У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Прибужжя» в особі ліквідатора БогачСтепана Степановича, про проведення перерахунку розміру відшкодування шкоди з врахуванням коефіцієнтів підвищення заробітної плати і стягнення коштів, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про проведення перерахунку розміру відшкодування шкоди з врахуванням коефіцієнтів підвищення заробітної плати і стягнення коштів, посилаючись на те, що з 1966 року він працював на посаді підземного прохідника 7-го розряду у Червоноградському шахто-будівельному управлінні № 2 тресту «Укрособвуглемонтаж», правонаступником якого є ВАТ «Прибужжя». Під час роботи прохідником вертикальних стволів на будівництві шахти 14 березня 1969 року був травмований. Висновком МСЕК від 18 вересня 1989 року у зв'язку із ушкодженням здоров'я, йому безстроково встановлено 95 % втрати працездатності. Починаючи з часу настання нещасного випадку позивач отримував відшкодування шкоди від третьої особи - ВАТ «Прибужжя», але з 29 травня 2001 року відшкодування шкоди, завдане його здоров'ю здійснює відповідач. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08 жовтня 1999 року було вирішено провести перерахунок відшкодування шкоди позивачу з врахуванням встановлених коефіцієнтів росту тарифних ставок, стягнуто заборгованість за період з 01 травня 1992 року по 01 жовтня 1999 року, а також вирішено стягувати з 01 жовтня 1999 року щомісячно 198,64 грн, з урахуванням подальшого росту коефіцієнтів тарифних ставок. Згодом було виявлено, що ВАТ «Прибужжя» приховало від суду деякі коефіцієнти росту тарифних ставок, які не були враховані при обчисленні та нарахуванні позивачу щомісячних виплат по відшкодуванню шкоди.

З посиланням на збільшення у ВАТ «Прибужжя» коефіцієнтів підвищення заробітної плати (тарифних ставок), про що йому стало відомо під час розгляду цієї справи, які не були враховані у рішенні Червоноградського міського суду від 08 жовтня 1999 року та з урахуванням коефіцієнту росту тарифних ставок працівників згідно колективної угоди на 2001 рік на 1,31 після неодноразового збільшення і уточнення позовних вимог, просив: стягнути з відповідача одноразово суму недоплаченої страхової виплати за період з 01 червня 2001 року в розмірі 346 388,96 грн, та після ухвалення рішення щомісячно стягувати 5 868,87 грн до змін у законодавстві.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області на користь ОСОБА_6 одноразово за період з 01 жовтня 2009 року по 01 грудня 2014 року - 195 969,76 грн, а починаючи з 01 грудня 2014 року щомісячно по 5 029,14 грн до змін в законодавстві. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області на користь ОСОБА_6 195 969,76 грн, та щомісячно по 5 029,14 грн до змін в законодавстві змінено.

Зменшено суму одноразового стягнення за період з 01 жовтня 2009 року по 01 грудня 2014 року до 21 727,97 грн та зменшено суму щомісячного стягнення, починаючи з 01 грудня 2014 року до 2 264,50 грн до змін у законодавстві.

В решті рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2014 року залишено без змін.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області, не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані ним судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Крім того, ОСОБА_6, не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір щомісячного відшкодування шкоди при передачі справи позивача до відділення Фонду не відповідав вимогам законодавства, оскільки неврахування наведених коефіцієнтів призвело до невірного нарахування позивачу щомісячного розміру відшкодування шкоди та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення з відповідача недоплаченого розміру відшкодування шкоди позивачу з врахуванням підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств у період з 01 жовтня 2009 року до 01 грудня 2014 року , що становить 195 969,76 грн, а починаючи із 01 грудня 2014 року щомісячно стягувати по 5 029,14 грн до змін у законодавстві.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що наявні підстави для врахування коефіцієнта росту тарифних ставок на ВАТ «Прибужжя» тільки згідно колективної угоди на 2001 рік, у зв'язку з чим дійшов висновку про зменшення суми одноразового стягнення за період з 01 жовтня 2009 року по 01 грудня 2014 року до 21 277,97 грн та зменшення суми щомісячного стягнення з 01 грудня 2014 року до 2 264,50 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 з 1966 року працював у Червоноградському шахто-будівельному управлінні № 2 тресту «Укрособвуглемонтаж» (правонаступником якого є ВАТ «Прибужжя») на посаді підземного прохідника 7-го розряду, що підтверджується записами проведеними у його трудовій книжці.

За час роботи на даному підприємстві, зокрема 14 березня 1969 року позивач отримав виробничу травму, у зв'язку з чим висновком МСЕК від 18 вересня 1989 року позивачу встановлена друга група інвалідності з втратою 95 % працездатності безстроково та призначено відповідні виплати.

Відповідно до Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (яка була чинною до 11 липня 2001 року), розмір відшкодування втраченого потерпілим заробітку встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров'я (п.9).

Середньомісячний заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності.

Середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок, посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу (дільниці, цеху) підприємства, де працював потерпілий до моменту ушкодження здоров'я, або індексації доходів відповідно до чинного законодавства (п.22).

Перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності, зміни складу сім'ї померлого, підвищення розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в порядку, визначеному законодавством, підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств.

Перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи (п.28).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08 жовтня 1999 року, яке набрало законної сили, позивачу проведено перерахунок відшкодування шкоди відповідно до постанови Міністерства праці України від 27 січня 1992 року № 6 і від 16 квітня 1992 року № 15 та Роз'яснення Міністерства праці від 27 червня 1992 року № 18-220, а також з урахуванням коефіцієнту росту тарифних ставок встановлено розмір втраченого заробітку позивача, починаючи з 01 жовтня 1999 року в розмірі 198,64 грн.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 20 липня 2012 року, яка набрала законної сили, відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_6 про перегляд рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 08 жовтня 1999 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що вказаними рішеннями встановлено розмір втраченого заробітку позивача, починаючи з 01 жовтня 1999 року в розмірі 198,64 грн, а тому вказані обставини відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи.

Крім того, судами встановлено, що ВАТ «Прибужжя» був встановлений коефіцієнт підвищення тарифних ставок 1,31 на підставі колективної угоди ВАТ «Прибужжя» на 2001 рік, що підтверджується листом Територіальної державної інспекції праці у Львівській області від 04 травня 2012 року № 02-0464/07 та не був врахований ВАТ «Прибужжя» при передачі у травні 2001 року страхової справи ОСОБА_6 відповідачу.

За таких обставин, з урахуванням вказаних вимог закону, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для підвищення розміру втраченого заробітку визначеного рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08 жовтня 1999 року в сумі 198,64 грн на коефіцієнт 1,31, визначений лише колективною угодою ВАТ «Прибужжя» на 2001 рік, який не був врахований ВАТ «Прибужжя» при передачі у травні 2001 року страхової справи ОСОБА_6 відповідачу, у зв'язку з чим правильно змінив рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування наслідків спливу позовної давності за заявою відповідача та задоволення позовних вимог в межах трирічного строку передбаченого ст. 257 ЦК України, починаючи з 01 жовтня 2009 року.

Вказаним обставинам та наданим доказам судом першої та апеляційної інстанцій наданий належний правовий аналіз, що обґрунтовано відображено в мотивувальних частинах оскаржуваних заявникамисудових рішень.

Оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають встановленим у справі обставинам, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційні скарги необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_6 та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2014 року, в частині яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Львівської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

В.І. Мартинюк

М.І. Наумчук