АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/6452/15 Головуючий І інстанції: Федосенко В.В.
Категорія: договірні Доповідач: Івах А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Кокоша В.В.

при секретарі - Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 25 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №HAXRFO12191935 на суму 6606,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року.

Проте внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань станом на 02 липня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 24823,66 грн., яка складається з наступного:

-2458,15 - заборгованість за кредитом;

-0,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-20706,27 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;

-500,00 грн - штраф (фіксована частина);

-1158,27 грн. - штраф (процентна ставка).

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто зі ОСОБА_2 заборгованість за договором №HAXRFO12191935 від 25 грудня 2007 року у розмірі 5117,39 грн.. Вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ»ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його зміну, скасування в частині відмови стягнення пені у розмірі 20706,27 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Вирішити питання щодо судових витрат.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У повній мірі вимогам вказаних норм процесуального закону рішення не відповідає.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції встановив дійсні обставини справи, визначився з юридичною оцінкою правовідносин, що виникли між сторонами і законом, що їх регулює.

По справі встановлено, що 25.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір № HAXRFO12191935 від 25.12.2007 року з якої вбачається, що позивачем було надано кредит у розмірі 6606.18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам (Розстрочка) складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку :щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Відповідно розрахунку заборгованості сума заборгованості за ОСОБА_2 на 02.07.2014 року становить - 24 823, 66 грн., яка складається з наступного:

- 2458, 15 грн. - заборгованість за кредитом;

- 0.97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом:

- 20 706,27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500.00 грн. - штраф (фіксована частин);

- 1158.27 грн. - штраф (процентова складова).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що відповідачем було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту і відсотків за користування кредитними коштами, а також той факт, що договором визначена грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним узятих на себе зобов'язань. При цьому суд керувався положеннями ст. ст. 526, 530, 536, 546, 549, 629, 1049 ЦК України.

З висновком суду щодо обґрунтованості позовних вимог позивача судова колегія погоджується.

Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 629 ЦК України передбачається, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами кредитного договору HAXRFO12191935 від 25 грудня 2007 року передбачається, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, останній сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений у п. 5.1. Умов за кожний день прострочення (а.с.6;10).

Відповідно до ст. 549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з того, що за несвоєчасне повернення кредиту відповідачу нарахована пеня у розмірі 207066 грн. 27 коп., суд у відповідності до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України дійшов правильного висновку про необхідність зменшення розміру нарахованої неустойки.

Разом з тим із розміром у 1000 грн., до якого суд першої інстанції зменшив розмір неустойки погодитися не можна.

У відповідності до положень п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За вимогами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції формально послався на той факт, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, не мотивував своє рішення щодо зменшення розміру неустойки лише до 1000 грн..

Неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при ухваленні рішення, у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України, є підставою для зміни рішення.

З урахуванням фактичних обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості , судова колегія вважає, що при застосуванні вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, що нарахований позивачем, слід зменшити до розміру збитків, а саме до 2400 грн..

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру пені. Стягненню підлягає замість 1000 грн. - 2400 грн., а загальна сума заборгованості складає замість 5117 грн. 30 коп. - 6517 грн. 39 коп..

Рішення суду першої інстанції в іншій частині учасниками процесу не оскаржувалося та не було предметом апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2015 року зміні.

Керуючись ст.. ст.. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 червня 2015 року змінити в частині розміру заборгованості по договору №HAXRFO12191935 від 25 грудня 2007 року, що підлягає стягненню.

Замість суми 5117 гривень 39 копійок стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору №HAXRFO12191935 від 25 грудня 2007 року у розмірі 6517 гривень 39 копійок.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -