Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Обухівський районний відділ управління Державної міграційної служби України у Київській області, орган опіки і піклування Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду київської області від 02 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що є власником жилого будинку АДРЕСА_1, до якого у 2000 році прописала свою онуку - відповідача у справі, проте остання за вказаною адресою не проживає, не допомагає в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг, через її реєстрацію вона позбавлена права на субсидію, крім того має намір продати будинок та купити квартиру чому також перешкоджає реєстрація відповідача.

Справа розглядалася неодноразово.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим будинком АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 02 червня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником жилого будинку АДРЕСА_1, в якому з 31 березня 2000 року зареєстрована відповідач ОСОБА_2

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> ).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_661/ed_2015_02_12/pravo1/KD0003.html?pravo=1> члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням.

У ч. 2 ст. 405 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843459/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог, через відсутність належних й допустимих доказів того, що відповідач без поважних причин понад рік не проживає у спірному будинку, з урахуванням того, що іншого житла у неї не має.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому, судом апеляційної інстанції дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, оскільки висновки суду щодо відмови в задоволенні позову зроблені вірно.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко