Провадження № 2/643/4382/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., за участю секретаря Бровкіної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2», третя особа: директор державного підприємства Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2» ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання трудового договору і наказу недійсними, скасування наказу та запису у трудовій книжці, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 23 липня 2015 року з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2» про визнання трудового договору від 01.02.2015 року, укладеного між нею та відповідачем в частині визначення строку недійсним та вважати його укладеним на невизначений строк від часу його укладення з 01.02.2015 року; про визнання недійсним наказу № 17 к від 29.01.2015 року в частині встановлення строку трудового договору і вважати що трудовий договір встановлено на невизначений строк; про поновлення її на роботі на посаді артистки хору 1 категорії ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2» з моменту звільнення 27.06.2015 року; про скасування наказу про звільнення № 82к від 19.06.2015 року; про скасування запису в трудовій книжці за № 37 від 27.06.2015 року; про стягнення з відповідача на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

24.09.2015 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву (а.с.21,51) до ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2» про визнання трудового договору від 01.02.2015 року, укладеного між нею та відповідачем в частині визначення строку недійсним та вважати його укладеним на невизначений строк від часу його укладення з 01.02.2015 року; про визнання недійсним наказу № 17 к від 29.01.2015 року в частині встановлення строку трудового договору і вважати що трудовий договір встановлено на невизначений строк; про поновлення її на роботі на посаді артистки хору 1 категорії ДП «Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2» з моменту звільнення 27.06.2015 року; про скасування наказу про звільнення № 82к від 19.06.2015 року; про скасування запису в трудовій книжці за № 37 від 27.06.2015 року; про стягнення з відповідача на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 18 743,40 коп.

В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених, позивач посилається на те, що вона з 01.09.2002 року працювала у відповідача артисткою хору. В 2005 році була звільнена за власним бажанням та знову прийнята тимчасово на посаду артистки хору на один місяць з 17.11.2005 року, та була звільнена в звязку з закінченням терміну договору 22.12.2005 року. З 19.06.2006 року її знову було прийнято на посаду артистки хору за безстроковим трудовим договором і звільнено 31.01.2015 року за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 16 к від 28.01.2015 р.). Звільнення відбувалось за умовою, що наступного дня її буде прийнято на роботу. Наступного дня 01.02.2015 року її знову прийняли на посаду артистки хору (наказ № 17 к від 29.01.2015 р. та трудовий договір від 01.02.2015 р.), але за строковим трудовим договором до закінчення театрального сезону 2014-2015 р.р. 08.06.2015 року вона звернулась до Генерального директора театру з проханням визнати її трудовий договір безстроковим, та 15.06.2015 року отримала відповідь, що оскільки відповідно до ст. 20 Закону України «Про театри і театральну справу» та п. 6 Порядку укладання трудового договору за результатами проведення конкурсу на заміщення вакантних посад художнього та артистичного персоналу закладів культури, затвердженого Постановою КМУ від 07.12.2011 р. № 1251 з професійними творчими працівниками театрів може укладатися трудовий договір (контракт), то не має правових підстав для продовження з нею строкового трудового договору або визнання його безстроковим, та з 27.06.2015 року її було звільнено з роботи, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України у звязку з закінченням терміну дії строкового трудового договору (наказ № 82 к від 19.06.2015 р.). Позивач вважає її звільнення незаконним з тих підстав, що її не приймали на роботу по конкурсу згідно Постанови КМУ від 07.12.2011 р. № 1251, а одразу після її звільнення на наступний день прийняли по строковому трудовому договору, в її випадку трудовий договір було укладено всупереч ст. 23 КЗпП України і умова про строк дії договору є незаконною, оскільки її звільняли і приймали на одну і ту ж роботу, яка має постійний характер і передбачається щорічно в штатному розписі театру, а тому трудові відносини між нею та відповідачем можливо встановити на невизначений строк.

28 вересня 2015 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити через безпідставність позовних вимог, посилаючись на те, що позивач працювала у театрі на посаді артистки хору з 01.09.2002 р., та неодноразово звільнялась і приймалась на роботу як по безстроковому трудовому договору, так і по строковому трудовому договору. З 01.02.2015 р. по 27.06.2015 р. позивач працювала по строковому трудовому договору, звільнена по п. 2 ст. 36 КЗпП України, наказ № 82 к від 19.06.2015 р. Позивач 27.01.2015 р. звернулась до генерального директора театру із заявою про її звільнення за згодою сторін 31.01.2015 р., та відповідно до наказу від 28.01.2015 р. № 16к її було звільнено 31.01.2015 р. за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України), з наказом позивач ознайомилась під підпис та зазначений наказ позивачем не був оскаржений. 27.01.2015 р. позивач звернулась до театру з заявою про прийняття її на роботу по строковому договору на посаду артистки хору 1 категорії з 01.02.2015 р. до кінця театрального сезону 2014-2015 років 01.02.2015 р., та з нею за згодою сторін було укладено строковий трудовий договір зі строком дії з 01.02.2015 р. до кінця театрального сезону 2014-2015 р.р., який позивач підписала власноручно та екземпляр якого їй був наданий, та виданий наказ про прийняття позивача на роботу від 29.01.2015 р. № 17 к, з яким позивач ознайомилась під підпис. Зазначений наказ позивачем не було оскаржено. Відповідно до наказу від 22.04.2015 р. № 45 театральний сезон 2014-2015 р.р. закінчений 27.06.2015 р., та 19.06.2015 р. був виданий наказ «Про звільнення» № 82/к, за яким позивача звільнено 27.06.2015 р. у звязку з закінченням терміну строкового трудового договору, з виплатою їй грошової компенсації, з яким позивач була ознайомлена під підпис. 27.06.2015 р. позивачу була видана трудова книжка та проведено повний розрахунок. Посилання позивача про примушення її укласти строковий договір не доведені та не відповідають дійсності, звільнення позивача відбулось з дотриманням норм закону (а.с.34-38).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу, та просила стягнути 60240 грн., просила позов задовольнити, посилаючись на те, що ініціатором її звільнення 31.01.2015 р. за згодою сторін був відповідач, вважає, що з нею неправомірно було укладено строковий трудовий договір, при укладенні цього договору вона вважала що її прийняли на роботу по безстроковому трудовому договору, а тому її звільнення в звязку із закінченням строку договору є незаконним, про що виклала у письмових поясненнях, що долучені до матеріалів справи.

Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності (а.с.29), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності (а.с.32), проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у письмових запереченнях проти позову, та зазначила, що до 31.01.2015 року позивач працювала у відповідача по безстроковому трудовому договору, 25.12.2014 р. за результатами атестації було встановлено, що позивач не відповідає займаній посаді, в звязку з чим відбулося звільнення позивача за згодою сторін, на підтвердження чого надала копію атестаційного листа позивача, який долучений до матеріалів справи.

Представник третьої особи ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_7, як свідок показала, що вона працює керівником кадрового підрозділу ДП Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2», ОСОБА_1 було відомо про те, що вона не пройшла атестацію у грудні 2014 року, в звязку з чим вона написала заяву про її звільнення за згодою сторін та прийняття на роботу по строковому трудовому договору, була прийнята на роботу по строковому трудовому договору, примірник зазначеного трудового договору отримала, з наказом про прийняття її на роботу по строковому трудовому договору від 29.01.2015 р. № 17 к була ознайомлена та отримала копію цього наказу у той же день.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 01.09.2002 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до відповідача на посаду артистки хору вищої категорії і працювала: з 01.09.2002 р. по 29.03.2005 року - була звільнена за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України; з 16.04.2005 р. по 30.06.2005 р. була звільнена у звязку із закінченням терміну дії трудового договору по п. 2 ст. 36 КЗпП України; з 01.08.2005 р. по 04.11.2005 р. - звільнена за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України; з 17.11.2005 р. по 22.12.2005 р. - звільнена у звязку з закінченням терміну дії договору по п.2 ст. 36 КЗпП України; з 19.01.2006 р. по 31.01.2015 р. - звільнена за згодою сторін по п.1 ст. 36 КЗпП України; з 01.02.2015 р. по 27.06.2015 р. - звільнена у звязку з закінченням терміну дії строкового договору по п. 2 ст. 36 КЗпП України, наказ № 82 к від 19.06.2015 р., що підтверджується ксерокопією трудової книжки (а.с.6-9).

За наказом ДП Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2» № 16 к від 28.01.2015 р. ОСОБА_1 31.01.2015 р. звільнено з роботи за угодою сторін по п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Звільнення відбулось на підставі особистої заяви позивача, із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлена під підпис (а.с.41).

Звільнення ОСОБА_1 31.01.2015 року відбулось на підставі її заяви від 27.01.2015 р., за угодою сторін, що підтверджується ксерокопією зазначеної заяви (а.с.39), а також підтверджується показами свідка ОСОБА_7, яка в судовому засіданні показала, що вона працює керівником кадрового підрозділу ДП Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2», ОСОБА_1 було відомо про те, що вона не пройшла атестацію у грудні 2014 року, в звязку з чим вона написала заяву про її звільнення за угодою сторін та прийняття на роботу по строковому трудовому договору, була прийнята на роботу по строковому трудовому договору, примірник зазначеного трудового договору отримала, з наказом про прийняття її на роботу по строковому трудовому договору від 29.01.2015 р. № 17 к була ознайомлена та отримала копію цього наказу у той же день.

Згідно наданої відповідачем копії атестаційного листа від 25.12.2014 року, артист хору 1 категорії ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді, із зазначеним атестаційним листом ОСОБА_1 ознайомилась під підпис 25.12.2014 року.

Отже, підстави вважати, що ініціатором звільнення позивача був відповідач, відсутні, ці твердження позивача не доведені.

27.01.2015 р. ОСОБА_1 на імя генерального директора ДП Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2» ОСОБА_3 була подана заява про прийняття її на роботу у театр по строковому трудовому договору на посаду артистки хору 1 категорії з 01.02.2015 р. до закінчення театрального сезону 2014-2015 р.р. (а.с.40).

За наказом № 17 к від 29.01.2015 р. ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду артистки хору 1 категорії на період з 01.02.2015 р. до закінчення театрального сезону 2014-2015 р., із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлена під підпис та отримала копію цього наказу у той же день (а.с.10, 42), що також підтверджується показами свідка ОСОБА_7

01.02.2015 року між ДП Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2» в особі генерального директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений трудовий договір, за яким ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду артистки хору 1 категорії на строк з 01.02.2015 року до закінчення театрального сезону 2014-2015 р.р., зазначений договір підписаний позивачем особисто, примірник цього договору позивачем отримано. Пунктом 11 цього договору передбачено, що цей договір припиняється: після закінчення строку дії договору; за згодою сторін; з інших підстав, передбачених законодавством. (а.с.11, 42).

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, сторони в судовому засіданні не заперечували, що позивач з 19.01.2006 р. по 31.01.2015 р. працювала у відповідача по безстроковому трудовому договору, 25 грудня 2014 року в звязку з тим, що позивач не пройшла атестацію, 31.01.2015 р. її було звільнено за угодою сторін на підставі заяви позивача від 27.01.2015 р. по п. 1 ч.1 ст. 36 КЗпП України, та наступного дня після звільнення 01.02.2015 року позивача було прийнято на роботу за її заявою від 27.01.2015 р. за строковим трудовим договором, з 01.02.2015 р. до закінчення театрального сезону 2014-2015 р.р.

Таким чином, позивачу було достовірно відомо, що вона з 01.02.2015 року була прийнята на роботу по трудовому договору, укладеному саме на визначений строк, до закінчення театрального сезону 2014-2015 р.р., трудовий договір від 01.02.2015 року в частині визначення строку, а також наказ № 17к від 29.01.2015 року про прийняття на роботу за трудовим договором з визначенням строку позивач до часу звернення до суду 23.07.2015 року не оскаржувала, посилання позивача про те, що вона вважала, що її прийнято на роботу за безстроковим трудовим договором безпідставні та недоведені.

Отже, позовні вимоги в частині визнання недійсними трудового договору від 01.02.2015 року та наказу № 17 к від 29.01.2015 р. в частині встановлення строку трудового договору, та вважати, що трудовий договір укладений з 01.02.2015 року на невизначений час, недоведені, безпідставні, та такі що не підлягають задоволенню.

Згідно положень ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно положень ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути:

1) безстроковим, що укладається на невизначений строк;

2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону України «Про театри і театральну справу» діяльність професійних творчих працівників театрів здійснюється за індивідуальними трудовими договорами (контрактами) і (або) цивільно-правовими договорами.

Відповідно до переліку посад професійних творчих працівників театрів та посад (спеціальностей) працівників інших специфічних театральних професій, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2006 р. № 208, посада артист хору відноситься до професійних творчих працівників.

Наказом Міністерства культури України від 23.09.2013 р. № 888 ( зі змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції 10.10.2013 р. № 1735/24267, затверджена форма трудового договору між працівником і керівником закладу культури, відповідно до якої можливо укладати договори зі строком дії на визначений строк, встановлений за погодженням сторін (п.6).

Згідно наказу ДП Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2» від 22.04.2015 р. № 45 театральний сезон 2014-2015 р.р. закінчений 27.06.2015 р. (а.с.43-44).

В звязку з чим, наказом № 82/к від 19.06.2015 року ОСОБА_1 звільнено у звязку з закінченням терміну строкового трудового договору 27.06.2015 р. з виплатою грошевої компенсації, на підставі п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, із зазначеним наказом ОСОБА_1 була ознайомлена (а.с.45).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимоги про їх припинення.

Таким чином, звільнення позивача з 27.06.2015 року, з часу закінчення театрального сезону 2014-2015 р.р., за наказом № 82/к від 19.06.2015 р. відбулось з дотриманням чинного законодавства, відповідно до укладеного між сторонами трудового договору від 01.02.2015 року.

Підстави для поновлення позивача на роботі із скасуванням запису у трудовій книжці про її звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 36 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_2» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання трудового договору і наказу недійсними, скасування наказу та запису у трудовій книжці, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій