Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №337/1619/15 Головуючий у 1-й інстанції: Нещеретна Л.М.
Провадження № 22-ц/778/4762/15 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережів» Хортицького району на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2015 року у справі за позовом Концерну«Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Хортицького району до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2015 року Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Хортицького району звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В період з 01.12.2009 року по 31.01.2015 року Концерн надавав відповідачу послуги з централізованого опалення, та з 01.12.2009 року по 01.09.2010 року централізованого постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1. Відповідач не здійснював оплату за надані послуги, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 13018,80 грн.

Враховуючи вищевикладене, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги в сумі 13018,80 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Концерн «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Хортицького району подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з 09.01.2005 року по 05.01.2015 року перебував у місцях позбавлення волі, де сплачував комунальні послуги, тому у нього відсутній обов"язок оплачувати вартість відпущеної Концерном « МТП» теплової енергії на квартиру АДРЕСА_1. Крім того, позивач не надав належних доказів про неможливість припинення надання послуг з центрального опалення на зазначену квартиру.

З таким висновком суду не можна погодитись.

Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги " (далі - Закон України № 1875-IV ) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України № 1875-IV ) та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону ).

Проте сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги.

Відповідно до положень ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов"язує., тобто кожен з власників має не лише суб"єктивні права, але й несе відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав .

Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Судом установлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ», в тому й числі будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до договору дарування від 04.07.1998 року співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, кожний має по 1/2 частки.

Зазначена обставина не заперечувалася ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер ( а.с. 53).

Згідно довідки про звільнення вбачається, що відповідач ОСОБА_3 з 09.01.2005 року по 05.01.2015 року перебував у місцях позбавлення волі ( а.с. 25).

Із спадкової справи № 195-10 після смерті ОСОБА_4 вбачається, що заяву про прийняття спадщини в передбачений ст. 1270 ЦК України строк подав його син та відповідач у справі ОСОБА_3 ( а.с. 45).

Отже, ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4, то вона належить йому з часу її відкриття і в такому випадку на ньому лежить обов'язок у залежності від успадкованої частки у майні, по його утриманню та сплаті комунальних послуг, які надавались у квартиру, встановлений ст. ст. 319, 322, 360 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Оскільки ОСОБА_3 є власником 1/2 частка квартири АДРЕСА_1, він успадкував 1/2 частки зазначеної квартири після смерті свого батька ОСОБА_4, тому він зобов"язаний утримувати та сплачувати комунальні послуги за ? частину квартири з момеру набуття права власності, а за всю квртиру з часу відкриття спадщини.

14.09.2010 року голова правління ЖБК № 9 «Комунальник» звернулося з заявою до Концерну « МТМ», в якій повідомило про смерть ОСОБА_4, у зв"язку з чим з вересня 2010 року було припинено нарахування за гаряче водопостачання за адресою квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку наданого позивачем вбачається, що з 01.12.2009 року по 31.01.2015 року останній надав послуги з центрального опалення та до жовтня 2010 року з централізованого постачання гарячої води у вищезазначену квартиру на загальну суму 13018. 80 грн. ( а.с. 12-15), однак відповідачем не зроблено жодної оплати за вказаний період.

Згідно п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством, на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Натомість, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про звернення відповідача ОСОБА_3 про відмову від отримання послуг з централізованого опалення, щодо звільнення його від сплати цих послуг за період його тимчасової відсутності, та надання при цьому відповідних документів.

Водночас, квартира АДРЕСА_1.

Апелянт зазначає, що він не мав технічної можливості припинити надання послуг з центрального опалення до квартири відповідача.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджено центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Пунктами 25, 26 цих Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії (далі - Комісія) для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Отже, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією.

Матеріали справи такого акту не містять.

Однак, суд першої інстанції зазначеного не врахував, належним чином не оцінив надані сторонами докази у спараві, та дійшов помилкового висновку про звільнення відповідача від сплати заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так, позивач просив стягнути заборгованість з централізованого опалення за період теплопостачання з 01 грудня 2009 року по 31.01.2015 року та до жовтня 2010 року з централізованого постачанн гарячої води, пред'явивши позов у березні 2015 року, що знаходиться поза межами трирічного строку. Відповідач заявляв фактично про застосування позовної давності ( а.с.63-64).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в межах трирічного строку, що скадає 6454 грн. 96 коп.

Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

В решті позову слід відмовити.

Відповідно до вимогст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 64 грн. 54 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Хортицького району задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2015 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення. Позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Хортицького району до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Хортицького району заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 6454 грн. 96 коп. та судовий збір в розмірі 64 грн. 54 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: