повинен був отримати:

- за період з березня 2002 року по 09 серпня 2002 року: 111,78 грн. х 5 міс. + 111,78 грн. / 31 х 9 днів = 591,35 грн.;

- за період з 10 серпня 2002 року по лютий 2003 року: 136,62 грн. / 31 х 22 дні + 136,62 грн. х 6 міс. = 916,67 грн.

А усього - 1 508,02 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 49,50 х 6 місяців + 46,30 грн. + 91,44 грн. + 72,18 грн. х 4 міс. = 723,46 грн.).

За період з березня 2003 року по лютий 2004 року він повинен був отримати:

- за період з березня 2003 року по 09 серпня 2003 року: 165,31 грн. х 5 міс. + 165,31 грн. / 31 х 9 днів = 874,54 грн.;

- за період з 10 серпня 2003 року по лютий 2004 року: 75,14 грн. / 31 х 22 дні + 75,14 грн. х 6 міс. = 504,16 грн.

А усього - 1 378,70 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 72,18 х 5 місяців + 29,50 грн. х 5 міс. = 508,40 грн.).

За період з березня 2004 року по лютий 2005 року він повинен був отримати

92,27 грн. х 12 міс. = 1 107,24 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 71,13 грн. + 60,02 грн. + 29,50 грн. х 4 місяці + 8,81 грн. + 118,16 грн. + 44,67 грн. х 3 міс. = 510,13 грн.).

За період з березня 2005 року по лютий 2006 року він повинен був отримати:

117,65 грн. х 12 міс. = 1 411,80 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 44,67 грн. + 55,30 грн. х 5 міс. + 26,76 грн. + 55,31 грн. х 5 міс. = 624,48 грн.).

За період з березня 2006 року по лютий 2007 року він повинен був отримати:

160,83 грн. х 12 міс. = 1 929,96 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 55,31 грн. + 66,53 грн. х 11 міс. = 787,14 грн.).

За період з березня 2007 року по лютий 2008 року він повинен був отримати:

207,79 грн. х 12 міс. = 2 493,48 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 66,53 грн. + 78,81 грн. + 78,71 грн. х 10 міс. = 932,44 грн.).

За період з березня 2008 року по лютий 2009 року він повинен був отримати:

233,76 грн. х 12 міс. = 2 805,12 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 78,71 грн. + 88,55 грн. х 11 міс. = 1 052,76 грн.).

За період з березня 2009 року по лютий 2010 року він повинен був отримати:

248,49 грн. х 12 міс. = 2 981,88 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 88,55 грн. + 94,13 грн. х 5 міс. + 96,48 грн. х 4 міс. + 97,90 грн. + 98,93 грн. = 1 141,95 грн.).

За період з березня 2010 року по лютий 2011 року він повинен був отримати:

248,49 грн. х 12 міс. = 2 981,88 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 98,93 грн. + 101,57 грн. + 103,54 грн. х 7 міс. + 107,12 грн. х 3 міс. = 1 246,64 грн.).

За період з березня 2011 року по лютий 2012 року він повинен був отримати:

273,83 грн. х 12 міс. = 3 285,96 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 108,91 грн. х 2 міс. + 130,18 грн. + 127,19 грн. + 125,62 грн. х 2 міс. + 127,07 грн. х 6 міс. = 1 488,85 грн.).

За період з березня 2012 року по лютий 2013 року він повинен був отримати:

322,03 грн. х 12 міс. = 3 864,36 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 127,07 грн. + 182,81 грн. + 155,36 грн. х 2 міс. + 127,91 грн. + 155,36 грн. х 2 міс. + 192,80 грн. х 5 міс. = 2 023,23 грн.).

За період з березня 2013 року по січень 2014 року він повинен був отримати:

370,01 грн. х 11 міс. = 4 070,11 грн. (згідно довідки відповідача від 27.01.2014 року № 106/01-02, фактично виплачено за цей час: 192,80 + 221,53 х 10 міс. = 2 408,10 грн.)

Сума недоотриманих страхових виплат становить:

- за період з 01.10.2001 року по лютий 2002 року: 413,40 грн. 247,50 грн. = 165,90 грн.;

- за період з березня 2002 р. по лютий 2003 р.: 1 508,02 грн. 723,46 грн. = 784,56 грн.;

- за період з березня 2003 р. по лютий 2004 р.: 1 378,70 грн. 508,40 грн. = 870,30 грн.;

- за період з березня 2004 р. по лютий 2005 р.: 1 107,24 грн. 510,13 грн. = 597,11 грн.;

- за період з березня 2005 р. по лютий 2006 р.: 1 411,80 грн. 624,48 грн. = 787,32 грн.;

- за період з березня 2006 р. по лютий 2007 р.: 1 929,96 грн. 787,14 грн. = 1 142,82 грн.;

- за період з березня 2007 р. по лютий 2008 р.: 2 493,48 грн. 932,44 грн. = 1 561,04 грн.;

- за період з березня 2008 р. по лютий 2009 р.: 2 805,12 грн. - 1 052,76 грн. = 1 752,36 грн.;

- за період з березня 2009 р. по лютий 2010 р.: 2 981,88 грн. - 1 141,95 грн. = 1 839,93 грн.;

- за період з березня 2010 р. по лютий 2011 р.: 2 981,88 грн. - 1 246,64 грн. = 1 735,24 грн.;

- за період з березня 2011 р. по лютий 2012 р.: 3 285,96 грн. 1 488,85 грн. = 1 797,11 грн.;

- за період з березня 2012 р. по лютий 2013 р.: 3 864,36 грн. 2 023,23 грн. = 1 841,13 грн.;

- за період з березня 2013 р. по січень 2014 р.: 4 070,11 грн. 2 408,10 грн. = 1 662,01 грн.

Загальна сума недоотриманих страхових виплат становить:

- 165,90 грн. + 784,56 грн. + 870,30 грн. + 597,11 грн. + 787,32 грн. + 1 142,82 грн. + 1 561,04 грн. + 1 752,36 грн. + 1 839,93 грн. + 1 735,24 грн. + 1 797,11 грн. + 1 841,13 грн.+1 662,01 грн. = 16 536,83 грн.

Крім того, до дійсного часу йому не сплачені КП „Битовик стягнуті судом суми одноразової допомоги в розмірі 4 950 грн., витрат, повязаних з наданням юридичної допомоги в розмірі 260 грн., та 6,37 грн. витрат, повязаних з проїздом до місця лікування, а також 599 грн. моральної шкоди, а усього - 5 815,37 грн.

Відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 30 листопада 2011 року проведена державна реєстрація припинення Колективного підприємства „Битовик за спрощеною процедурою шляхом його ліквідації без правонаступництва, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зроблено запис № 1 208 172 0009 000401. Відповідно до ч.2 п.3 розділу ІХ „Прикінцеві положення Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Тому вимушений звернутись до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити, пояснивши, що, працюючи в „Битовику, її довіритель отримав професійне захворювання променеву катаракту обох очей. „Битовик не сплачував її довірителю жодних виплат в звязку з втратою ним здоровя. Її довіритель з цього приводу звернувся до суду і йому присудили суму виплат на певний час. Коли розмір заробітної плати в КП „Битовик збільшився, „Битовик повинен був перерахувати розмір страхових виплат. Однак, не зробив цього. Потім був створений відповідач і особова справа її довірителя була передана до Фонду. Передана особова справа була в грудні 2001 року, про що вона наголошує суду. На момент передачі справи до Фонду страхова виплата її довірителю була розрахована з суми, меншої за мінімальну заробітну плату. А відповідач не перевірив цю невідповідність і продовжував обчислювати страхову виплату по-старому. Тобто заборгованість Фонду перед її довірителем виникла саме з вини відповідача. Після ліквідації КП „Битовик ВДВС передала ліквідатору всі документи по ОСОБА_3. Але заборгованість по грошовим виплатам ліквідатором погашено не було. КП „Битовик було ліквідовано без створення правонаступника.

Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Нікополі позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, згідно наданих до суду письмових заперечень, що, згідно п.9 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472, розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я. Відповідно до п.22 зазначених Правил, середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності. Позивач первинно пройшов огляд МСЕК, на якому йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності, 05 жовтня 2000 року. У відповідності до п.22 Правил, середня заробітна плата позивачу повинна була визначатися виходячи з розміру його заробітної плати за три або дванадцять календарних місяців до огляду МСЕК, тобто довідка про заробіток повинна бути за період з 01.10.1999 року до 30.09.2000 року або 01.07.2000 року до 30.09.2000 року. Позивач же зробив розрахунок на підставі довідки, у якій зазначено період з липня 1999 року по грудень 1999 року включно, що суперечить нормам Правил. Тому така довідка не може братися за основу для призначення регресних або страхових виплат. Крім того, сам зміст довідки викликає сумнів щодо дійсності зазначених у ній даних про розмір заробітної плати позивача. На даний момент підприємство ліквідовано і підтвердити дійсність цих даних не має можливості, так як архів КП „Битовик не зберігся. По-друге, відділення Фонду вважає що позивачем пропущений строк позовної давності. У відповідності з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, суди повинні враховувати, що спори між потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляд в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл.XV КЗпП ). Відповідно до ч.1 ст.221 Кодексу Законів про Працю України, органами, які розглядають трудові спори є: 1) комісії по трудових спорах; 2) районні, районні у місті, міські чи міськрайонні суди. Щодо строків звернення для розгляду спору, то для звернення до комісії по трудових спорах (ст.225 КЗпПУ) передбачається трьохмісячний строк для звернення, такий же строк передбачено і для звернення до суду (ст.233 КЗпПУ). Відповідно до ч.1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів, встановленні статтями 228, 233 КЗпПУ строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Згідно ч.3 п.4 Постанови ПВСУ № 9, якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Позивач не пояснив суду причини пропуску позовної давності та не просив суд поновити строк позовної давності, суд же не з'ясував цього питання та не вчинив дій, передбачених законодавством. Крім того, суд не врахував норми абз.4, 5 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, у відповідності з якими при поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами. В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Таке ж положення закріплене і у ч.4 ст.40 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, а саме виплати, призначені, але неодержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більше як за три роки з дня звернення за їх одержанням. По-третє, у відповідності із ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особова справа ОСОБА_4 була передана до відділення Фонду підприємством у квітні 2001 року. Відділення Фонду тільки продовжило сплачувати раніше призначену суму страхової виплати у розмірі 49 грн. 50 коп., в подальшому коригуючи її у відповідності до чинного законодавства. Так як, відділення Фонду не призначало щомісячну страхову виплату, а тільки продовжило сплачувати раніше призначену страхову виплату, то в даному випадку вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не має, у зв'язку з чим у суду не було правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 По-четверте, вимога про проведення перерахунку щомісячної страхової виплати є незаконною, так як, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. Статтею 29 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі по тексту - Закон № 1105) передбачено вичерпний перелік підстав для проведення перерахунку, а саме Фонд провадить перерахування сум щомісячних виплат у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; зміни складу сім'ї померлого; підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. Відділення Фонду здійснювало такий перерахунок щорічно та діяло в межах повноважень та у спосіб, визначений Закону № 1105. Це положення також закріплене і в пункті 23 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, а саме, що при вирішенні спорів щодо перерахування розміру страхових виплат судам необхідно мати на увазі, що воно провадиться лише з підстав і в порядку, передбачених ст.29 Закону N 1105-ХІУ (1105-14). Суди не можуть провадити або зобов'язувати провадити перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну й соціальну допомогу з інших підстав, зазначених позивачем. По-п'яте, щодо вимог по стягненню з відділення Фонду суми заборгованості, не сплаченої КП „Битовик, то такі вимоги також не підлягають задоволеню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Щодо КП „Битовик 03.11.2006 року було винесено судове рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством. Згідно ч.9 ст.111 ЦК України, виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. Відповідно до ч.3, 4, 5 ЦК України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду, кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними. У позивача була можливість заявити свої кредиторські вимоги до боржника, але він не скористався своїм правом. В даному випадку у відповідності з вимогами законодавства його вимоги є погашеними, тому вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. По-шосте, згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам. виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства. Але, відповідно до вищезазначених норм, повинен був звернутися в порядку адміністративного судочинства.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно із ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі Закон), сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоровя. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоровя.

Згідно із ч.14 ст.34 Закону, якщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоровя не збереглися, сума страхової виплати визначається за діючою на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві ( в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Відсутність документів про заробіток підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву.

Як встановлено в судовому засіданні, з 05 вересня 1992 року позивач ОСОБА_3 працював у КП „Битовик малярем із фарбування автомобілів, а з 25 листопада 1992 року був переведений на посаду маляра електрогазозварника 4 розряду з ремонту та фарбування автомобілів, на якій працював до 21 січня 2002 року (а.с.10). Відповідно до акта розслідування професійного захворювання форми П-4 від 17 липня 2000 року, ОСОБА_3 отримав професійне захворювання у вигляді променевої катаракти обох очей (а.с.4).

На підставі висновку Дніпропетровської обласної офтальмологічної МСЕК від 05 жовтня 2000 року ОСОБА_3 визнано інвалідом ІІІ групи із втратою працездатності у розмірі 45 % (а.с.5-6). У подальшому процент втрати працездатності позивача змінювався та становив з 10 серпня 2002 року 55 % (а.с.7) та з 20 серпня 2003 року 25 % втрати професійної працездатності безстроково (а.с.8-9).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2001 року на користь ОСОБА_3 стягнуто з КП „Битовик одноразову допомогу в розмірі 4 950 грн. у рахунок відшкодування шкоди в звязку з трудовим каліцтвом, 500 грн. моральної шкоди та судові витрати, а всього 5 767 грн. 37 коп. Крім того, починаючи з 29 серпня 2000 року на користь ОСОБА_3 стягнуто суму втраченого заробітку у розмірі 49 грн. 50 коп. щомісячно та до 29 серпня 2001 року (а.с.11-12). Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2001 року ОСОБА_3 не оскаржував, із позовом про визначення нового розміру середньої заробітної плати, яку він мав до ушкодження здоровя, не звертався.

Відповідно до довідки начальника департаменту державної виконавчої служби у м.Нікополі та Нікопольському районі, КП „Битовик не здійснювало жодних платежів на виконання зазначеного рішення суду (а.с.13).

Відповідно до ст.29 Закону, перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сімї померлого; 3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

В судовому засіданні було зясовано і підтверджено представником відповідача, що ОСОБА_3 звернувся із заявою про продовження йому страхових виплат до Відділення ВД фонду ССНВУ в м.Нікополі 22.10.2001 року (а.с.132). Згідно із постановою відділення Фонду № 725 від 28 грудня 2001 року, КП „Битовик передало Відділенню Фонду особову справу ОСОБА_3 (документи передані особовою справою потерпілого № 708 по ОСОБА_1 приймання передачі № 192 від 28.12.2001 року) та зазначив, що платежі провадити з 01 квітня 2001 року до 29 серпня 2002 року (а.с.14, 125).

Відтак, оскільки КП „Битовик не проводило належного перерахування ОСОБА_3 виплат у звязку зі зростанням заробітної плати, а середній заробіток позивача на час передання особової справи до відділення для подальшого нарахування щомісячних страхових виплат був нижчим за мінімальну заробітну плату, що суперечить нормам Закону України „Про оплату праці таке перерахування у відповідності до норм ст..29 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності мало б здійснити відділення при отриманні особової справи, а не продовжувати сплачувати позивачеві раніше призначені судом платежі.

У звязку з тим, що при ліквідації КП „Битовик до Архівного відділу Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області не були здані документи з постійного та особового складу даної установи, що підтверджується листом Архівного відділу Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 77 від 05 березня 2012 року (а.с.65), а на підставі довідки КП „Битовик від 30 вересня 2000 року (а.с.31) не можливо зробити правильний перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених ОСОБА_3, відповідно до вимог п.14 ст.34 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ( в редакції, що діяла на 01 квітня 2001 року) та п.12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, розрахунок суми страхової виплати позивачу необхідно розраховувати за відповідною тарифною ставкою (окладом) робітника 4 розряду подібної професії в галузі, в якій працював ОСОБА_3, згідно листа Департаменту заробітної плати та умов праці Міністерства соціальної політики України № 1256/13/84-13 від 13 листопада 2013 року, згідно якого тарифна ставка робітника 4 розряду для підприємств і цехів з ремонту устаткування, зокрема, автомобілів станом на 01 січня 2001 року мала становити 183, 74 грн. (а.с.59).

Відповідно, щомісячна страхова виплата позивачу з 30 серпня 2001 року, тобто, наступного дня, визначеного рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2001 року, повинна становити: 183,74 грн. х 45% = 82,68 грн.

З 01 березня 2002 року, з урахуванням коефіцієнтів підвищення страхових виплат у звязку з ростом реальної заробітної плати, встановлених відповідно до Постанов Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30.03.2012 року за № 15 та від 21.09.2012 року за № 31, страхова виплата повинна становити (183,74 грн. х 1,352) = 248,41 грн. х 45 % = 111,78 грн.;

- з 10.08.2002 року, у звязку зі збільшенням відсотку втрати працездатності, страхова виплата повинна складати - 248,41 грн. х 55 % = 136,62 грн.;

- з 01.03.2003 року виплата повинна становити - 248,41 грн. х 1,21 = 300,57 грн. х 55 % = 165,31 грн.;

- з 10.08.2003 року, у звязку зі зменшенням відсотку втрати працездатності, страхова виплата повинна складати - 300,57 грн. х 25 % = 75,14 грн.;

- з 01.03.2004 року виплата повинна становити - 300,57 грн. х 1,228 = 369,10 грн. х 25 % = 92,27 грн.;

- з 01.03.2005 року виплата повинна становити - 369,10 грн. х 1,275 = 470,60 грн. х 25 % = 117,65 грн.;

- з 01.03.2006 року виплата повинна становити - 470,60 грн. х 1,367 = 643,31 грн. х 25 % = 160,83 грн.;

- з 01.03.2007 року виплата повинна становити - 643,31 грн. х 1,292 = 831,15 грн. х 25 % = 207,79 грн.;

- з 01.03.2008 року виплата повинна становити - 831,15 грн. х 1,125 = 935,04 грн. х 25 % = 233,76 грн.;

- з 01.03.2009 року виплата повинна становити - 935,04 грн. х 1,063 = 993,95 грн. х 25 % = 248,49 грн.;

- з 01.03.2010 року виплата повинна становити - 993,95 грн. х 1,000 = 993,95 грн. х 25 % = 248,49 грн.;

- з 01.03.2011 року виплата повинна становити - 993,95 грн. х 1,102 = 1 095,33 грн. х 25 % = 273,83 грн.;

- з 01.03.2012 року виплата повинна становити - 1 095,33 грн. х 1,176 = 1 288,11 грн. х 25 % = 322,03 грн.

- з 01.03.2013 року виплата повинна становити - 1 288,11 грн. х 1,149 = 1 480,04 грн. х 25 % = 370,01 грн.

За період з 01 жовтня 2001 року по лютий 2002 року він повинен був отримати 82,68 грн. х 5 місяців = 413,40 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02). Фактично виплачено за цей час 49,50 х 5 місяців = 247,50 грн.

За період з березня 2002 року по лютий 2003 року він повинен був отримати:

- за період з березня 2002 року по 09 серпня 2002 року: 111,78 грн. х 5 міс. + 111,78 грн. / 31 х 9 днів = 591,35 грн.;

- за період з 10 серпня 2002 року по лютий 2003 року: 136,62 грн. / 31 х 22 дні + 136,62 грн. х 6 міс. = 916,67 грн.

А усього - 1 508,02 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 49,50 х 6 місяців + 46,30 грн. + 91,44 грн. + 72,18 грн. х 4 міс. = 723,46 грн.).

За період з березня 2003 року по лютий 2004 року він повинен був отримати:

- за період з березня 2003 року по 09 серпня 2003 року: 165,31 грн. х 5 міс. + 165,31 грн. / 31 х 9 днів = 874,54 грн.;

- за період з 10 серпня 2003 року по лютий 2004 року: 75,14 грн. / 31 х 22 дні + 75,14 грн. х 6 міс. = 504,16 грн.

А усього - 1 378,70 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 72,18 х 5 місяців + 29,50 грн. х 5 міс. = 508,40 грн.).

За період з березня 2004 року по лютий 2005 року він повинен був отримати

92,27 грн. х 12 міс. = 1 107,24 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 71,13 грн. + 60,02 грн. + 29,50 грн. х 4 місяці + 8,81 грн. + 118,16 грн. + 44,67 грн. х 3 міс. = 510,13 грн.).

За період з березня 2005 року по лютий 2006 року він повинен був отримати:

117,65 грн. х 12 міс. = 1 411,80 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 44,67 грн. + 55,30 грн. х 5 міс. + 26,76 грн. + 55,31 грн. х 5 міс. = 624,48 грн.).

За період з березня 2006 року по лютий 2007 року він повинен був отримати:

160,83 грн. х 12 міс. = 1 929,96 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 55,31 грн. + 66,53 грн. х 11 міс. = 787,14 грн.).

За період з березня 2007 року по лютий 2008 року він повинен був отримати:

207,79 грн. х 12 міс. = 2 493,48 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 66,53 грн. + 78,81 грн. + 78,71 грн. х 10 міс. = 932,44 грн.).

За період з березня 2008 року по лютий 2009 року він повинен був отримати:

233,76 грн. х 12 міс. = 2 805,12 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 78,71 грн. + 88,55 грн. х 11 міс. = 1 052,76 грн.).

За період з березня 2009 року по лютий 2010 року він повинен був отримати:

248,49 грн. х 12 міс. = 2 981,88 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 88,55 грн. + 94,13 грн. х 5 міс. + 96,48 грн. х 4 міс. + 97,90 грн. + 98,93 грн. = 1 141,95 грн.).

За період з березня 2010 року по лютий 2011 року він повинен був отримати:

248,49 грн. х 12 міс. = 2 981,88 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 98,93 грн. + 101,57 грн. + 103,54 грн. х 7 міс. + 107,12 грн. х 3 міс. = 1 246,64 грн.).

За період з березня 2011 року по лютий 2012 року він повинен був отримати:

273,83 грн. х 12 міс. = 3 285,96 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 108,91 грн. х 2 міс. + 130,18 грн. + 127,19 грн. + 125,62 грн. х 2 міс. + 127,07 грн. х 6 міс. = 1 488,85 грн.).

За період з березня 2012 року по лютий 2013 року він повинен був отримати:

322,03 грн. х 12 міс. = 3 864,36 грн. (згідно довідки відповідача від 31.01.2012 року № 84/01-02, фактично виплачено за цей час: 127,07 грн. + 182,81 грн. + 155,36 грн. х 2 міс. + 127,91 грн. + 155,36 грн. х 2 міс. + 192,80 грн. х 5 міс. = 2 023,23 грн.).

За період з березня 2013 року по січень 2014 року він повинен був отримати:

370,01 грн. х 11 міс. = 4 070,11 грн. (згідно довідки відповідача від 27.01.2014 року № 106/01-02, фактично виплачено за цей час: 192,80 + 221,53 х 10 міс. = 2 408,10 грн.)

Сума недоотриманих страхових виплат становить:

- за період з 01.10.2001 року по лютий 2002 року: 413,40 грн. 247,50 грн. = 165,90 грн.;

- за період з березня 2002 р. по лютий 2003 р.: 1 508,02 грн. 723,46 грн. = 784,56 грн.;

- за період з березня 2003 р. по лютий 2004 р.: 1 378,70 грн. 508,40 грн. = 870,30 грн.;

- за період з березня 2004 р. по лютий 2005 р.: 1 107,24 грн. 510,13 грн. = 597,11 грн.;

- за період з березня 2005 р. по лютий 2006 р.: 1 411,80 грн. 624,48 грн. = 787,32 грн.;

- за період з березня 2006 р. по лютий 2007 р.: 1 929,96 грн. 787,14 грн. = 1 142,82 грн.;

- за період з березня 2007 р. по лютий 2008 р.: 2 493,48 грн. 932,44 грн. = 1 561,04 грн.;

- за період з березня 2008 р. по лютий 2009 р.: 2 805,12 грн. - 1 052,76 грн. = 1 752,36 грн.;

- за період з березня 2009 р. по лютий 2010 р.: 2 981,88 грн. - 1 141,95 грн. = 1 839,93 грн.;

- за період з березня 2010 р. по лютий 2011 р.: 2 981,88 грн. - 1 246,64 грн. = 1 735,24 грн.;

- за період з березня 2011 р. по лютий 2012 р.: 3 285,96 грн. 1 488,85 грн. = 1 797,11 грн.;

- за період з березня 2012 р. по лютий 2013 р.: 3 864,36 грн. 2 023,23 грн. = 1 841,13 грн.;

- за період з березня 2013 р. по січень 2014 р.: 4 070,11 грн. 2 408,10 грн. = 1 662,01 грн.

Загальна сума недоотриманих страхових виплат за період з 01 жовтня 2001 року по 31 січня 2014 року становить:

- 165,90 грн. + 784,56 грн. + 870,30 грн. + 597,11 грн. + 787,32 грн. + 1 142,82 грн. + 1 561,04 грн. + 1 752,36 грн. + 1 839,93 грн. + 1 735,24 грн. + 1 797,11 грн. + 1 841,13 грн.+1 662,01 грн. = 16 536,83 грн.

Починаючи з 01 березня 2013 року Фонд соцстраху повинен сплачувати ОСОБА_3 відшкодування шкоди щомісячно у розмірі 370,01 грн., з урахуванням коригування суми у випадках підвищення заробітної плати надалі, безстроково.

Із довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців випливає, що 30 листопада 2011 року внесено запис про державну реєстрацію припинення КП „Битовик за спрощеною процедурою шляхом її ліквідації (а.с.21-23).

Відповідно до ч.4 ст.40 Закону, виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Як розяснено у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, при поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами. В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Однак, відповідно до ч.7 ст.40 Закону „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь якого строку та підлягає коригуванню у звязку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України „Про оплату праці.

Згідно з ч.1 п.43 Постанови Кабінету Міністрів України № 472 від 23 червня 1993 року „Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, якщо потерпілому або особам, які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника своєчасно не визначено або не виплачено суми відшкодування шкоди, то ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню у звязку із зростанням цін на споживчі товари та послуги у порядку, встановленому статтею 34 Закону України „Про оплату праці.

Відповідно до ч.2 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхових виплат, з вини Фонду своєчасно не визначено чи не виплачено суму страхової виплати, вона виплачується без обмеження будь-яким строком і підлягає коригуванню у звязку із зростанням цін на споживчі товари і послуги у порядку, встановленому ст.34 Закону від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР „Про оплату праці.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3 своєчасно не сплачена сума страхової виплати не з його вини, а саме з вини відділення Фонду, оскільки саме відповідач повинен був перевірити правильність нарахування страхових виплат при отриманні особової справи позивача і продовжити проводити їх виплати, згідно з Законом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з Фонду соцстраху на його користь заборгованості із відшкодування матеріальної та моральної шкоди в сумі 5 456, 37 грн., яка була визначена рішенням Нікопольського міського суду від 28 березня 2001 року, в звязку з ліквідацією КП „Битовик без створення правонаступника, за винятком витрат, повязаних з наданням юридичної допомоги в розмірі 260 грн., підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати в сумі 243, 60 грн., відповідно до вимог ч.2 ст.88 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, ст.46 Конституції України, Законами України „Про оплату праці, „Про соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, ст.3, 4, 10, 11, 57, 60, 86, 88, 209, 212, 214-215, 217-218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Нікополі Дніпропетровської області провести перерахунок розміру щомісячної страхової виплати по відшкодуванню шкоди ОСОБА_3, починаючи з 01 жовтня 2001 року, з урахуванням тарифної ставки робітника 4 розряду для підприємств і цехів з ремонту устаткування, зокрема, автомобілів станом на 01 січня 2001 року, та починаючи з 01 березня 2013 року встановити ОСОБА_3 щомісячну страхову виплату у розмірі 370,01 грн. (триста сімдесят грн. 01 коп.) та в подальшому сплачувати йому щомісячні платежі з урахуванням коригування суми у випадках підвищення заробітної плати надалі, безстроково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Нікополі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 заборгованість по сплаті страхових виплат за період з 01 жовтня 2001 року по 31 січня 2014 року в сумі 16 536, 83 грн. ( шістнадцять тисяч пятсот тридцять шість грн. 83 коп.); заборгованість із відшкодування матеріальної і моральної шкоди в сумі 5 456, 37 грн. (пять тисяч чотириста пятдесят шість грн. 37 коп.) в звязку з ліквідацією Колективного підприємства „Битовик без створення правонаступника, а всього до стягнення 21 993, 20 грн. (двадцять одна тисяча девятсот девяносто три грн. 20 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три грн. 60 коп.) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_5