АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

19 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Сірій О.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення коштів, за апеляційної скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 24 вересня 2015 року,

встановила:

у травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути с ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на його користь страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн., а з ОСОБА_4 11 028 грн. 49 коп., посилаючись на те, що 08 липня 2012 року з вини ОСОБА_4 трапилась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль.

Ухвалою Солом'янського районного суду м.Києва від 18 серпня 2015 року позов в частині вимог до ОСОБА_4 було залишено без розгляду.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 24 вересня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 08 липня 2012 року з вини ОСОБА_4, відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», трапилась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль марки «Toyota». Позивач зазначав, що він звернувся до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування, однак йому було відмовлено у зв'язку з пропуском річного строку

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 24 вересня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про те, що відповідачем ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» було безпідставно відмовлено йому у виплаті страхового відшкодування. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.526, 979, 989, 990, 991 ЦК України, ст.32, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08 липня 2012 року на автомобільній дорозі Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта трапилась ДТП за участі автомобіля марки «ВАЗ 2106», держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «Toyota», держномер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та власником якого він є. Постановою Київського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2013 року провадження відносно ОСОБА_1 було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом не було в повній мірі досліджено докази, наявні у матеріалах справи, зокрема те, що відповідачем було фактично визнано, що позивач звернувся до страхової компанія у межах встановленого законом строку, оскільки у листі від 04 серпня 2014 року зазначено про заяву про виплату страхового відшкодування позивача від 09 липня 2013 року. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» з заявою про виплату страхового відшкодування 09 жовтня 2013 року. Копія вказаної заяви міститься в матеріалах справи.(а.с.79-80)

Апелянт визнав, що заяву про виплату страхового відшкодування було подано ним лише 09 жовтня 2013 року.

В судовому засіданні позивач зазначав, що постанову Київського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2013 року ним було отримано лише у вересні 2013 року, після чого він звернувся до страховика за виплатою страхового відшкодування. Однак, матеріали справи свідчать про те, що позивач був присутній в судовому засіданні при винесенні постанови та ним не надано доказів на підтвердження того, що він звертався до суду із заявами про видачу копії постанови до вересня 2013 року, а йому було відмовлено. Доказів на підтвердження того, що позивач звертався до страхової компанія в межах встановленого законом строку матеріали справи також не містять.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 24 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 760/9717/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14499/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.