Справа № 466/1356/15 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/783/7106/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

22 лютого 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що 08 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем не надано своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 грудня 2014 року має заборгованість - 26749,56 грн., яка складається з наступного: 8043,25 грн. - заборгованість за кредитом, 16493,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2213,01 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 17759.02 грн., яка була задоволена за рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2011 року, різниця становить - 8990,54 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 449, 53 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість становить 9940, 07 грн. Оскільки відповідачка продовжувала ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашала, то позивач був змушений звернутись до суду із даною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача - ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 9940,07 грн. за кредитним договором № б/н від 08 квітня 2008 року, а також судові витрати у розмірі 243, 60 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» 9 940,07 грн. заборгованості та 243, 60 грн. судового збору ( на рах. № 3111 , МФО № 305299).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2015 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

На заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року відповідачем ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу. Відповідачка не погоджується із оскарженим рішенням з огляду на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що суд не взяв до уваги те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення, на підставі заяви ОСОБА_4 від 08 квітня 2008 р. кредитного договору б/н між позивачем та відповідачем. Доказом цього є відсутність в матеріалах справи оригіналу заяви відповідачки від 08 квітня 2008 року або хоча б надання позивачем для огляду оригіналу даної заяви в судовому засіданні. Позивачем не доведено факту отримання відповідачкою в кредит коштів від ПАТ КБ «Приватбанк». В матеріалах справи не має ні розписки, ні чеку, ні меморіального ордеру чи будь-якого іншого документа який б засвідчив факт отримання ОСОБА_4 коштів. Більше того, в розрахунку банку про заборгованість ОСОБА_4 відсутні будь-які вказівки на конкретні суми та дати отримання коштів ОСОБА_4 з 08 квітня 2008 року. Не вказано конкретного періоду протягом якого мало бути повернено конкретну суму отриманих у кредит коштів. Не вказано скільки часу сплило після отримання відповідачкою конкретної суми коштів. Відповідачка не погоджується із застосуванням до спірних відносин Умов та правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до позовної заяви, оскільки такі не містять підписів та печатки сторін договору, відтак не є правомірним нарахування заборгованості ОСОБА_4 у розмірі 500,00 грн. як штраф ( фіксована частина) та 449, 53 грн. як штраф (процентна складова) на підставі п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг. Щодо порушення норм процесуального права відповідачка покликається на порушення судом положення ст. 232 ЦПК України, оскільки суд не зважаючи на надання відповідачем доказів поважності причин неявки в судове засідання 30 червня 2015 року, а саме Витягу № 1-7/15 з медичної картки амбулаторного хворого не взяв до уваги дану обставину як одну із причин скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку. Також, розглядаючи та вирішуючи справу суд першої інстанції порушив положення ч. 2 ст. 35, ст. 36 ЦПК України, не встановив та не залучив третіх осіб на права та обов'язки яких може вплинути рішення у справі № 466/1356/15-ц. Такою особою є чоловік відповідачки - ОСОБА_6, оскільки кредитний договір створює для нього і для ОСОБА_4 солідарне зобов'язання, щодо повернення отриманих у кредит коштів, так як усі наявні у ОСОБА_4 грошові кошти, які будуть спрямовані на повернення кредиту по рішенню суду, відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України є спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги , з наступних мотивів.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК україни, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заочним рішенням Шевчегнківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2011 року у цивільній справі № 2-2628/11, копію якого ОСОБА_4 отримала 07.09.2012 року, було задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь якого з ОСОБА_4 стягнуто заборгованість, станом на 30.07.2011 року, за кредитним договором № б/н від 08.04.2008 року - у розмірі 17759 грн 02 коп. Відтак, вищевказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено факт укладення між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_4 кредитного договору № б/н від 08.04.2008 року та факт отримання ОСОБА_4 по цьому договору кредитних коштів і наявності заборгованості за цим кредитним договором, яка і була стягнута судовим рішенням. Отже, цим судовим рішенням спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем факту укладення з відповідачем кредитного договору № б/н від 08.04.2015 року, факту отримання відповідачем грошових коштів за цим договором та наявності заборгованості відповідача перед позивачем.

У розрахунку, долученому позивачем до позовної заяви, зазначені конкретні дати отримання відповідачем коштів, та нарахування плати за користування коштами і санкцій за порушення відповідачем умов договору за період часу з 08.04.2008 року по 31.12.2014 року.

Не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного рішення і незгода апелянта із застосуванням до спірних правовідносин Умов та правил надання банківських послуг, оскільки у кредитному договорі № б/н від 08.04.2008 року, зазначено, що відповідач ознайомилася і згідна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом відповідач підтвердила факт отримання нею повної інформації про умови кредитування в Приватбанку і висловила згоду з тим , що ця заява разом з пам»яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Зважаючи на те, що відповідач неодноразово подавала заяви про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що вона або її представник хворіють, однак не подала суду першої інстанції будь-яких доказів, які б підтверджували поважність неявки в судові засідання, суд першої інстанції, вправі був провести розгляд справи за відсутності відповідача, і, оскільки проти цього не заперечував позивач, суд провів заочний розгляд справи та ухвалив оскаржуване рішення у третьому судовому засіданні.

Під час розгляду цієї справи, відповідач не заявляла клопотань про залучення до участі в справі будь-кого в якості третіх осіб, і ухвалюючи 30.06.2015 року оскаржуване рішення (а.с. 75), суд першої інстанції не міг передбачити, що в наступному 09 липня 2015 року чоловік відповідачки оспорюватиме в судовому порядку кредитний договір, укладений між позивачем і відповідачкою 08.04.2008 року.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на вищенаведені норми процесуального права, та враховуючи обставини у справі, в їх об»єктивній сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.

.