РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15682/15-ц

Провадження № 2/643/5903/15

01.12.2015 року Московський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.,

при секретарі Бахметьєвій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 16178,31грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.02.2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 31.07.2015 року у нього виникла заборгованість за кредитом у сумі 16178,31грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 2459,47грн; заборгованості по процентам за користування кредитом 9832,25грн.; заборгованості за пенею та комісією у сумі 2640,00грн.; штрафу (фіксована частина) 500грн., штрафу (процентна складова) 746,59грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, оскільки між нею та банком 30.11.2015 року було підписано генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання її до Умов та правил надання продукту кредитних карт.

Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

22.02.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві /а.с.5-31/.

За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Взяті на себе зобовязання по договору № б/н від 22.02.2012 року ОСОБА_1 виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит.

У порушення зазначених умов договору відповідач ОСОБА_2 зобовязання за договором № б/н від 22.02.2012 року належним чином не виконала.

В зв'язку з виникненням заборгованості по кредиту в загальній сумі 16178,31 грн. банк звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості з відповідача.

Суд приймає до уваги посилання відповідача на укладення з позивачем додаткової угоди, та проведення реструктуризації заборгованості, як на підставу можливості погашення заборгованості в добровільному порядку, оскільки це зафіксовано в генеральній угоді та приєднано до умов та правил надання продукта кредитних карт, якою відтерміновано - розстрочено сплату заборгованості на строк 36 місяців з 30.11.2015 року по 30.11.2018 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд вважає, що відповідно до ст. ст. 58, 60 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, беручи до уваги, що банк та ОСОБА_2 дійшли згоди щодо розстрочки сплати заборгованості про що сторони уклали відповідну угоду, тому підстави для примусового стягнення заборгованості відсутні, а питання між сторонами вирішено.

Згідно із ст.88 ЦПК України позивачеві не підлягають до присудження понесені ним судові витрати при подачі позову до суду у разі відмови судом у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя - Т.М.Довготько