Справа № 159/1756/15-ц
Провадження № 2/159/597/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 30 листопада 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участю: секретаря Канашкової О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом Ковельського міжрайонного прокурора до ОСОБА_3 про припинення права власності на земельні ділянки шляхом примусового відчуження, -

в с т а н о в и в :

Ковельський міжрайонний прокурор звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про припинення, шляхом примусового відчуження із передачею виручених коштів відповідачеві ОСОБА_3, права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,63 га (земельна ділянка площею 1,91 га рілля, земельна ділянка площею 0,54 га рілля та земельна ділянка площею 2,18 га кормові угіддя), нормативною грошовою вартістю 63809,91 грн., що знаходиться на території Мощенської сільської Ковельського району Волинської області, право власності відповідача на які посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії РЗ №121081, зареєстрованим 21.05.2002 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №144.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: відповідачці ОСОБА_3, яка є громадянкою ОСОБА_4 Федерації і постійно мешкає за адресою: ОСОБА_4 Федерація, Краснодарській край, Калінінський район, хутір Байкопонура, вул. Дружби,18, на праві приватної власності належать земельні ділянки загальною площею 4,63 га (земельна ділянка площею 1,91 га рілля, земельна ділянка площею 0,54 га рілля та земельна ділянка площею 2,18 га кормові угіддя), цільовим призначенням яких є ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Мощенської сільської Ковельського району Волинської області, право власності на які посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії РЗ №121081, зареєстрованим 21.05.2002 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №144.

Зазначений державний акт видано відповідачеві на підставі рішення Мощенської сільської ради Ковельського району від 28.12.2001 року №26/3 згідно свідоцтва про право на спадщину АЕР №659202, р№3-363. До теперішнього часу земельні ділянки перебувають у власності відповідача у справі. Нормами ст. 81 Земельного кодексу України регламентується обовязкове відчуження землі сільськогосподарського призначення, прийнятої у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року з часу набуття права власності. Відповідачем ігнорується повідомлення Мощенської сільської ради Ковельського району про необхідність відчуження успадкованих відповідачем земельних ділянок сільськогосподарського призначення. З врахуванням наведеного, посилаючись на норми ч.5 ст. 22, ч.2 п. «в» ч.3, ч.4 ст. 81, п. «е» ч.1 ст. 140, п. «д» ч.1 ст. 143, ч.ч. 1,2 ст. 145 Земельного кодексу України Ковельський міжрайонний прокурор прохає суд задовольнити позов про припинення права власності відповідача ОСОБА_3 на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом їх примусового відчуження.

В судовому засіданні прокурор позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, прохає суд ухвалити рішення, яким припинити, шляхом примусового відчуження із передачею виручених коштів відповідачеві ОСОБА_3, право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,63 га (земельна ділянка площею 1,91 га рілля, земельна ділянка площею 0,54 га рілля та земельна ділянка площею 2,18 га кормові угіддя), нормативною грошовою вартістю 63809,91 грн., що знаходиться на території Мощенської сільської Ковельського району Волинської області, право власності на які посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії РЗ №121081, зареєстрованим 21.05.2002 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №144. Судові витрати прохає покласти на відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 у ході судового розгляду позов визнала і не заперечила проти його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №121081, виданого 21 травня 2002 року Мощенською сільською радою народних депутатів і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №144, відповідачеві ОСОБА_3, яка мешкає по вул. Дружби,18, хутір Байкопонура, Калінінській район Краснодарського краю, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,63 гектари у межах згідно плану, яка являє собою сільськогосподарські угіддя, з яких 2,45 га ріллі, 2,18 га кормових угідь. (а.с.3).

Згідно даних паспорту громадянина ОСОБА_4 Федерації, виданого 15.05.2001 року Калінінським РВВС Краснодарського краю відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою ОСОБА_4 Федерації.

За змістом ч.2, п. «в» ч.3, ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані обєкти нерухомого майна, що належить їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті, зокрема у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Згідно повідомлення управління Держземагенства у Ковельському районі Волинській області №10-303-0.3-632/2-15 від 20.02.2015 року згідно форми 6-зем земельні ділянки загальною площею 4,63 га, що перебувають у приватній власності відповідача ОСОБА_3 , є землями сільськогосподарського призначення.

Як вбачається з витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 4,6300 га, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_3, виданої управлінням Держземагенства у Ковельському районі, земельні ділянки площею 1,91 га, 0,54 га, 2,18 га, які перебувають у власності ОСОБА_3 згідно державного акта на право власності на землю серії РЗ №121081 від 21.05.2002 року, є земельними ділянками сільськогосподарського призначення. Грошова оцінка земельних ділянок становить 63809,91 грн.

Таким чином вказані земельні ділянки не можуть перебувати у власності відповідача, яка є іноземкою.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 145 Земельного кодексу України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду.

У ході судового розгляду представник відповідача пояснила, що відповідач дійсно попереджалась про необхідність відчуження належних їй земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Мощенської сільської ради Ковельського району і намагалась їх відчужити, однак відмова нотаріусів посвідчити відповідний договір відчуження земельної ділянки, завадив цьому.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 145 Земельного кодексу України у разі невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених Земельним кодексом, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 отримані у спадок земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані за межами населених пунктів, добровільно, упродовж встановленого законодавством України річного строку, не відчужила, право власності відповідача на ці земельні ділянки підлягають примусовому припиненню у судовому порядку.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Відтак з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15,30, 59-62, 85, 212, 213, 215, 130, 173,174 ЦПК України, ст. 22,81,145 Земельного Кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Припинити, шляхом примусового відчуження із передачею виручених коштів відповідачеві ОСОБА_3, право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,63 га (земельна ділянка площею 1,91 га рілля, земельна ділянка площею 0,54 га рілля та земельна ділянка площею 2,18 га кормові угіддя), нормативною грошовою вартістю 63809,91 грн., що знаходиться на території Мощенської сільської Ковельського району Волинської області, право власності відповідача на які посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії РЗ №121081, зареєстрованим 21.05.2002 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №144.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у справі в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: Т.М.Луньова