Справа № 135/438/15-ц Провадження № 22-ц/772/3422/2015Головуючий в суді першої інстанції Патраманський І. О.
Категорія 33Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Стеблюк Л.П.

суддів: Копаничук С.Г., Луценка В.В.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

за участю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.10.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що начальник СВ Ладижинського МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 неправомірно не вніс відомості до ЄРДР щодо вчиненого 08.12.2013 року злочину від якого він потерпів, в зв'язку з чим був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Ладижинського міського суду від 18.02.2014 року його скаргу задоволено, підтверджено бездіяльність відповідача і зобов'язано ОСОБА_3 внести відомості про злочин до ЄРДР і почати досудове слідство, але до цього часу справа до суду не направлена. Неправомірні дії відповідача підтверджуються вищевказаною ухвалою суду, висновками прокуратур Вінницької області від 29.12.2014 року та м. Ладижин від 19.02.2015 року, свідченнями свідків допитаних в суді та матеріалами службової перевірки проведеної відносно відповідача.

Вважає, що відповідач своїми діями завдав йому моральної шкоди, яка полягає в тому, що внаслідок вчиненого злочину та понесеними внаслідок цього матеріальними збитками, він втратив спокій, погіршився його стан здоров'я, відповідач змусив його звертатися в різні органи та до суду із заявами і скаргами, в зв'язку з чим він поніс значні витрати по проїзду.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.10.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду та про постановлення нового, яким задовольнити його позов, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що остання не підлягає до задоволення наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Пунктом 101 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність"). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

З аналізу вищевикладених норм Закону видно, що позови в справах про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадової особи державного органу влади повинні пред`являтися до держави, яку в якості відповідача має педставляти відповідний державний орган.

Оскільки позивач заявив вимогу про стягнення шкоди, яка була завдана на його переконання незаконними діями начальника слідчого відділу Ладижинського МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3, тобто посадовою особою даного державного органу виконавчої влади, то і відповідачами в справі повинні виступати відповідні державні органи.

Статтею 33 ЦПК України встановлено, що суд має право замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача, тільки виключно за клопотанням позивача.

Клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача від позивача до суду не подавалось.

Пункотом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не надано суду жодних доказів заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, протиправності діянь відповідача, причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні.

Покладені позивачем в основу своїх позовних вимог, як докази неправомірності дій відповідача: ухвала Ладижинського міського суду від 18.02.2014 року по справі № 135/440/15-к, висновки службової перевірки прокуратур Вінницької області від 29.12.2014 року та м.Ладижин від 19.02.2015 року, не можуть бути визнані судом належними доказами з наступних підстав.

З ухвали Ладижинського міського суду від 18.02.2014 року по справі № 135/440/15-к видно, що судом визнано неправомірною бездіяльність слідчого СВ Ладижинського МВ УМВС України у Вінницької області.

З висновків прокуратур видно, що вони не мають ніякого юридичного значення, а містять лише формулювання особистої суб'єктивної думки, в даному разі відсутні висновки службового розслідування та накази щодо притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.10.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: