Справа № 167/689/15-ц Провадження № 22-ц/773/1730/15 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С.П.
Категорія: 43 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів - Антонюк К.І., Овсієнка А.А.

з участю:

секретаря -Кирилюка О.О.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з даним позовом, який мотивує тим, що вона з відповідачем ОСОБА_3 являються співвласниками будинковолодіння, розташованого на АДРЕСА_1. Судовими рішеннями проведено поділ даного будинковолодіння, при якому позивачу виділено 75/100 частин літньої кухні-хліва В-1 (дальня до вулиці частина), а відповідачу 25/100 її частин (ближня до вулиці частина), колодязь Е залишено у їх спільному користуванні.

У зв'язку із тим, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належною їй частиною літньої кухні-хліва та колодязя, позивач просила усунути перешкоди у їх користуванні, шляхом облаштування за її рахунок перегородки по лінії поділу літньої кухні-хліва, а саме на відстані 7 м 27 см від дальньої до вулиці стіни та забезпечення вільного доступу до колодязя, шляхом розбирання частини металевої огорожі, що розміщена на спільній земельній ділянці.

27 жовтня 2015 року рішенням Рожищенського районного суду позов ОСОБА_2 задоволено в повному об'ємі.

Постановлено зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні 75/100 частин літньої кухні-хліва В-1 за адресою: АДРЕСА_1, шляхом забезпечення облаштування за рахунок ОСОБА_2 перегородки по лінії поділу, а саме - на відстані 7 м 27 см від дальньої до вулиці стіни та забезпечення вільного доступу до колодязя, що перебуває у спільному користуванні, шляхом розбирання частини металевої загорожі, що розміщена на спільній земельній ділянці.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

В поданій на рішення суду першої інстанції апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони по справі являються співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке поділене між ними судовими рішеннями. У їх спільній сумісній власності залишено ганок (а-2) та колодязь Е на суму 5 477 грн.

Із судових рішень та технічної документації на будинковолодіння вбачається, що позивач являється власником 75/100 частин літньої кухні-хліва В-1 (дальня до вулиці стіна), а відповідач власником 25/100 частин літньої кухні-хліва В-1 (ближня до вулиці стіна).

Зобов'язавши позивача облаштувати перегородку по лінії поділу в літній кухні-хліві В-1, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що таке перепланування є можливим з технічної точки зору і не порушить цілісність конструкції допоміжного (нежитлового) приміщення, відповідатиме будівельним, санітарним, протипожежним нормам та не буде створювати перешкод у користуванні належною відповідачу часткою.

Не можна погодитись із висновком суду про зобов'язання відповідача забезпечити вільний доступ до колодязя, шляхом розбирання частини металевої огорожі, що розміщена на спільній земельній ділянці, з огляду на наступне.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_2 покликалася на те, що відповідач ОСОБА_3 загородила огорожею ділянку землі на якій розташований колодязь загального користування, установила в'їзні ворота з хвірткою, яка періодично закривається на замок, перешкоджаючи у такий спосіб користуватись ним.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 притягалась до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП за самовільне огородження колодязя, який знаходиться у спільному користуванні сторін.

Проте, постановою Рожищенського районного суду від 04 серпня 2015 року, що набрала законної сили, постанову адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Рожищенської міської ради від 01 квітня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення вимог, передбачених ст. 186 КУпАП скасовано за відсутності складу адміністративного правопорушення, а провадження по справі закрито (а.с. 56 зворот).

Відповідно до додатку 7 до Державних санітарних норм та правил (ДсанПІН 2.2-171-10), а саме п. 9 під час влаштування колодязя необхідно дотримуватись таких вимог-для підйому води із колодязя слід застосовувати насоси (краще електрозанурювальні). Зливна труба насоса повинна мати гачок для підвішування відра. У разі неможливості застосування насоса допускається обладнання колодязя коловоротом або міцно прикріпленим «журавлем» з відром для загального користування. Біля колодязя слід влаштовувати підставку для відер, навколо споруди повинна бути огорожа (радіусом не менше 2 м) з воротами (хвірткою) та стежка із твердим покриттям (від воріт до колодязя).

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, на думку колегії суддів, позивачем ОСОБА_2 об'єктивно не доведено, що відповідач ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у користуванні колодязем, тоді як спорудження огорожі навколо нього є вимогою Державних санітарних норм та правил, а доводи останньої, викладені в позовній заяві, заперечуються стороною відповідача та спростовуються наявними у матеріалах справи актом обстеження від 04 липня 2015 року (а.с. 18) та рішенням суду від 04 серпня 2015 року (а.с. 56 зворот), в яких зазначено, що на момент обстеження колодязь огорожений, хвіртка на замок не закрита.

За таких обставин, висновок суду про задоволення позову зроблений при неповному з'ясуванню судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що в силу вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2015 року у даній справі скасувати з ухваленням нового рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді