У Х В А Л А

03 грудня 2015 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про надання дозволу на виготовлення проїзного документу (паспорту) на неповнолітню дитину для виїзду за кордон та надання дозволу на виїзд за кордон (країни за переліком) неповнолітньої дитини, до досягнення нею повноліття, без згоди та супроводу батька.

встановила:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3, про надання дозволу на виготовлення проїзного документу (паспорту) на неповнолітню дитину для виїзду за кордон та надання дозволу на виїзд за кордон (країни за переліком) неповнолітньої дитини, до досягнення нею повноліття, без згоди та супроводу батька.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити заяву без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч.4 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

У відповідності з ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Аналогічні положення містить і Постанова КМУ №57 від 27.01.1995 року «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України». Відповідно до п.п.1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску, якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Тобто вищевказані вимоги нормативних актів дають підстави для висновку, що позовні вимоги у такій категорії справи повинні містити строк конкретно визначеної поїздки неповнолітньої особи з зазначенням держави прямування та часу перебування в цій державі.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи вважаю, що позов не відповідає вимогам ЦПК України, оскільки є неконкретним, як вбачається із змісту позовної заяви, предметом позову є надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди відповідача для необмеженої кількості поїздок до повноліття дитини та надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитини без згоди відповідача, позовні вимоги не конкретизовані - предмет позову носить загальний характер, не містить чіткого визначення держави, до якої позивач просить дозволити виїзд неповнолітньої, не зазначено, на який проміжок часу необхідний виїзд дитини за межі України, хто супроводжуватиме дитину за кордоном, що є порушенням діючого законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, в тому числі є порушенням Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57із змінами і доповненнями.

Крім того, зважаючи на те, що підставою розгляду судом справ зазначеної категорії є наявність спору між батьками з приводу виїзду дитини за кордон, позовна заява повинна містити відомості про ставлення відповідача до виїзду дитини за кордон. Оскільки спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, то відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обовязковою. На підставі ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дитини, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Крім того, позивач зазначила, що вона в даний час проживає в м. Києві, але доказів, підтверджуючих реєстрацію її фактичного місця перебування не надає .

Відповідно до ст.ст. 6, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, який перебуває в Україні на законних підставах, зобовязаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобовязана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування.

Позивач ОСОБА_1, згідно долученої до її заяви ксерокопії паспорту ВЕ 940955, виданого Старобешевським РВ УМВС України в Донецькій області 29.09.2003 року, з 10.12.2003 року зареєстрована Пролетарським районним відділом Донецького МУ Управління МВС України в АДРЕСА_1.

В звязку з цим, суд позбавлений можливості визначити, який орган опіки та піклування буде залучений до участі в справі в якості третьої особи, що є обовязковим у даній категорії справ.

Окрім того, позивачкою не надано доказів того, що її неповнолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.

Перелік документів в позовній заяві ОСОБА_1 не відповідає фактично доданим до заяви.

Так, для направлення відповідачу не додана копія квитанції про сплату судового збору, що підтверджується актом від 01 грудня 2015 року, складеним ст. секретарем Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_4П, що порушує вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК України, якою позивач зобовязується додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК України не містять виключень, застережень та є безумовними.

Відповідно до ч.5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач в позовній заяві обєднала дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме: про надання дозволу на виготовлення проїзного документу (паспорту) на неповнолітню дитину для виїзду за кордон та надання дозволу на виїзд за кордон (країни за переліком) неповнолітньої дитини, до досягнення нею повноліття, без згоди та супроводу батька.

Разом з цим, пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснено, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Натомість позивачем такі вимоги закону при пред'явленні даного позову до суду не враховані, судовий збір сплачений лише за одну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, сплаті підлягає судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Нормативно-правовим актом, що регулює питання звернення до місцевого загального суду є Цивільний процесуальний кодекс України, відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст. ст. 121, 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом. Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про надання дозволу на виготовлення проїзного документу (паспорту) на неповнолітню дитину для виїзду за кордон та надання дозволу на виїзд за кордон (країни за переліком) неповнолітньої дитини, до досягнення нею повноліття, без згоди та супроводу батька, - залишити без руху.

Надати позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: