АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Пікуль А.А.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2015 у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного сумісного майна, набутого під час проживання однією сім'єю, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа № 757/13311/15-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/10578/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мельник А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, розподіл спільного сумісного майна, набутого під час проживання однією сім'єю. Разом із позовом нею було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2015 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного сумісного майна, набутого під час проживання однією сім'єю - задоволено частково.

1. Накладено арешт на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 204,40 м. кв., яка належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 01011, АДРЕСА_1);

2. Накладено арешт на 1/2 частину депозитного вкладу в сумі 490 000 (чотириста дев'яносто тисяч) доларів США, що розміщений на депозитному рахунку НОМЕР_4, відкритому на ім'я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 01014, АДРЕСА_2) у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно договору № SAMDN5021 «Стандарт» від 18.04.2013;

3. Накладено арешт на 1/2 частину депозитного вкладу в сумі 250 000 (двісті п'ятдесят тисяч) Євро, що розміщений на депозитному рахунку НОМЕР_5, відкритому на ім'я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно договору № SAMDN 3932 «Стандарт» від 09.04.2013;

4. Накладено арешт на 1/2 частину депозитного вкладу в сумі 450 000 (чотириста п'ятдесят тисяч) доларів США, що розміщений на депозитному рахунку НОМЕР_4, відкритому на ім'я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 1011, АДРЕСА_1) у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно договору № SAMDN3386 «Стандарт» від 09.04.2013;

5. Накладено арешт на 1/2 частину депозитного вкладу в сумі 1 150 000 (один мільйон сто п'ятдесят тисяч), що розміщений на депозитному рахунку НОМЕР_6 відкритому на ім'я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 01011, АДРЕСА_1) у ПАТ «БАНК РУСКИЙ СТАНДАРТ» згідно Договору банківського вкладу № від 20.02.2013.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині відмови у забезпеченні позову, представником заявника подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 має право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, а відмова у накладенні арешту на дохід може призвести до того, що рішення суду у разі задоволення позовних вимог буде неможливо виконати, оскільки відповідач як учасник суб'єктів господарювання може вжити заходів щодо відчуження майна відповідних суб'єктів господарювання, виведення активів тощо. Тому, вважає, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все спільне сумісне майно позивача та відповідача, останній за час судового розгляду даної справи може вчинити дії щодо відчуження вказаного майна, що призведе до порушення законного права позивача на частку у спільному майні та до істотного ускладнення виконання у майбутньому рішення суду.

На підставі викладеного просить ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати та накласти арешт на частку ОСОБА_1 у спільному сумісному майні , набутому за час спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, а саме на:

- Ѕ частки цінних паперів (інвестиційних сертифікатів) від їх загальної кількості 7831 (сім тисяч вісімсот тридцять одна) штука, загальною вартістю 8000541,15 (вісім мільйонів п'ятсот сорок одна гривня) 15 копійок, які придбано та зареєстровано на ім'я Відповідача згідно договору купівлі-продажу цінних паперів, реєстраційний номер ДТ-10-4 від 29.01.2010. Емітент - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ТЕКТ» (Закритий пайовий не диверсифікований венчурний інвестиційний фонд «ТЕКТ Private Equity Found I»);

- Ѕ доходу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сушия» (, місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 29-А), який належить Відповідачу як учаснику;

- Ѕ доходу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКА» (, місцезнаходження: 03157, м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, буд. 89), який належить Відповідачу як учаснику;

- Ѕ доходу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар-девелопмент» (, місцезнаходження: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 11), який належить Відповідачу як учаснику;

- Ѕ доходу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива-гранд плюс» (, місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 31), який належить Відповідачу як учаснику;

- Ѕ доходу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кав'ярня» (, місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 26), який належить Відповідачу як учаснику;

- Ѕ доходу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шинкар» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 44), який належить Відповідачу як учаснику;

- Ѕ доходу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крістал кетерінг» (, місцезнаходження: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 12), який належить Відповідачу як учаснику;

- Ѕ доходу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кутик» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 24), який належить Відповідачу як учаснику.

В іншій частині - ухвалу залишити без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, а тому, враховуючи положення ст. 303-1, ст. 305 ЦПК України , колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, як передбачає ч.3 ст.152 ЦПК України.

Судом встановлено, що в квітні 2015 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про поділ спільного сумісного майна, набутого за час спільного проживання однією сім'єю.

Одночасно із позовом позивачем також подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на доходи зазначених у заяві юридичних осіб та частину цінних паперів емітентом яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Тект» (Закритий пайовий не диверсифікований венчурний інвестиційний фонд «ТЕКТ Private Equity Found І»), суд першої інстанції виходив із того, що забезпечення позову в цій частині може призвести до обмеження можливості зазначених господарюючих суб'єктів користуватися та розпоряджатися власним майном.

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 р. роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Посилання позивача на те, що відмова у забезпеченні позову в цій частині може призвести до того, що рішення суду у разі задоволення позовних вимог буде неможливо виконати, оскільки відповідач як учасник суб'єктів господарювання може вжити заходів щодо відчуження майна відповідних суб'єктів господарювання, виведення активів тощо, не є достатнім обґрунтуванням припущення існування загрози невиконання можливого рішення суду.

При цьому, накладення арешту на Ѕ частки доходу юридичних осіб, зазначених в заяві про забезпечення позову, є нічим іншим як обмеженням можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що в свою чергу може призвести до втручання в господарську діяльність, оскільки саме за рахунок отриманих доходів і здійснюється господарська діяльність підприємств, що є неприпустимим.

Крім того, в даному випадку у зв'язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову будуть порушені права інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведенні доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення процесуального права, які привели, або могли призвести до неправильного вирішення питання.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: