АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Свистунової О.В., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2015р. про відмову в забезпеченні позову, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.09.2015р. було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати і постановити нову, якою накласти арешт на житловий будинок за вказаною вище адресою, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, посилаючись на те, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, і разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1, який належить відповідачу на праві приватної власності, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення грошових коштів.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, що приймають участь у справі може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, вид забезпечення позову, з обґрунтуванням необхідності його застосування, та інші відомості, необхідні для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, суд з врахуванням положень ст.ст. 151,152 ЦПК України, та зазначених роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, обґрунтовано прийшов до висновку, що заявлений позивачем вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на житловий будинок не є доцільним при розгляді справи за позовом позивача до відповідача про стягнення грошових коштів за договором позики, і колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про непогодження з ухвалою суду не можуть свідчити про незаконність ухвали про відмову у забезпеченні позову у заявлений позивачем спосіб, оскільки ОСОБА_2 звернувшись з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, поставив питання в заяві про забезпечення позову, про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, а в свою чергу арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а також в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні майна у боржника та переданні на зберігання іншим особам, а тому не може бути застосований до відповідача за заявленими вимогами, оскільки такий спосіб не є співмірним, і позивачем не було наведено в заяві обставин щодо наявності у відповідача іншого житлового будинку на праві власності яким він може користуватись на час розгляду справи у разі забезпечення позову шляхом накладення арешту, і позивач не позбавлений права звернутись до суду з заявою про забезпечення позову іншим видом такого забезпечення з урахуванням положень ст.152 ЦПК України.

Таким чином ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 304,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2015р. про відмову в забезпеченні позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: