Провадження по справі № 2/401/1512/15
Справа № 401/3540/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Регеші О.В.,

за участю: секретаря Фадєєвої О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

відповідача - державного нотаріуса державної нотаріальної контори ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Світловодської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Світловодського міськрайонного суду із позовною заявою, в якій просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, посвідчений 12 лютого 2015 року державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори, зареєстрований за №2-155. Свої позовні вимоги, обґрунтування яких позивач уточнив окремою заявою від 22.10.2015 року, пов'язує з тим, що державний нотаріус Світловодської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 12 лютого 2015 року посвідчила заповіт баби позивача померлої 16.03.2015 року ОСОБА_6 за місцем проживання останньої в квартирі АДРЕСА_1, поза межами свого нотаріального округу. Позивач також зазначає, що в заповіті відсутній посвідчувальний напис справжності підпису ОСОБА_7, яка підписала заповіт від імені заповідачки в порядку ч.4 ст.207 ЦК України, і що державний нотаріус ОСОБА_3 повинна була відмовити у вчиненні даної нотаріальної дії на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат». Зазначає, що в оскаржуваному заповіті відсутній посвідчувальний напис про місце посвідчення заповіту за місцем проживання заповідачки.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала, пояснивши, що державний нотаріус Світловодської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 12 лютого 2015 року посвідчила заповіт баби позивача ОСОБА_6, яка померла 16.03.2015 року, поза межами свого нотаріального округу із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Вважає, що державним нотаріусом ОСОБА_3 порушено норми ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» щодо дотримання нотаріусом меж свого нотаріального округу, порушено п.3 гл.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо відсутності в заповіті посвідчувального напису про місце вчинення нотаріальної дії. Представник позивача вважає, що державний нотаріус ОСОБА_8 при посвідченні вказаного заповіту не мала права керуватись наказом начальника управління юстиції Кіровоградської облдержадміністрації за №163-к від 28.10.1993 року, яким для Світловодської райдержнотконтори була визначена територія вчинення нотаріальних дій в Садовому та Шевченківському мікрорайонах м.Світловодська та в Світловодському районі, оскільки цей наказ протирічить вимогам ст.13-1 Закону України «Про нотаріат». Представник позивача вважає, що межами нотаріального округу державного нотаріуса ОСОБА_3 є села Світловодського району. На підтвердження цього посилається на лист управління юстиції Кіровоградської області від 26.10.2015 року №06/011-10/11399, який було направлено представнику позивача у відповідь на адвокатський запит.

Відповідач державний нотаріус державної нотаріальної контори ОСОБА_3 позов не визнала, у судовому засіданні пояснила, що посвідчення заповіту ОСОБА_6 в зв'язку із її фізичними вадами було здійснене за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності двох свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а підписаний ОСОБА_7 після оголошення цього заповіту вголос. Дана нотаріальна дія була проведена у межах її нотаріального округу відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», норм спадкового права та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а текст заповіту повністю відповідає вільному волевиявленню заповідачки.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, пояснивши, що із ОСОБА_6 вони протягом багатьох років проживали в одному будинку в сусідніх квартирах. З травня 2009 року ОСОБА_6, будучі одинокою людиною, за станом свого здоров'я потребувала допомоги у побуті. Таку допомогу ОСОБА_4 разом із своєю дружиною надавали постійно та безкорисно. Позивач ОСОБА_1, проживаючи в Російській Федерації, ніякої допомоги ОСОБА_6 не надавав, фактично залишив свою бабу без родинної підтримки. За таких обставин ОСОБА_6 вирішила скласти заповіт на користь ОСОБА_4 Такою була її воля. До державного нотаріуса ОСОБА_3 заповідачка ОСОБА_6 зверталась не вперше, тому бажала, щоб заповіт посвідчила саме державний нотаріус ОСОБА_3

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 підтвердила покази свого чоловіка ОСОБА_4

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, яка є соціальним працівником, показала, що вона протягом останніх трьох років обслуговувала ОСОБА_6 При кожному відвідуванні останньої свідок бачила у неї когось із подружжя ОСОБА_4, які опікувались своєю сусідкою, спілкувались з нею, надавали їй допомогу, оскільки вона за станом свого здоров'я не могла вільно пересуватись. Відносини між ними були дуже добрими.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показала, що вона в лютому 2015 року на прохання своєї сусідки ОСОБА_6 прийшла до неї додому в квартиру АДРЕСА_1 разом із іншими сусідками ОСОБА_10 та ОСОБА_7 для посвідчення заповіту. ОСОБА_6 була лежачою, але міркувала розсудливо, все розуміла та сприймала адекватно. З'явилась державний нотаріус ОСОБА_3, яка стала спілкуватись із ОСОБА_6 та з'ясовувати її волевиявлення. ОСОБА_6 однозначно висловила своє бажання скласти заповіт відносно усього свого майна на користь ОСОБА_4, якого свідок добре знає як сусіда. Нотаріус взяла паспортні дані усіх присутніх та вийшла з квартири. Через деякий час повернулась із заповітом. Оголосила його вголос. Заповідачка ОСОБА_6 підтвердила вголос свою згоду з текстом заповіту. Після цього нотаріус дала заповіт прочитати свідкам ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 Після цього на прохання ОСОБА_6 у присутності свідків та державного нотаріуса заповіт був підписаний ОСОБА_7 від імені ОСОБА_6

Аналогічні з показами ОСОБА_9 надали покази допитані у суді свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_7 На запитання інших учасників процесу та суду всі ці свідки однозначно показали, що складання заповіту на користь ОСОБА_4 було безсумнівним волевиявленням ОСОБА_6 відповідно до тексту цього заповіту.

Заслухавши пояснення учасників процесу, їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

16 березня 2015 року померла ОСОБА_6, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.66).

Протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори звернулись із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.64, 65). Будь-які особи на день відкриття спадщини із ОСОБА_6 не проживали (а.с.67).

Відповідно до заповіту ОСОБА_6, посвідченого 12 лютого 2015 року державним нотаріусом державної нотаріальної контори ОСОБА_3, все майно заповідане ОСОБА_4 (а.с.119).

З тексту заповіту вбачається, що за попереднім узгодженням із заповідачкою він був складений о 12-00 год. в приміщенні по вул.Калініна, 20 м.Світловодська, яке є робочим місцем державного нотаріуса ОСОБА_3 У зв'язку із похилим віком заповідача ОСОБА_6 на її особисте прохання та за її дорученням, в її присутності та в присутності нотаріуса і двох свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 після прочитання нотаріусом їй вголос змісту заповіту, текст цього заповіту підписано власноручно ОСОБА_7. На другій сторінці заповіту виконано посвідчувальний напис, згідно якого особу ОСОБА_7, яка підписала заповіт у присутності нотаріуса, встановлено, її дієздатність перевірено. 07 жовтня 2015 року державним нотаріусом ОСОБА_3 виконана дописка в тексті посвідчувального напису: «Посвідчено вдома за адресою АДРЕСА_2».

Пунктом 6.16 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.11.2010 року за №3253/5, передбачене внесення дописок та виправлень у текст посвідчувального напису, про що застерігається нотаріусом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно роз'яснень, викладених в п.17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» за N 7 від 30.05.2008року, право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Заповіт, складений особою до визнання її недієздатною, не може бути змінено чи скасовано її опікуном.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК). Недійсність окремого розпорядження, що міститься в заповіті, може бути підставою для визнання недійсним заповіту лише в цій частині.

У справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Згідно роз'яснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13, підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов'язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч. 4 ст. 207 ЦК). Недотримання цих вимог є підставою для визнання заповіту недійсним.

У даному випадку оскаржуваний заповіт від 12.02.2015 року має письмову форму, посвідчений нотаріально, в ньому зазначено про місце та час його складання, підписаний іншою особою внаслідок фізичної вади заповідача за його дорученням, про що зазначено нотаріусом ОСОБА_3

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що відсутність у тексті заповіту напису, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК і волевиявлення заповідача було вільним.

Судом встановлено, що при посвідченні оскаржуваного заповіту волевиявлення заповідача ОСОБА_6 було вільним, що підтверджується показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_11 Дана обставина сторонами не заперечується, предметом позовних вимог не являється.

З наведеного вбачається, що підстави для визнання заповіту ОСОБА_6, посвідченого 12.02.2015 року державним нотаріусом ОСОБА_3, відсутні.

Суд не погоджується із ствердженням позивача про те, що оскаржуваний заповіт був посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_3 поза межами її нотаріального округу.

Наказом начальника управління юстиції Кіровоградської облдержадміністрації №163-к від 28.10.1993 року Світловодській районній державній нотаріальній конторі визначена територія обслуговування населення: Садовий і Шевченківський мікрорайони міста та Світловодський район (а.с.55).

Вказаний наказ був визнаний таким, що втратив чинність наказом начальника територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 15.10.2015 року №306/42 (а.с.94).

Отже на день посвідчення заповіту ОСОБА_6 наказ №163-к від 28.10.1993 року був чинним та таким, що підлягав застосуванню.

Державний нотаріус ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що адреса посвідчення заповіту, як і адреса державної нотаріальної контори, в якій вона працює, знаходиться в Шевченківському мікрорайоні міста Світловодська. Дане ствердження будь-якою стороною у справі не спростоване.

Суд критично оцінює відповідь головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 26.10.2015 року №06/011-10/11399, який було направлено на адвокатський запит представника позивача адвоката ОСОБА_2, в частині визначення території Світловодського районного нотаріального округу, до якого відносяться села Світловодського району (а.с.123).

Згідно положення про державну нотаріальну контору у Кіровоградській області, в якій працює державний нотаріус ОСОБА_3, затвердженого наказом Головного управляння юстиції у Кіровоградській області 23.04.2013 року №134/07 (а.с.76-81) зазначено, що державна нотаріальна контора у своїй діяльності керується у тому числі наказами Головного управління юстиції у Кіровоградській області.

В пункті 1.9 Положення зазначено, що державна нотаріальна контора відповідно до ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» із змінами від 20.11.2012 року засновується в Кіровоградській області і здійснює свою нотаріальну діяльність тільки в межах свого нотаріального округу, що визначається відповідно до адміністративно-територіального устрою України та розташована за адресою: Україна, 27500, м.Світловодськ, вул.Калініна, 20.

Тобто в Положенні про державну нотаріальну контору, в якій працює державний нотаріус ОСОБА_3, відсутнє визначення нотаріального округу відповідно до адміністративно-територіальної одиниці, якою є Світловодський район. У вказаному Положенні відсутні дані про надання послуг населенню в межах Світловодського району. Позивачем не надано жодного належного доказу того, що нотаріальний округ державного нотаріуса ОСОБА_3 визначено виключно в межах Світловодського району.

Згідно зі статтею 13-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса.

Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі.

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: ОСОБА_13 Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Відповідно до п.2.1 Методологічних положень щодо статистичного аналізу чисельності та складу населення, затверджених Наказом Державного комітету статистики України 13.12.2006 року N 602 , адміністративно-територіальними одиницями України є: область, район, місто, район у місті, селище міського типу, сільрада, село і селище.

Відповідно до ч.2 ст.41 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

З наведених норм вбачається, що нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом у межах свого нотаріального округу за місцем знаходження приміщення державної нотаріальної контори, в якій працює державний нотаріус, або приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса.

Місцем знаходження державної нотаріальної контори, в якій працює державний нотаріус ОСОБА_3, є адміністративно-територіальна одиниця м.Світловодськ Кіровоградської області, про що зазначено в Положенні про державну нотаріальну контору Кіровоградської області. Отже нотаріальна діяльність державного нотаріуса ОСОБА_3 має вчинятись по м.Світловодську Кіровоградської області, тобто за місцем розташування державної нотаріальної контори, в якій вона працює.

Суд вважає, що при посвідченні 12.02.2015 року заповіту ОСОБА_6 наказ начальника управління юстиції Кіровоградської облдержадміністрації №163-к від 28.10.1993 року, який був чинним на день посвідчення оскаржуваного заповіту, не протирічить нормі ст.13-1 Закону України «Про нотаріат» щодо права державного нотаріуса ОСОБА_3 вчиняти нотаріальну дію поза межами державної нотаріальної контори Кіровоградської області за місцем проживання заповідача ОСОБА_6, а саме в м.Світловодську по вул.Будівельників, 8, оскільки ця адреса знаходиться в межах нотаріального округу державного нотаріуса ОСОБА_3

Отже, позов задоволенню не підлягає.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає віднесенню за його рахунок на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 1257 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 57-64, 88, 209, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до державного нотаріуса Світловодської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним від 12 лютого 2015 року посвідченого державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за № 2-155 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області ОСОБА_14

26.11.2015