Провадження № 2/337/5085/2015р.
Справа № 337/2002/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Латій В.О.

представника позивача Трачук К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду міста Запоріжжя цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації

в с т а н о в и в :

КП «Водоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, вказавши, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за воду і послуги каналізації в повному обсязі не вносять, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року, в сумі 1768,59 грн.

Представник позивача надала до суду додаткові письмові пояснення у яких вказала, що ст. 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для

виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитора зокрема у черговості, якщо інше не встановлено договором: у третю чергу сплачується основна сума боргу. Вважає, що всі внесені відповідачами платежі в період з 06.12.2012 р. по 09.03.2013 рік, в першу чергу відносились на погашення заборгованості за період з 01.05.2000 року по 31.12.2011 рік. Пунктом п.3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті встановлено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Вважає, що відповідачі при оплаті послуг водопостачання та водовідведення не вказували призначення платежу і всі отриманні кошти автоматично відносились на погашення існуючої у них

заборгованості.

Відповідачі надали до суду письмові заперечення проти позову у яких вказали, що вони заперечують проти вимог позовної заяви, вважають її необґрунтованою, та такою що не підлягає задоволенню. Також вказали, що дійсно в період з 01.05.2000 року по 2007 рік утворилась заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації в розмірі 1768 грн. 59 коп. Однак, як і в період з 2007 року і по теперішній час, так і за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року ними в повному обсязі сплачувались всі нарахування за надання послуг КП «Водоканал». Вимог щодо стягнення заборгованості, що утворилася за період з 01.05.2000 року по 31.12.2011 року позивач не заявляє. Вважають, що до вимог щодо стягнення заборгованості, що утворилася за період з 01.05.2000 року по 31.12.2011 року, необхідно застосувати наслідки спливу позовної давності. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01 липня 2011 року по теперішній час відсутня, заборгованість що виникла до липня 2011 року, стягненню не підлягає, внаслідок спливу строку позовної давності. Посилання позивача на норми ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог є неприйнятними. Норми даної статті поширюються на правовідносини що виникають з грошових зобов'язань щодо вимог кредитора за таким зобов'язанням, а КП «Водоканал» не є кредитором у грошовому зобов'язанні. До даних правовідносин можливо застосувати норми Закону України «Про житлово- комунальні послуги», норми Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, норми Закону України «Про захист прав споживачів», якими не передбачається можливість для позивача щодо зміни черговості віднесення сплачених за розрахунковий період платежів на погашення заборгованості. Відповідачі сплачували нарахування за надані комунальні послуги через автоматизовану систему прийому платежів - ЧАО «Запоріжжязвязоксервіз», що не є банківською установою і таким чином не є суб'єктом, на який поширюються норми даної Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні. Внесені за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року платежі на рахунок КП «Водоканал» у розмірі, що відповідає розміру нарахування за зазначений же період щомісячно - є сплатою за послуги, надані саме в цьому періоді, за зазначені місяці періоду. І цей факт підтверджується квитанціями, в яких відсутні будь-які посилання, що відповідач сплачує саме заборгованість.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити з мотивів викладених у позові та додаткових поясненнях. Також пояснила, що у відповідачів була переплата по платежам і тим самим вони визнавали заборгованість. За період з 2000 року не пред'являлось до відповідачів позовів про заборгованість у зв'язку з тим, що кількість абонентів дуже велика та вони не встигали слідкувати за всіма. Даних про зарахування платежів на конкретну дату, місяць або рік немає.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала з мотивів вказаних у запереченнях та пояснила, що вони сплачували чергові платежі по нарахуванням позивача, а не заборгованість, розмір сплати їй говорили у підприємстві яка приймала платежі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, згодна з позицією відповідача ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Сторони наполягали на розгляді справи за відсутності відповідача ОСОБА_4

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги, в тому числі за водопостачання, береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Разом з тим на підставі ч.1 ст.64 ЖК України, повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем правову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договору найму жилого приміщення.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1(а.с.4), і за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року їм надавались послуги КП «Водоканал».

На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради №546 від 28.10.1999 р. «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення», збір абонентної платні з населення за водовикористовування і водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач, зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого постачання води та водовідведення.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2014 року, судовий наказ від 18.07.2014 року судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь КП «Водоканал» боргу по оплаті за воду і послуги каналізації у розмірі 1768,59 грн., скасовано(а.с.7).

Згідно п.23 Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1497 від 30.12.1997 року (які діяли раніше), розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця.

У відповідності з п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до наданих суду представником позивача розрахунку заборгованості за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року, відповідачам нарахована сума в 1909,48 грн., та сплачено 140,89 грн.(а.с. 6).

Згідно до розшифровки до розрахунку заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1, за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року, фактичне надходження грошових кошті за цей період склала сума в 1959,09 грн., та ця сума вказана як оплата за період з 01.05.2000 року по 31.12.2011 року(а.с.26, 40).

Відповідно до наданих суду копій квитанцій, відповідачами за період з січня 2012 року по квітень 2013 року(включно), було здійснено проплати на суму 2099,98 грн.(а.с.27-30).

Згідно до «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої Постановою НБУ №22 від 21.01.2004 року вказано, що (п. 1.2., 1.3) Інструкція встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов'язкові для виконання ними.

Пунктом 1.13. передбачено, що під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Ця Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера; платіжного доручення; платіжної вимоги-доручення; платіжної вимоги; розрахункового чека; акредитива; інкасового доручення(розпорядження). За однотипними операціями банки можуть складати зведені меморіальні ордери відповідно до вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку з організації операційної діяльності в банках України, і внутрішніх процедур банку.

У главі 3(Розрахунки із застосуванням платіжних доручень), п. 3.8., вказано, що Реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Відповідно до наданих суду відповідачами копій квитанцій за період з січня 2012 року по квітень 2013 року(включно), реквізит «Призначення платежу» вказано як «переказ в оплату послуг»(а.с.27-30).

Суду не надано достовірних відомостей, або належних доказів перерахування відповідачами на користь КП «Водоканал» грошових коштів за період з січня 2012 року по квітень 2013 року(включно) на суму 2099,98 грн., в рахунок погашення заборгованості.

Більш того, представник позивача не надала доказів які б свідчили про суму яка перераховується в рахунок заборгованості та за який конкретний місяць або рік вона виникла та погашається, також не надано взагалі даних про існування заборгованості відповідачів, розрахунків за період з 01.05.2000 року по 31.12.2011 року.

Суд вважає, що відповідачі за період з січня 2012 року по квітень 2013 року(включно) сплачували поточні платежі за надані КП «Водоканал» послуги.

Представником позивача не доведено у зв'язку з чим і на підставі чого, сплачена відповідачами сума на користь КП «Водоканал» не зарахована в рахунок щомісячної оплати, а зараховано за борг попередніх років.

Згідно п.40 «Правил надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення» споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за послуги - шляхом сплати неустойки (пені), розмір якої встановлюється згідно із законодавством або договором. Заборгованість може бути стягнута із споживача у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до норм цивільно процесуального законодавства, суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог.

Позивача висуває вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року, і таким чином суд не приймає до уваги у якості доказів, надані відповідачами разом з запереченнями, копії квитанцій про сплату у період 2011 року.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на норми ст. 534 ЦК України за якими визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для

виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитора по сплаті основної суми боргу, так як позивачем не надано розрахунку боргу за період з 2000-2011 року, тому суд не має можливості перевірити ці розрахунки.

Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 197, 212, 213, 218 ЦПК України, ст. ст. 64, 66-68 ЖК України, ст. 526 ЦК України, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Закону України «Про житлово - комунальні послуги», суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації сумі 1768 грн. 59 коп. та судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: