У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 10 листопада 2005 року згідно з кредитним договором ОСОБА_4 надано кредит у розмірі 3 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 3 % в місяць з розрахунком 360 днів у році з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 636 грн 75 коп., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_4 та судові витрати.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 30 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 21 вересня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що банк звернувся до суду з позовом після спливу позовної давності, оскільки остання транзакція за платіжною карткою відповідача, тобто поповнення карткового рахунку було здійснено позичальником 26 липня 2008 року, а позов пред'явлено у квітні 2015 року.

Разом з тим ОСОБА_4 у судовому засіданні заявляв про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги про те, що строк дії картки до лютого 2013 року, при тому, що картка видана ще у 2005 році, а згідно з Умовами і правилами надання банківських послуг строк дії договору становить два роки, були предметом дослідження та перевірки судами і не знайшли свого підтвердження, оскільки на запити суду відповідна достовірна інформація, зокрема пам'ятка клієнта, яка є складовою частиною укладення договору про надання банківських послуг, довідка про умови кредитування банком суду не надано (постанова Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року № 6-1295цс15). Таким доказом не може бути довідка банку (а.с. 60).

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 30 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта