Справа № 694/117/15-ц
провадження 2/694/124/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

19.11.2015 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Гончаренко Т.В.,

при секретарі Блискавці А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в приміщені Звенигородського районного суду за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в якій просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2В, зареєстрований 05.04.2003 року Рязанським відділенням РАЦС м.Москва, Російської федерації, актовий запис №574 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3В, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, та просить не стягувати із відповідача понесені нею судові витрати.

Судом відповідно до вимог частини 3 статті 415 Цивільного процесуального кодексу України та на підставі положень Мінської Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам» від 22 січня 1993 року, Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень надіслано судове доручення про вручення відповідачу пакету документів (позовної заяви з додатком, повідомлення про розгляд справи на 19.10.2015 року на 09-00 годину, з резервною датою слухання справи 19.11.2015 року о 09-00 годині).

На виконання судового доручення, судом отримано підтвердження про вручення документів та протокол судового засідання Нікулінського районного суду м.Москви Російської Федерації від 20.04.2015 року, за змістом якого допитаний ОСОБА_2 повідомив, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, в частині стягнення судових витрат та аліментів ним будуть направлені заперечення до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Відповідач у судові засідання, призначені на 19.10.2015 року, 19.11.2015 року, не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Заперечення проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів та судових витрат на день розгляду справи до Звенигородського районного суду не надходило.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МЮ №883094, вбачається, що 05.04.2003 року Рязанським відділом запису РАЦС м.Москви, Російської Федерації, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №574 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Солнцевским відділом РАЦС Управління РАЦС Москви, Російської Федерації, вбачається, що у шлюбі народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Згідно акту депутата Звенигородської міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з січня 2011 року постійно проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 і знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1, яка також постійно проживає за цією адресою. (а.с.18)

Судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сімї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сімєю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства.

Спору про місце проживання дитини не має.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка, при реєстрації шлюбу прізвище не змінювало, то відповідно після розірвання шлюбу їй залишається прізвище «Теліженко»

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини не надає.

В принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «…Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобовязуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обовязки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст.ст.8,11,12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402: «…Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сімї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці».

Керуючись вимогами ст.182 Сімейного Кодексу України та п.17 Постанови Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоровя та матеріальне положення позивача і відповідача.

Суд враховує, що позивачка працює викладачем у Катеринопільській дитячій музичній школі та отримує середню зарплату в сумі 2570,50 грн., інших доходів у неї не має, у неї на утриманні перебуває неповнолітня дитина, а відповідачем заперечень щодо стягнення з нього аліментів надано не було, інформація щодо його стану здоровя та матеріального положення суду не відома.

І тому , відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною віку повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

У звязку із відмовою позивачки від стягнення понесених нею судових витрат із відповідача, судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст.88,130,169,174,208,209,212-215,218, 223, 224,ч.1 ст.367 ЦПК України, ст.ст.180,181,182,183,191 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 05.04.2003 року Рязанським відділом запису РАЦС м.Москви, Російської Федерації, актовий запис №574.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_1

Після розірвання шлюбу, залишити прізвище позивачу «Теліженко».

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, Російської Федерації, на користь ОСОБА_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, НОМЕР_1, виданий 02.07.2015 року Звенигородським РС УГМС України в Черкаській області, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 Б, Черкаської області, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду 21.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Стягнути ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок (отримувач коштів УДКСУ у Звенигородському р-ні, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37864724, банк отримувача ГУДКСУ у Черкаській області, код банку отримувача (МФО) 854018, рахунок отримувача 0100, код класифікації доходів бюджету 22030001, пункт 1.1).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд.

Суддя