Справа № 353/1162/15-ц
Провадження № 2/353/490/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

cекретаря Мороз М.І.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 27.06.2007 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 850. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що з липня 2015 року вона з Відповідачем разом не проживає, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Відповідач виїхав на постійне місце проживання до своїх батьків. Перебувати у подальших шлюбних відносинах Позивачка не бажає, примирення між ними недоцільне, спільно нажитого майна немає, а тому просить шлюб між ними розірвати, місце проживання малолітніх дітей визначити по її місцю проживання та залишити їй шлюбне прізвище «Мулярчук».

В судовому засіданні Позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що причинами розірвання шлюбу є те, що вона разом з Відповідачем разом не проживає, Відповідач її ображає, вказує, що він не є батьком другої дитини, матеріально не допомагає та не цікавиться її життям та життям дітей.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання позов визнав, просив його задовольнити, оскільки йому стало зрозуміло, що Позивачка не бажає зберегти шлюб та жити з ним разом.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 27 червня 2007 року між Позивачкою та Відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції зареєстровано шлюб (а.з. № 850), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 4, 5).

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити.

В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу Позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Мулярчук».

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін. Враховуючи те, що Відповідач в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що місцем проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., слід визначити місце проживання їх матері ОСОБА_1 (Позивачка).

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 61, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 27 червня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 850 - розірвати.

Місцем проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначити місце проживання їх матері ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 шлюбне прізвище «Мулярчук».

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 223 ЦПК України.

Головуюча У.Ю. Луковкіна