У х в а л а

іменем україни

25 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про припинення дії кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила визнати припиненим з 01 вересня 2010 року кредитний договір від 16 травня 2008 року, укладений між нею та Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк»).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 16 травня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір за умовами якого банк надав їй кредит у розмірі 80 000 доларів США на строк до 15 травня 2035 року зі сплатою 13 % річних для придбання квартири АДРЕСА_1, що відповідно до умов договору іпотеки від 16 травня 2008 року, укладеного між сторонами на забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, є предметом іпотеки.

Починаючи з 2009 року вона припинила виконання зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. У листопаді 2012 року вона звернулась до банку із заявою про реструктуризацію кредиту та надання згоди на реалізацію заставного майна. У грудні 2012 року ОСОБА_4 отримала дозвіл на реалізацію квартири за умови внесення на користь банку суми коштів не менше 38 700 доларів США, для погашення заборгованості та проведення реструктуризації залишку заборгованості, що залишиться після направлення коштів від реалізації заставного майна, шляхом видачі нового кредиту. У лютому 2013 року ОСОБА_5, яка мала намір придбати заставне майно - вищезазначену квартиру, звернулась до відділення ПАТ «Укргазбанк» з метою внесення коштів, проте у здійсненні даної операції їй було відмовлено, з посиланням на те, що кошти в іноземній валюті, в тому числі і для сплати кредиту, може вносити лише власник рахунку.

В подальшому, уточнивши позовні вимоги позивач зазначала, що у червні 2014 року отримала виписку з рахунку, з якої вбачається, що ПАТ «Укргазбанк» припинив нарахування відсотків за вищевказаним кредитним договором починаючи з 01 вересня 2010 року, тобто фактично відмовився від виконання зобов'язань в односторонньому порядку. Враховуючи викладене, просила позов задовольнити.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано припиненим з 01 вересня 2010 року, кредитний договір від 16 травня 2008 року, що був укладений між ОСОБА_4 та ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк». Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року, апеляційну скаргу ПАТ «Укргазбанк» задоволено. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2014 року скасовано. У задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що систематичне невиконання ПАТ «Укргазбанк» своїх зобов'язань за кредитним договором, в частині нарахування процентів та неприйняття коштів від покупця заставного майна у рахунок сплати кредиту, свідчить про односторонню відмову банку від виконання умов вищезазначеного кредитного договору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволені вказаних позовних вимог, апеляційний суд правильно виходив з того, що факт не нарахування відсотків за користування кредитом, а також факт неприйняття у ОСОБА_5 зі сторони банку кошів за заставне майно, не свідчить про односторонню відмову банку від свої зобов'язань за вказаним кредитним договором.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська