Справа №705/1673/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

при секретарі Остропольській О.В.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Уманська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за заповітом, зобовязання вчинити дію, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про те, що 18 травня 2011 року помер ОСОБА_5 і після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку № 4по вулиці Пархоменка в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області, що належала померлому на праві власності відповідно до договору дарування житлового будинку від 29 липня 2004 року. Інша 1/2 частина житлового будинку № 4 по вулиці Пархоменка в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області належить на праві власності ОСОБА_3 відповідно до договору дарування житлового будинку від 29 липня 2004 року.

Крім того, відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,4015 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області відповідно до державного акту серії ЧР № 042869 та на земельну ділянку площею 4,5931 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області відповідно до державного акту серії ІІ ЧР № 028639.

За життя ОСОБА_6 склав заповіти, а саме: від 20 серпня 2007 року, посвідчений секретарем Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, яким належну йому на праві особистої власності 1/2 частину житлового будинку № 4 по вулиці Пархоменка в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області заповів їй, ОСОБА_2 та від 07 травня 2011 року, посвідчений секретарем Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, яким належну йому на праві власності на підставі державного акту земельну ділянку площею 4,4015 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області та земельну ділянку площею 4,5931 га надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіти на день смерті заповідача не змінені та не скасовані.

Таким чином, ОСОБА_6 за життя заповів усе майно своїй дочці та дружині.

29 жовтня 2011 року вона звернулася до нотаріуса Сочинського нотаріального округу Краснодарського краю Російської Федерації для оформлення заяви нотаріусу Черкаської області про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь матері ОСОБА_3. 08.11.2011 року заява надійшла до Уманської районної державної нотаріальної контори.

Перебуваючи у нотаріуса вона повідомила, що померлий за життя зробив заповідальні розпорядження на все належне йому майно. При цьому нотаріус їй заповів, що у звязку з призначенням спадкодавцем своїх спадкоємців за заповітом на все належне йому майно, вона може відмовитися від спадщини за заповітом на користь своєї матері, яка також є спадкоємцем за заповітом. Також нотаріусом їй було розяснено, що у звязку з призначенням спадкодавцем своїх спадкоємців за заповітом, інші спадкоємці, які могли б прийняти спадщину за законом у разі відсутності заповіту, не можуть приймати спадщину, якщо не мають права на обовязкову частку у спадщині.

Вона добровільно та свідомо, як спадкоємець за заповітом відмовилася від спадщини на користь матері. У разі розяснення нотаріусом, що при її відмові від прийняття спадщини на користь матері, остання не зможе успадкувати її заповідальну частку, і вона ніяким чином не оформила б заяву про відмову від прийняття спадщини, а беззаперечно прийняла б її.

25 липня 2013 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області на імя ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_6, видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно: 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області вул. Пархоменка, 4. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку указаного майна на цей час не видано.

25 липня 2013 року здійснена державна реєстрація права власності на нерухоме майно 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області вул. Пархоменка, 4, на імя ОСОБА_3, реєстраційний номер 243.

Неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину вплинуло на її волевиявлення, оскільки вона вважала, що підписуючи заяву про відмову від прийняття спадщини, вона мала впевненість, що ОСОБА_3 нотаріально оформить право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а без такої впевненості правочин не був би укладений, тобто вона помилялася щодо правових наслідків договору і це є обставиною, що має істотне значення, а тому є передбачені ст. 229 ЦК України підстави для визнання правочину недійсним.

У березні 2014 року їй стало відомо, що її матері було відмовлено в оформленні спадкового документу на частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області вул. Пархоменка, 4, яку заповів їй ОСОБА_7 і від якої вона відмовилася на користь матері. Крім того, їй стало відомо про те, що її мати позивалася до ОСОБА_4 про усунення її від спадщини так як остання подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом.

Оскільки вона неправильно сприймала фактичні обставини правочину, що вплинуло на її волевиявлення та у разі визнання правочину заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом померлого ОСОБА_6, недійсним, вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини.

Просить суд визнати вчинений ОСОБА_2 односторонній правочин заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом померлого ОСОБА_6 від 29 жовтня 2011 року, який зареєстрований в реєстрі за № 15430 нотаріусом Сочинського нотаріального округу Краснодарського краю Російської Федерації, недійсним.

Скасувати реєстрацію правочину заяви від 29 жовтня 2011 року про відмову ОСОБА_2 від прийняття спадщини померлого ОСОБА_6, яка надійшла до контори 08 листопада 2011 року.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 липня 2013 року видане державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області на імя ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_6, на спадкове майно 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області, вул. Пархоменка, 4, зареєстроване в реєстрі за № 1-1002, недійсним.

Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області, вул. Пархоменко, будинок 4, на імя ОСОБА_3 від 25 липня 2013 року, реєстраційний номер 43.

Визнати пропуск ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер 18 травня 2011 року, з поважної причини.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк терміном в чотири місяці для подання до Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер 18 травня 2011 року.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні в повному обємі підтримав позовні вимоги та факти, викладені у позові та просить суд позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, спадкоємцями за заповітом на яку є позивач та відповідач ОСОБА_3 Позивачем було прийнято рішення відмовитися від своєї частки спадщини на користь матері, що вона і зробила звернувшись до нотаріуса. Перед написанням такої заяви, нотаріусом його довірительці було розяснено про те, що якщо наявний заповіт, то інші спадкоємці за законом не можуть претендувати на спадщину, тому позивач була впевнена, що вона відмовилася від прийняття спадщини лише на користь матері. Всупереч зазначеного, у березні 2014 року позивачу стало відомо про те, що її матері відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину від прийняття якої вона відмовилася, а також про те, що ОСОБА_4 також звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, як спадкоємець за законом. На його думку, оскільки позивачем було невірно сприйнято фактичні обставини правочину, чим порушено її волевиявлення, позов є обґрунтованим, тому просить його задоволити.

Представник третьої особи ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вважає, що фактично спір за спадкове майно ведеться між відповідачами, а написання позивачем заяви про відмову від прийняття спадщини на користь матері було метою усунення ОСОБА_4 від прийняття спадщини. Нотаріусом позивачу при вчиненні правочину було розяснено усі наслідки. Вважають правочин про відмову від прийняття спадщини дійсним, а позовні вимоги безпідставними. Також не вбачає підстав для поновлення строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки будь-яких доказів поважності такого строку позивачем не вказано. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена, про причини неявки суд не повідомляла.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Судом достовірно встановлено про те, що згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 164028, виданого Ладижинською сільською радою Уманського району Черкаської області, ОСОБА_6 помер 18.05.2011 року. Актовий запис № 19.

Згідно заповіту складеного 20.08.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 103, посвідченого секретарем Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, ОСОБА_6 заповів належну йому на праві особистої власності 1/2 частину житлового будинку № 4, що знаходиться в с. Ладижинка Уманського району по вулиці Пархоменка, ОСОБА_2.

Згідно заповіту, складеного 07 травня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 53, посвідченого секретарем Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, ОСОБА_6 заповів належну йому на праві власності на підставі Державного акту серії ЧР № 042869 земельну ділянку площею 4,4015 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області та належну йому на праві власності на підставі Державного акту ІІ-ЧР № 028639 земельну ділянку площею 4,5931 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно заяви позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на імя нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за № 15430, посвідченої нотаріусом Сочинського нотаріального округу Краснодарський край Російська Федерація, ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3.

У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актом цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити права та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей).

На думку суду, позивачем не надано будь-яких доказів в підтвердження того, що вчинений нею правочин, а саме написання заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь матері ОСОБА_3, є нікчемним і має бути скасованим. За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 202, 215, 229, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Б. Коваль