Справа № 130/2498/15-ц Провадження № 22-ц/772/3393/2015Головуючий в суді першої інстанції Шепель К. А.
Категорія 5Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді ІванюкаМ.В, суддів ПанасюкаО.С. та БереговогоО.Ю, з участю секретаря ТопольськоїВ.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жмеринського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання співвласником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та усунення перешкод у користуванні майном і зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання удаваним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання дійсним договору дарування житлового будинку, --

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2015р. ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання співвласником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та усунення перешкод у користуванні майном. Зазначив, що з 21.04.2007р. перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 07.05.2015р. Під час спільного проживання сторони придбали житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору договору купівлі-продажу від 25 серпня 2011р. Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_3, яка у вказаному договорі купівлі-продажу зазначена покупцем, заперечує наявність у нього права спільної власності на цей будинок, позивач просив визнати його співвласником ? ідеальної частини будинку і господарських будівель, та зобов'язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у користуванні цим майном.

ОСОБА_3 звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу будинку від 25.08.2011р, укладеного між нею та її бабусею ОСОБА_5, удаваним правочином. Зазначила що насправді ОСОБА_5 їй цей будинок подарувала. Однак у зв'язку з відсутністю коштів, для того, щоб уникнути необхідності сплати податку, рівного 5% від вартості майна, вона і бабуся оформили договір дарування як договір купівлі-продажу, у зв'язку з чим податок було сплачено лише у розмірі 1% від балансової вартості будинку. А 25.09.2012р. ОСОБА_5 померла. Тому ОСОБА_3 просила визнати удаваним договір купівлі-продажу будинку і визнати дійсним договір його дарування.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 було задоволено. Цим же рішенням відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її зустрічного позову до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу удаваним правочином і про визнання дійсним договору дарування будинку.

ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі просить дане рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні його позовних вимог і задовольнити заявлені нею вимоги. Вважає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції належним чином не взяв до уваги доводи, наведені нею в обгрунтування заперечень проти пред'явленого до неї позову і в обгрунтування пред'явленого нею зустрічного позову, не дав належної оцінки доказам, порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 і адвокат ДовбишО.Л. підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_4 просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, заперечень і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав :

Задовольняючи позов ОСОБА_4 і відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції правильно виходив з даних, зазначених у нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу будинку, відповідно до якого його продаж вчинено за 57835грн, які були отримані продавцем ОСОБА_5(а.с.8, 9). У зв'язку з цим не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на те, що суд не дав належної оцінки показанням свідків відповідно до яких договір купівлі-продажу нібито був безоплатним. При цьому ОСОБА_4 наполягає на тому, що саме він передав ОСОБА_5 зазначені кошти за цим договором.

Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_5 (інша сторона правочину, про удаваність якого йде мова) померла в 2012р. У зв'язку з цим вказаний договір купівлі-продажу неможливо вважати удаваним правочином в розумінні положень ст.235 ЦК України. Адже відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009р. для визнання правочину фіктивним (по аналогії - удаваним) необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Тобто, за змістом ст.235 ЦК України удаваність правочину має бути очевидною для усіх його сторін. При цьому ОСОБА_3 не довела, що ОСОБА_5 за свого життя відносилась до нього як до удаваного правочину.

В іншій частині апеляційна скарга містить витяги зі ст.ст.203, 235, 655 ЦК України і п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Однакдоводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не вбачається.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду від 26 жовтня 2015р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :