АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8358/15 Справа № 207/826/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Литвинчук В. П. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2015 року у справі за позовом Комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Оріон» до ОСОБА_5 про стягнення боргу за надані послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території,-

встановив:

ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2015 року, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у позові, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2015 року позовні вимоги задоволені, з ОСОБА_5 стягнено на користь Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Оріон" 1848,68 грн. за надані послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач проживає у АДРЕСА_1, користується наданими їй позивачем послугами по обслуговуванню будинку та прибудинкової території , та оплачує послуги лише частково по 30 гривень щомісячно, внаслідок чого утворилась заборгованість за користування наданими послугами по обслуговуванню будинку та прибудинкової території з дня утворення підприємства.

Станом на 01 лютого 2015 року заборгованість за наданіпослуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території складає 1848 гривень 68 копійок, які і підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Враховуючи встановлені обставини вимоги законодавства, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не оплачує надані позивачем комунальні послуги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. 20 Законом України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 10 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду", Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, ст.ст. 10, 11, 57-61 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що відповідач не укладала з позивачем договору по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови у позові з наступних підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до підпункту 2 пункту "а" статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2014 року між позивачем та Дніпродзержинською міськрадою укладений договір на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій/а.с. 19-23/.

Рішенням Дніпродзержинської міськради від 27.04.2011 року внесені зміни до рішення виконкому від 11.06.2008 року №476, яким встановлені граничні тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які зазначені в додатку №1 /а.с. 24-41/.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону та рішеннями міськради споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідачі повинні були довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ними обставини.

Проте, належні та допустимі докази, які б спростовували висновки суду щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в зазначеному розмірі, суду не надані.

Посилання відповідача як на доказ на надані фотографії, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови у позові, оскільки зазначені фотографії не є належним доказом, які б підтверджували невиконання саме позивачем своїх зобов'язань з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за місцем знаходження будинку, де проживає відповідач.

Законодавство не передбачає повне звільнення від оплати послуг, у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг.

Докази, які б підтверджували не надання окремих житлово-комунальних послуг, суду не надані.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з моменту проголошення.

СУДДІ: