Справа № 2-1270/08 Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/6130/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 19 25.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Березовенко Р.В.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Власова Любов Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та її витребування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та перевіривши матеріали справи, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_8 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Власова Л.В., про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вишнівської міської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від ІНФОРМАЦІЯ_5 року та зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації від 26 червня 1996 року за № 32/49 вони володіють квартирою в АДРЕСА_1 - по 1/2 частині за кожним.

Приблизно в кінці січня вони познайомились з двома жінками, які представились ОСОБА_10 і ОСОБА_11. Одна з них запропонувала ОСОБА_3 за певну грошову винагороду відкрити рахунок у банку. Як вона роз'яснила, це необхідно для того, щоб можна було перерахувати грошові кошти з Росії, які він потів мав зняти з рахунку і віддати їм. 21 січня 2008 року він відкрив рахунок в АКБ «Укрсоцбанк» за Договором № 15330.

24 січня 2008 року він, ОСОБА_13, в присутності нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Власової Л.В. підписав довіреність, якою довірив своїй матері продати належну йому частину квартири, оскільки вони планували її продавати.

05 лютого 2008 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шахрайським шляхом змусили його матір - ОСОБА_8 підписати ряд документів. Після цього вони ОСОБА_11 і ОСОБА_10 більше не бачили.

Як стало відомо потім, його мати підписала договір купівлі-продажу квартири, за продаж якої їй не були надані грошові кошти. В свою чергу, нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Власовою Л.В. ОСОБА_8 не було роз'яснено, що саме вона підписує, та які наслідки підписання таких документів. Таким чином, ввівши ОСОБА_8 в оману, був підписаний договір купівлі-продажу квартири. На даний час подані заяви до районного відділу міліції від ОСОБА_13 і ОСОБА_8 про заволодіння нерухомим майном шляхом зловживання довірою, в чому вбачається склад злочину, передбачений ст. 190 КК України.

Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_8 з посиланням на вимоги ст. ст. 203, 209, 215, 216, 225, 230, 356 ЦК України просили визнати Договір купівлі-продажу квартири від 05 лютого 2008 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, недійсним, визнати право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_8 і ОСОБА_3 в рівних частинах.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2008 року було затверджено мирову угоду між сторонами у даній справі та закрито провадження по справі.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Київської області від 01 липня 2014 року скасовано ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2008 року про затвердження мирової угоди та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2014 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_14, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а саме ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2014 року судом залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а саме ОСОБА_15.

У листопаді 2014 року позивачі ОСОБА_15 і ОСОБА_3 подали суду в порядку вимог ст. 31 ЦПК України позовну заяву до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє також в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_6, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири і її витребування, посилаючись на такі обставини.

27 листопада 1975 року на їхню сім'ю, яка складалась із п'яти осіб, була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією ордера. В 1996 році у квартирі залишились зареєстрованими і проживали їх мати - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_5 року. В результаті приватизації було отримано свідоцтво про право власності на квартиру по 1/2 частині на матір і ОСОБА_3, що підтверджується його копією.

Приблизно у січні 2008 року ОСОБА_8 і ОСОБА_3 познайомились з двома жінками - ОСОБА_10 і ОСОБА_11, які обманним шляхом увійшли в довіру і попросили перших за винагороду допомогти їм отримати грошові кошти в розмірі 200 000 доларів США для підприємницької діяльності з Росії. При цьому жінки пояснили, що вони є громадянками Росії, у них немає реєстрації в Україні і їх паспорти на обміну, а потрібно було терміново відкривати рахунок. Ці жінки умовили ОСОБА_8 і ОСОБА_3 відкрити валютні рахунки в АКБ «Укрсоцбанку», а після отримання грошей-передати кошти ОСОБА_10 і ОСОБА_11 Потім ОСОБА_8 і ОСОБА_3 погодились і 21 січня 2008 року відкрили рахунки в АКБ «Укрсоцбанку».

Також одним із умов домовленості, яку встановили ОСОБА_10 і ОСОБА_11, було те, що ОСОБА_8 і ОСОБА_3 за допомогою вказаних жінок повинні підготувати документи на продаж квартири АДРЕСА_1 (це розглядалось як гарантія того. що останні передадуть кошти вказаним жінкам, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 при отриманні грошей повернуть документи на продаж квартири).

ОСОБА_10 возила ОСОБА_8 в різні установи, де замовлялись необхідні довідки для продажу квартири. Так, 22 січня 2008 року було замовлення на термінове виготовлення в БТІ технічного паспорту на квартиру для відчуження, який було видано в той же день.

На вимогу вказаних жінок він, ОСОБА_3, 24 січня 2008 року оформив довіреність на ім'я ОСОБА_8 на продаж належної йому частки спірної квартири.

Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Власовою Л.В., що підтверджується копією довіреності.

05 лютого 2008 року ОСОБА_11 сказала ОСОБА_3, що гроші вже поступили, а потім запропонувала відсвяткувати цю подію в кафе, на що ОСОБА_16 погодився і поїхав з ОСОБА_11 в м. Київ.

В цей час ОСОБА_10, знаходячись з ОСОБА_8 в спірній квартирі, в грубій формі, вживаючи нецензурні слова, під психологічним тиском і демонструючи пістолет, змусила ОСОБА_8 піти до нотаріуса. Як пояснювала ОСОБА_8, вона дуже злякалась і хотіла зателефонувати в міліцію, але ОСОБА_10 вирвала у неї слухавку, наказала взяти паспорт, взяла під руку ОСОБА_8 і силоміць повела на АДРЕСА_2, де знаходилось приміщення приватного нотаріуса Власової Л.В. Біля нотаріальної контори їх чекали раніше невідомий ОСОБА_8 ОСОБА_9 і його товариш ОСОБА_17, який 04 лютого 2008 року приходив в спірну квартиру і представлявся податковим інспектором. Прізвища вказаних осіб їм стали відомі під час досудового розгляду справи, а також стало відомо, що ОСОБА_17 відбував покарання за крадіжку за ч. 2 ст. 140 КК України.

В приміщенні нотаріальної контори ОСОБА_8 дали якісь листи, щоб вона розписалась і написала своє прізвище, ім'я та по батькові, але вона була дуже залякана, у неї сильно тремтіли руки. Ніхто нічого не пояснював. Перебуваючи в пристарілому віці (їй було 75 років), після інфаркту, ОСОБА_18 боялась, що від нервового напруження у неї може статися ще один інфаркт, вона боялась за своє життя. Перебуваючи під психічним тиском, вона розписалась, написала своє прізвище, ім'я та по батькові, не усвідомлюючи який саме документ підписує. Стан ОСОБА_8 був настільки нервовий і напружений, що вона навіть зробила помилку в своєму імені, написавши замість Валентина-Валетина, літери в словах різняться з її звичайним почерком, бо рука її тремтіла. Потім вона бачила, як ОСОБА_9 передав якісь гроші ОСОБА_10. Після цього остання посадила ОСОБА_8 в машину та завезла на Борщагівку в м. Києві, в якесь незнайоме місце і висадила. ОСОБА_8 почала запитувати людей як доїхати до Вишневого. Потім їй допомогли добратися додому. Після перенесеного нервового напруження вона п'ять днів дуже хворіла. А коли вони зрозуміли, що був підписаний договір купівлі-продажу їх квартири, то 15 лютого 2008 року звернулись в міліцію, після чого 22 лютого 2008 року СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області була порушена кримінальна справа № 13-2579 за ч. 3 ст. 190 КК України. Потім їм стало відомо, що кримінальне провадження зупинено 01 вересня 2012 року. А з урахуванням нового КПК України справа внесена до ЄРДР, однак не розслідується взагалі.

Вказаний договір був вчинений під впливом насильства у вигляді психологічного тиску. Наміру продавати спірну квартиру ні ОСОБА_8, ні ОСОБА_3 не мали. Вони не укладали договору з ріелтором на продаж квартири, не підшукували покупців, не давали оголошення про продаж квартири, їх квартиру не оглядали покупці. ОСОБА_9 до підписання договору купівлі-продажу в квартирі не був взагалі. Зазначена в договорі вартість квартири, за яку начебто вона була продана, не відповідала дійсній ринковій вартості та була занадто низькою для продажу.

Після підписання договору в той же день 05 лютого 2008 року ОСОБА_9 подав до БТІ заяву про реєстрацію договору купівлі-продажу у терміновому порядку, що підтверджується його заявою, а потім почав тиснути на ОСОБА_8 і ОСОБА_3, щоб вони виселялися з квартири.

Відповідно до п. 3 спірного договору продаж нібито вчиняється за домовленістю сторін за 252 500 грн.. Однак ніякої домовленості не було. ОСОБА_8 не отримала грошей за спірну квартиру взагалі і в договорі це не зазначено. Відповідно до вказаного договору навіть немає пункту про передачу грошей та їх отримання ОСОБА_8, тобто немає порядку розрахунку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_9 у віці 43 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті прийняли спадщину його мати ОСОБА_4 і неповнолітня дочка ОСОБА_6 і отримали свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/2 частині спірної квартири, що підтверджується копією свідоцтва. Відповідно до законодавства до односторонніх правочинів відноситься прийняття спадщини. Тобто відповідачі вчинили односторонній правочин.

Оскільки спірна квартира вибула з володіння власників не з їх волі та набута відповідачами безвідплатно, то слід витребувати її у відповідачів.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла їхня мати ОСОБА_8 у віці 80 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Він, ОСОБА_15, як спадкоємець першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України прийняв спадщину після смерті матері, подавши заяву до нотаріальної контори, що підтверджується витягом з реєстру спадкових справ. Тому він визнаний правонаступником по справі, у зв»язку з чим мав право подати даний позов. Він, ОСОБА_3, не подавав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, і на спадщину не претендує, що підтверджується копією спадкової справи.

Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_15 і ОСОБА_3 з посиланням на вимоги ст. ст. 203, 215, 231, 388 ЦК України просили визнати недійсним договір купівлі-продажу трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 жилою площею 44,9 кв.м., загальною площею 65,5 кв.м., укладений 05 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Власовою Л.В. і зареєстрований в реєстрі за № 106, витребувати квартиру АДРЕСА_1 жилою площею 44,9 кв.м., загальною площею 65,5 кв.м. у ОСОБА_4 і ОСОБА_6, скасувавши попередню реєстрацію за вказаними особами.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачі ОСОБА_15 та ОСОБА_3 звернулись з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Зокрема, в обгрунтування апеляційної скарги зазначили, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, безпідставно дійшов до висновку, що оформлення позивачем ОСОБА_3 довіреності на ім'я ОСОБА_8 свідчило про намір укласти договір купівлі-продажу квартири, в той час, як таких намірів насправді не було. Також, судом невірно встановлено, що на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_8 не відкривались рахунки в АКБ «Укрсоцбанк». Вказаний висновок був зроблений судом на підставі даних довідки начальника Вишневого відділення КМФ АКБ «Укрсоцбанк» ОСОБА_19 від 28.04.2010 року, який повідомив, що «…відкриті рахунки відсутні». Дійсно, відкритих рахунків станом на 28.04.2010р. і не могло бути, оскільки вони були закриті відразу після отримання коштів в лютому 2008 року. Суд першої інстанції також не в повній мірі дослідив обставини щодо отримання грошових коштів за спірним договором, поклавши в основу рішення лише свідчення приватного нотаріуса та раніше судимого ОСОБА_17

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб - учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, судом першої інстанції при розгляді вказаної справи було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_8 і ОСОБА_3 виконкомом Вишневої міської ради народних депутатів було видано Свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_8 та члену її сім»ї ОСОБА_3 в рівних частинах. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

24 січня 2008 року ОСОБА_3 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_8 продати 1/2 частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вишневої міської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від ІНФОРМАЦІЯ_5 року та зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації від 26 червня 1996 року за № 32/49. Ця довіреність була посвідчена Власовою Л.В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 24 січня 2008 року. Довіреність підписана ОСОБА_3 у її присутності. Особу його встановлено, дієздатність перевірено.

05 лютого 2008 року між ОСОБА_3, від імені якого діяла ОСОБА_8 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Власовою Л.В. 24 січня 2008 року за реєстровим № 47, іменована як представник продавця-1, ОСОБА_8, іменована як продавець-2, та ОСОБА_20, іменованим як покупець, був укладений Договір купівлі-продажу квартири, у якому зазначено, що сторони попередньо були ознайомлені нотаріусом з вимогами чинного законодавства щодо змісту та правових наслідків правочину, що укладається, у тому числі щодо його недійсності, розуміючи природу, права та обов'язки сторін щодо правочину, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам'яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, діючи добровільно, уклали цей договір.

Відповідно до умов п. 1 Договору купівлі-продажу квартири за цим договором продавець -1 в особі представника продав 1/2 частину квартири та продавець-2 продав 1/2 частину квартири, а покупець купив квартиру під АДРЕСА_1 Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат житловою площею 44,9 кв.м., загальною площею 65,5 кв.м., згідно з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 25 січня 2008 року за № 17502023.

Згідно умов п. 2 вказаного Договору вказана квартира належить: 1/2 частина квартири-ОСОБА_3 та 1/2 частина квартири-ОСОБА_8 на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від ІНФОРМАЦІЯ_5 року, виданого виконкомом Вишневої міської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області згідно розпорядження Вишневої міської ради, Києво-Святошинського району, Київської області від 20 червня 1996 року за реєстровим № 44, та зареєстровано Київським міжміським бюро технічної інвентаризації Київської області від 26 червня 1996 року за № запису 32/49.

Відповідно до умов п. 3 даного Договору за домовленістю сторін продаж квартири вчиняється за 252 500 грн.. Вказану в цьому Договорі ціну продажу вони, представник продавця-1 та продавець-2, вважали прийнятною і вигідною для них, її розмір повністю їх задовольняє і жодним чином не спричинений збігом якихось тяжких для них обставин.

Згідно умов п. 5 даного Договору представник продавця-1 та продавець-2 стверджують, що на момент укладення цього договору вказана вище квартира не перебуває під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться судові спори, вона не заставлена, у податковій заставі не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування іншими особами, як місцезнаходження юридичної особи (юридична адреса) вона не використовується. Треті особи не мають права на квартиру.

Відповідно до умов п. 9 вказаного Договору вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків договору, що укладається сторонами, їм роз'яснено нотаріусом. Сторони підтверджують, що цей договір не носить характеру фіктивної та удаваної угоди.

Згідно умов п. 11 даного Договору продавці зобов'язались звільнити з членами своєї сім'ї, виписати (зняти з реєстраційного обліку) усіх приписаних там осіб, вилучити ключі від відчужуваної квартири в осіб, які їх мали, і передати квартиру покупцю не пізніше 25 лютого 2008 року.

Відповідно до умов п. 14 договору право власності на квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації договору.

Згідно умов п. 15 вказаного Договору Договір набуває юридичної сили з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до умов п. 21 Договору він укладений у двох примірниках, один з яких передано представнику продавця-1 та продавцю-2, інший -зберігається у справах приватного нотаріуса.

В Договорі купівлі-продажу квартири від 05 лютого 2008 року вказано, що цей договір посвідчено Власовою Л.В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області і підписаний сторонами у її присутності. Особу громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність, а також повноваження представника і належність ОСОБА_3 1/2 частини відчужуваної квартири, ОСОБА_21 1/2 частину відчужуваної квартири перевірено. Цей договір підлягає державній реєстрації і зареєстровано в реєстрі за № 106.

Судом встановлено також, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_9.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина і 20 жовтня 2011 року ОСОБА_5, яка діє від імені та в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_6, звернулась із заявою до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

15 грудня 2011 року ОСОБА_4 звернулась із заявою до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_9.

19 березня 2013 року Державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Зозулею О.Ю. були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_4 і ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1-по 1/2 частині кожному з спадкоємців.

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 1596/2011 року П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9.

Встановлено також, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Після її смерті відкрилася спадщина, і 02 квітня 2014 року ОСОБА_15 звернувся із заявою до Вишневої міської нотаріальної контори Київської області про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 39/2014 року Вишневої міської державної нотаріальної контори до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України, на яку як на підставу позову посилаються позивачі, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятися як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи ненадання позивачами доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування обставин справи, зокрема щодо відкриття рахунків у АКБ «Укрсоцбанк», не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки не спростовують висновків місцевого суду, а встановлення зазначеної обставини доказового значення при вирішенні даної справи не несе.

Не можуть бути прийняті також доводи щодо неналежної перевірки судом першої інстанції обставин щодо отримання коштів за спірним договором, оскільки підставою даного позову не є безгрошовість договору.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Враховуючи викладене, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, як таке, що ухвалене на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: