Справа 2/408/300/15
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

с.м.т.Біловодськ 10 березня 2015 року

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого: судді Ткаченко О.Д.,

за участю: секретаря Торби Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Біловодського районного суду Луганської області, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в особі представника Носач Тетяни Олександрівни до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 24657,45 гривень та судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в особі представника гр. Носач Т.О. 22.12.2014 року звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 26.03.2013 року в загальній сумі 24657,45 гривень, яка складається з розрахованого позивачем боргу станом на 12.11.2014 року в розмірі 18880,00 гривень, як заборгованість за сумою кредиту, 1655,39 гривень заборгованості за несплаченими відсотками, 4122,06 гривень комісії за розрахункове обслуговування та 246,57 гривень судових витрат.

В судове засідання представник позивача не з'явилася. В заяві, наданій суду, просить розглянути цивільну справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, в газеті «Урядовий кур'єр» здійснив виклик відповідача в судове засідання та надіслав відповідні докази про це, додатково заявив про стягнення як судових витрат на виклик відповідача в розмірі 420 гривень, надавши про ці витрати рахунок № 2008 від 23 лютого 2015 року.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, місце та час слухання справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». У зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання 10 березня 2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України).

Судом встановлено, що 26.03.2013 року гр. ОСОБА_2 уклав з ПАТ «ОТП Банк» кредитний договір № у вигляді надання споживчого кредиту, і виходячи з розрахунку заборгованості станом на 12.11.2014 року відповідач по кредиту заборгував позивачу відповідно 18880,00 гривень, як заборгованість за сумою кредиту, 1655,39 гривень заборгованості за несплаченими відсотками.

Окрім того, позивачем вимагається стягнути додатково й суму як розмір комісії в розмірі 4122,06 гривень за користування кредитом.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так представником позивача суду надана копія договору про надання споживчого кредиту № від 26.03.2013 року (а.с.5-9).

Відповідно до п.3.6 Постанови НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» №168 від 10.05.2007 року, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Закон України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III передбачив право нараховувати щомісячно комісію, без детального законодавчо визначного порядку її нарахування та стягнення, тобто в ст. 47 закону визначає загальний порядок про право банку застосовувати стягнення комісії в своїй діяльності , однак в даному випадку суд вважає, що слід застосувати роз'яснення регулятора з цього питання, яке до цього часу не скасоване і є чинним.

Таким чином враховуючи, що комісія за користування кредитом є платежем, що встановлений банком за дії, які останній здійснює на власну користь, і фактично сягає значну суму до загальної заборгованості за кредитом та перевищує ті збитки, які несе банк в разі обслуговування власне кредитного договору, ця сума як сума з обслуговування кредиту є завищеною та безпідставною. Таким чином, сума комісії може бути стягнута в розмірі не більше 100 гривень за даним договором.

18 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст.512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № 18/12/2013.

Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № від 26.03.2013 року.

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором № від 26.03.2013 року.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в цілому, виходячи з боргу перед позивачем за самою кредиту, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають повному задоволенню, врахувавши, що відповідач в судове засідання не прибув, заперечень не надіслав та про можливе застосування строків позовної давності суду не заявляв.

Таким чином, в порушення вказаних умов кредитного договору, гр. ОСОБА_2 своєчасно і в повному обсязі не сплачував грошові кошти за користування кредитом, згідно якого заборгованість складає 18880,00 гривень, як заборгованість за сумою кредиту, 1655,39 гривень заборгованості за несплаченими відсотками, або станом на 12.11.2014 року включно та 100 гривень комісійних витрат за даним договором.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем при розгляді цивільної справи підлягають стягненню з відповідача в розмірі:

246,57 гривень судового збору;

420,00 гривень витрат на виклик відповідача в судове засідання за рахунком № 2008 від 23 лютого 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 10, 11, 60, 88, 169 ч.4, 197ч.2, 212-215, 224-233 ЦПК України, ст.267, 526, 610, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Стягнути з гр. ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_2) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору № від 26.03.2013 року в розмірі 18980,00 гривень (18880,00 гривень борг за кредитом та 100,0 гривень комісії) станом на 12.11.2014 року (ЄДРПОУ позивача 36789421) та 1655,39 гривень несплачених відсотків за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_2) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 246,57 гривень судових витрат як судового збору та 420 гривень витрат на виклик відповідача в судове засідання через оголошення в газеті за рахунком № 2008 від 23 лютого 2015 року.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу гр. ОСОБА_2 рекомендованим листом із повідомленням, не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Луганської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Д. Ткаченко