АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Борисової О.В., Соколової В.В.

при секретарях - Ільченко В.В., Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська телекомунікаційна компанія» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська телекомунікаційна компанія» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» звернулося з позовом до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 06.02.2008 р. між АБ «Синтез» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №060208/1, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2 000 000,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 18% річних на строк до 05.08.2008 р., а позичальник зобов'язувався його повернути, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за управління кредитом та виконати інші обов'язки перед банком, передбачені договором.

В подальшому додатковими угодами до кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом сторонами визначено на рівні 22% річних, строк дії кредитного договору подовжено до 27.02.2009 р., переведено заборгованість позичальника в грошову одиницю - гривню, розмір якої станом на 28.01.2009 р. становить 13 699 114,00 грн.

28.01.2009 р. між АБ «Синтез» та ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» укладено договір про відступлення права вимоги за зобов'язаннями, що випливають з кредитного договору № 060208/1 від 06.02.2008 р.

Справа № 759/3463/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11067/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Борденюк В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконав зобов'язання щодо повернення грошових коштів, позивач з урахуванням уточнень, просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 587 647,44 грн., з якої: прострочена заборгованість становить 13 699 114,00 грн., пеня за період з 28.02.2009 р. по 27.02.2012 р. - 7 473 898,98 грн., інфляційні втрати за період з 28.02.2009 р. по 25.06.2015 р. - 15 814 805,51 грн., три проценти прострочення виконання зобов'язання за період з 28.02.2009 р. по 25.06.2015 р. - 2 599 829,11 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав порушення позивачем строку звернення до суду, суд не урахував п.8.6. кредитного договору, яким строк позовної давності встановлено у 5 років.

Вказував на те, що не укладення ОСОБА_1 договору страхування майна, переданого в заставу Банку для забезпечення виконання покладених на нього обов'язків, не є початком перебігу позовної давності для звернення з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки невиконання позичальником п.5.3 кредитного договору щодо страхування заставного майна може бути лише підставою для звернення Банка з позовом про дострокове повернення кредиту.

Крім того вважав безпідставним висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем суми заборгованості, з посиланням на відсутність доданих до кредитного договору первинних документів, що підтверджують її розмір.

На спростування такого висновку суду зазначав, що до кредитного договору були надані додатки, зокрема додаткова угода до кредитного договору, відповідно до якої сторони погодили заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 13 699 114,00 грн., яку позивач з урахуванням ст.625 ЦК України просив стягнути з відповідача, а також розрахунок заборгованості.

В судовому засіданні представник ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за останньою відомою суду адресою його місця проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, початок перебігу якого починається з дати коли ОСОБА_1 повинен був надати копію договору страхування майна, переданого в заставу Банку, а саме з 19.02.2008 р.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.02.2008 р. між АБ «Синтез» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №060208/1, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2 000 000,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 18% річних на строк до 05.08.2008 р., а позичальник зобов'язувався його повернути, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за управління кредитом та виконати інші обов'язки перед банком, передбачені договором.

В подальшому додатковою угодою від 05.08.2008 р. №2 до кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом визначено на рівні 22% річних, додатковою угодою від 24.12.2008 р. №5 до кредитного договору строк дії договору подовжено по 27.02.2009 р. включно.

Додатковою угодою від 28.01.2009 р. №7 до кредитного договору, сума кредиту збільшена до 2 107 556,00 доларів США, а додатковою угодою від 28.01.2009 р. № 8 сторони домовились перевести заборгованість позичальника в грошову одиницю - гривню, розмір якої станом на 28.01.2009 р. становить 13 699 114,00 грн.

28.01.2009 р. між АБ «Синтез» та ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» укладено договір про відступлення права вимоги за зобов'язаннями, що випливають з кредитного договору № 060208/1 від 06.02.2008 р.

Відповідач ОСОБА_1 не оспорював право ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» на звернення до нього з позовом до суду, яке позивач набув на підставі договору про відступлення права вимоги, як не оспорював і розмір заборгованості у розмірі 13 699 114,00 грн., що була погоджена ним в додатковій угоді №8 до кредитного договору від 28.01.2009 р., а лише наполягав на застосуванні позовної давності на звернення ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 699 114,00 грн. з нарахованою на зазначену суму пенею та з застосуванням ст.625 ЦК України, посилаючись на те, що право на звернення до суду у позивача виникло 19.02.2008 р., з моменту невиконання ним пунктів 5.1, 5.3, 7.1.2, 9.1 кредитного договору, якими передбачено обов'язок позичальника до 09.02.2008 р. укласти договір страхування майна переданого у заставу Банку та до 19.02.2008 р. надати Банку копію цього договору. Невиконання цих пунктів договору надавало право Банку на звернення до позичальника з вимогою про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, що на його думку є початком перебігу строку позовної давності, яку Банк пропустив звернувшись з позовом 26.02.2014 р.

Зазначені доводи відповідача суд першої інстанції вважав обґрунтованими і такими, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія».

Такий висновок суду є наслідком неповного зЧясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Пунктом 8.6 кредитного договору передбачено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором становить п'ять років.

Відповідно до пункту 9.1 договору, Банк вправі вимагати у позивальника дострокового повернення кредиту разом зі сплатою нарахованих процентів, комісії та інших платежів, передбачених кредитним договором у випадку невиконання позичальником п.5.3 кредитного договору щодо страхування майна, переданого в заставу Банку, однак це є правом, а не обов'язком Банку, а тому суд помилково вважав, що з 19.02.2008 р. розпочався перебіг строку позовної давності про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Оскільки додатковою угодою №5 від 24.12.2008 р. сторони визначили строк дії кредитного договору до 27.02.2009 р., строк позовної давності відповідно до кредитного договору становить п'ять років, а з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» звернулося 26.02.2014 р., то позивач не пропустив строк позовної давності.

Безпідставним є і висновок суду першої інстанції про недоведеність ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» належними доказами заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 060208/1 від 06.02.2008 р., оскільки заявлений позивачем розмір заборгованості 13 699 114,00 грн. сторони кредитного договору погодили в додатковій угоді №8 від 28.01.2008 р.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуваннямвстановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданого ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» розрахунку заборгованості убачається, що станом на 25.06.2015 р. розмір заборгованості за кредитом становить 39 587 647,44 грн., розмір пені за прострочення повернення кредиту за період з 28.02.2009 по 27.02.2012 р. складає 7 473 898,82 грн., інфляційні втрати за період з 28.02.2009 р. по 25.06.2015 р. - 15 814 805,51 грн., три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання за період з 28.02.2009 р. по 25.06.2015 р. - 2 599 829,11 грн.

Правильність зазначеного розрахунку ОСОБА_1 не оспорював, а лише просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність.

Зважаючи на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення у справі нового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська телекомунікаційна компанія» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 р. скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська телекомунікаційна компанія» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська телекомунікаційна компанія» заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 587 647,44 грн., з яких: прострочена заборгованість - 13 699 114,00 грн., пеня - 7 473 898,82 грн., інфляційні втрати - 15 814 805,51 грн., три відсотки річних за час прострочення виконання зобов'язання - 2 599 829,11 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: