Провадження №2/761/8397/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А., Михнюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про виплату страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (надалі по тексту - відповідач 1), Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (надалі по тексту - відповідач 2) про виплату страхового відшкодування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14.11.2014р. в м. Києві сталась ДТП. Учасника якої були автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1, що належить позивачу на праві власності та за участю автомобіля «Volkswagen Т5», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, якого в подальшому постановою Шевченківського районного суду м. Києва було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Автомобіль, яким керував ОСОБА_2, належить ПАТ «ВТБ Банк», відповідальність якого була застрахована у відповідача 1. 17.11.14р. позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість ремонту автомобіля позивача склала 13 426, 89 грн. Проте відповідачем 1 було відшкодовано позивачу лише 10 989, 05 грн. За таких обставин, у зв'язку з тим, що відповідачем 1 не в повній мірі було сплачено суму страхового відшкодування, а відповідач 2 є власником автомобіля, за участю якого сталась ДТП, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в розмірі 2437, 84 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що під час огляду транспортного засобу позивача було виявлено та зафіксовано у відповідних актах, зокрема, пошкодження, що не відносяться до пошкоджень, які було завдано автомобілю внаслідок ДТП. З метою визначення розміру завданих збитків відповідачем 1 було використано на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів програмний продукт «Аудатекс» та було проведено Калькуляцію № 1896В, відповідно до якої вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля позивача без урахування фізичного зносу складає 10 993, 91 грн. В подальшому, на підставі додатково наданих Позивачем документів відповідачем 1 було складено нову Калькуляцію № від 03.03.15р., відповідно до якої вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля позивача без урахування фізичного зносу з ПДВ складає 11 792, 90 грн., а з урахуванням - 10 989, 05 грн. Вказану суму страхового відшкодування відповідачем 1 було виплачено. Тому відповідач 1 вважає, що виконав свої зобов'язання за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту належним чином та в повному обсязі. Крім того, позивачем не було надано доказів належної оцінки майна. А різницю між фактично завданою шкодою та страховою виплатою необхідно стягнути з особи, винної у вчиненні ДТП. Справу просив розглядати за відсутності представника відповідача.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував часткового, а саме в частині щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача 2. В частині щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача 1 позов підтримав, просив задовольнити. Так, відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/4822141 (надалі по тексту - Поліс), розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 50 000, франшиза - 0 %, строк дії Договору - з 01.01.14р. по 31.12.14р. Оскільки витрати позивача на ремонт пошкодженого транспортного засобу відповідно до Акту виконаних робіт № НМ-К-05351 від 29.11.2014р. та квитанції № П1190017 від 29.11.2014р. становили 13 426, 89 грн., то вказану суму повинен відшкодувати саме відповідач 1, так як сума витрат позивача не перевищує розміру страхової суми, а франшиза Полісом не передбачена. Крім того, відповідачем 1 при проведенні розрахунку вартості відновлюваного ремонту було безпідставно занижено вартість ремонту, безпідставно застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0,4410 при визначенні суми коштів, що підлягає відшкодуванню страховою компанією.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 14.11.2014р. о 15 год. 00 хв. в м. Києві по Львівській площі, сталась ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача та за участю автомобіля «Volkswagen Т5», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та який належить відповідачу 2.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.12.2014р. водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.

Внаслідок ДТП автомобіль позивача «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, що підтверджується Довідкою № 9462799, складеною ВДАЇ з обслуговування Шевченківського району ГУМВС України в м. Києві.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача 2 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», що підтверджується Полісом № АС/4822141 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів від 01.01.2014р. Згідно умов даного договору ліміт виплати страхової суми страховиком у разі настання страхового випадку щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю становить 100 000 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлений в розмірі 50 000 грн., франшиза - 0 грн.

17.11.2014р. позивач звернувся до відповідача 1 із заявою № про виплату страхового відшкодування. На підставі якої відповідачем 1 було складено Акт огляду транспортного засобу, яким зафіксовано пошкодження автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1. Як вбачається із вказаного Акту, до пошкоджень транспортного засобу, які не пов'язані із страховим випадком, відносяться двері задні ліві - деформація та пошкодження ЛФП.

17.11.2014р. позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про додатковий огляд свого транспортного засобу для виявлення прихованих дефектів. На підставі вказаної заяви відповідачем 1 було складено Акт 64021 огляду транспортного засобу, яким зафіксовано додаткові пошкодження автомобіля позивача. Як вбачається із вказаного Акту, до пошкоджень транспортного засобу, які не пов'язані із страховим випадком, відноситься панель ліхтаря ліва - корозія.

Відповідачем 1 була складена Ремонтна калькуляція, відповідно до якої вартість ремонту становить 10 99, 91 грн. Відповідно до Розрахунку суми матеріального збитку по справі № , наданого відповідачем, сума збитку, завданого автомобілю позивача становить 9 352, 24 грн., яку відповідачем було виплачено позивачу. Вказаний факт сторонами не заперечувався.

17.02.2015р. позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про перегляд розміру страхового відшкодування. При цьому, позивачем було додаткового надано Акт виконаних робіт № НМ-К-05351 від 29.11.2014р., підписаного позивачем та ТОВ «НІКОЛЬ-МОТОРС» та квитанцію № П1190017 від 29.11.2014р.

На підставі вказаної заяви відповідачем 1 була складена нова Ремонтна калькуляція, згідно з якою вартість ремонту становить 11 792, 90 грн. Відповідно до Розрахунку суми матеріального збитку по справі № , наданого відповідачем, сума збитку, завданого автомобілю позивача становить 1 636, 81 грн., яку відповідачем було додатково виплачено позивачу. Вказаний факт сторонами не заперечувався.

Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Згідно з положеннями п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 36.1. страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2 вказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Судом встановлено, що відповідно до Акту виконаних робіт № НМ-К-05351 від 29.11.2014р., підписаного позивачем та ТОВ «НІКОЛЬ-МОТОРС» та квитанції № П1190017 від 29.11.2014р. позивачем фактично було витрачено на ремонт автомобіля 13 426, 89 грн., в той час як відповідачем 1 було відшкодовано позивачу лише 10 989, 05 грн. При цьому, відповідачем 1 розмір страхового відшкодування було визначено за допомогою програмного продукту «Аудатекс». Слід звернути увагу на ту обставину, що оцінку чи експертизу пошкодженого майна відповідач 1 не здійснював.

Враховуючи вище викладене, суд не приймає до уваги посилання відповідача 1 на ту обставину, що надані позивачем Акт виконаних робіт та квитанція про оплату вказаних робіт не є належним доказом оцінки завданої шкоду. Крім того, відповідачем 1 не надано доказів і того, що страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування за результатами огляду пошкодженого майна без проведення експертизи чи оцінки, на протязі всього розгляду справи відповідачем 1 не заявлялось клопотання про призначення експертизи з метою визначення розміру завданої шкоди. Також відповідачем 1 не надано доказів правомірності застосування програмного комплексу «Аудатекс» для складання кошторису відновлюваного ремонту КТЗ.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір реальних збитків, понесених позивачем у зв'язку із здійсненням відновлюваного ремонту свого автомобіля становить 13 426, 89 грн. і це підтверджується Актом виконаних робіт від 29.11.2014р. Крім того, з вказаного Акту вбачається, що ремонті роботи проводились лише щодо усунення пошкоджень, отриманих автомобілем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1 матеріальної шкоди в розмірі 2437, 84 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні позовних вимог, пред'явлених до відповідача 2 - ПАТ «ВТБ Банк», судом враховано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України в разі недостатності страхової виплати, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Враховуючи ту обставину, що цивільна відповідальність відповідача 2 була застрахована, ліміт відповідальності встановлений в 50 000 грн., франшиза договором страхування передбачена не була, розмір завданих збитків майну позивача та як наслідок понесених останнім витрат на відновлюваний ремонт, не перевищує вказаного ліміту, а також ту обставину, що відповідачем 1 позивачу було виплачено страхове відшкодування не в повному обсязі і вказаний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині щодо стягнення з відповідача 2 матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі - 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 988, 992, 625 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 10, 59, 60, 61, 88, 209, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215. 218, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_1 частину невиплаченого страхового відшкодування в розмірі - 2437 гривень 84 коп. та судовий збір в розмірі - 243 гривні 60 коп., а всього в сумі - 2 681 (дві тисячі шістсот вісімдесят одну) гривню 44 копійки.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: