АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 610/2435/15-ц
Провадження № 22-ц-/790/8093/15 Головуючий І інстанції:Купін В.В.
Категорія: сімейні Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Шевченко Н.Ф., Кокоші В.В.,

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 22 лютого 2012 року, шлюб між ним та ОСОБА_2, який зареєстрований 18 червня 2010 року було розірвано.

Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З самого народження донька проживає разом з ним, перебуває на його утриманні.

З 2012 року більш ніж три роки ОСОБА_2 зовсім не цікавиться життям доньки, не кажучи вже про надання матеріальної допомоги на її утримання, яку вона ніколи не надавала, не піклується про духовний і фізичний розвиток своєї доньки, нічого не знає про її стан здоров`я, та інтереси, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

ОСОБА_3 навчається у Балаклійській ЗОШ № 5, до школи її приводить батька та бабуся ОСОБА_4 вони ж її і забирають, дівчинка виглядає доглянутою, задоволеною життям, має родинні цінності, добре вихована.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Покладено на орган опіки та піклування Балаклійської РДА Харківської області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обовязків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі і позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядом справи достеменно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2010 року.

Шлюб між сторонами за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 22 лютого 2012 року було розірвано є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ВЛ №215073, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №141.

З моменту народження та до сьогодні донька проживає разом з батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_5 в будинку, який належить на праві власності останній, який розташований по вул.. Київській, 25 у м. Балаклія Харківської області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що в ході розгляду справи не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, при цьому керувався нормативно-правовоми актами, зазначеними у рішенні суду, а тому дійшов правильного висновку, що слід попередити матір про необхідність змінити ставлення до дитини, оскільки її участь у розвитку та вихованні дитини за минулий період та в даний час є недостатньою.

З висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, оскільки він ґрунтується на основі повно та всебічно зясованих обставин, відповідає вимогам ст. ст. 57-60, 64 ЦПК України, положенням ст. ст. 150, 164 СК України, а також розясненням Пленуму Верховного Суду України, що містяться у Постанові №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зі змінами, внесеними згідно Постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року.

Відповідно до характеристики Балаклійської ЗОШ № 5 від 15.06.2015 р. ОСОБА_3 опікується батько та бабуся.

Мати дитини ОСОБА_2 проживає окремо з іншою родиною цивільного чоловіка, донькою не цікавиться, уваги не приділяє, матеріально не опікується, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, веде привільний спосіб життя.

Так, відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

При цьому відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Пунктами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як убачається з матеріалів справи, орган опіки та піклування Балаклійської районної державної адміністрації у своєму висновку від 02 вересня 2015 року вказав про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3.

Даний висновок є достатньо обґрунтованим.

Належними і допустимими доказами в передбаченому законом порядку, які б давали беззаперечні підстави для застосування крайнього заходу до матері, як позбавлення батьківських прав, позивач не довів.

З урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, дійсними обставинами справи, а саме батьки дитини розлучені, мешкають за різними адресами, дружніх стосунків не зберегли, дитина у більшій мірі знаходиться на вихованні у бабусі, суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, на виконання вимог ч. 3 ст. 215 ЦПК України суд у своєму рішенні привів мотиви, з яких вважав встановленою недостатність фактів, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

За ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -