УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області.

під головуванням судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Соломон О.М.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за заявою представника виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду від 12 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про зоб ов"язання позачергово надати благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м.Рівне в межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним умовам.

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду, від 12 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про зобовязання позачергово надати благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівне в межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним умовам, посилаючись на те, що суд постановляючи рішення не дослідив всі обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що вказане рішення прийняте за відсутності у судовому засіданні представника відповідача. Зазначена обставина не дозволила відповідачу у справі, реалізувати свої процесуальні права, а також порушила принцип змагальності сторін. Таким чином, судом прийнято рішення на підставі матеріалів і доказів наданих лише позивачем, що призвело до неповного з'ясування обставин справи. Вважають, що дане рішення необхідно переглянути для повного дослідження матеріалів справи.

Просять суд скасувати заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про зобовязання позачергово надати благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівне в межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним умовам.

Представник заявника в судовому засіданні подану заяву підтримала в повному обсязі, просила суд, заочне рішення від 12.10.2015 р. скасувати.

Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив, у відповідності до ч. 1 ст.231 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, заяву та докази, надані заявником, вважає, що заяву слід залишити без задоволення, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, неодноразово на його адресу направлялась кореспонденція, в тому числі і судові повістки, які безпосередньо розносяться кур"єром Рівненського міського суду.

У відповідності до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду від 12.10.2015р. у справі позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про зобовязання позачергово надати благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівне в межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним умовам позовні вимоги позивача були задоволенні та зобов'язано виконавчий комітет Рівненської міської ради Рівненської області надати ОСОБА_2 благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівне на одну особу у межах норми жилої площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, з урахуванням жилої площі - 10 квадратних метрів додаткової площі.

Посилання представника заявника в заяві про перегляд заочного рішення, що стосуються суті предмету спору, були дослідженні судом під час розгляду справи, представник заявника не надав жодних нових доказів, які б могли вплинути на результат розгляду справи, судом було повно зясовано обставини справи та досліджено усі докази.

Суд при винесені рішення виходив із того, що у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, суд, враховує правову позицію Верховного Суду України викладену у своїй постанові від 07 травня 2012 року у справі №21-292а11, яка є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить норму матеріального права, яка застосована неоднаково судом (судами) касаційної інстанції у подібних правовідносинах, та для всіх судів України. Ця позиція вказує про те, що обов'язок забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, покладений на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді.

Верховний Суд України посилаючись на положення статей 126, 130 Конституції України, ст. 14 Закону України від 07 лютого 2002 року № 3018-ІІІ, ч.7 ст. 44 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862 - ХІІ "Про статус суддів", а також Порядок забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів затверджений Постановою КМ України від 03 серпня 2005 року № 707, (які були чинними на час виникнення спору) зазначив про те, що обов'язок забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, покладений на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді, а дії ДСА та її територіальних управлінь із забезпечення суддів житлом є додатковими у разі не вирішення цього питання органом місцевої виконавчої влади.

Безспірним є застосування до спірних правовідносин дію ЗУ "Про статус суддів" та Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2005 року №707, оскільки зазначені нормативні акти діяли з моменту призначення позивача суддею, тобто протягом часу коли відповідач був зобов'язаний забезпечити позивача житлом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаної статті міститься у Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі №1-рп/99, згідно з п. 2 якого дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно положень ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли до набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до тих прав та обов'язків, що виникли на момент набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 цього ж Кодексу актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Позивач перебуває на обліку у виконавчому комітеті Рівненської міської ради, і відсутність в останнього вільного житла та фінансування не може бути підставою відмови в позові.

Приписи ст. 44 ЗУ "Про статус суддів" не ставлять надання суддям житла в залежність від наявності чи відсутності у відповідача вільного житлового фонду чи відповідного фінансування. Позивач має бути забезпечений житлом позачергово і таке його право у відповідності до наведених норм підлягає захисту.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд Рівненським міським судом справи за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про зобовязання позачергово надати благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівне в межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним умова), що підтверджується отриманою повісткою і ухвалою суду від 02.09.2015р., вхід. № 05-4149, поштовим повідомленням від 25.09.2015р.(а.с.18), відповіддю на ухвалу суду про витребування доказів ( а.с. 17), відповіддю на запит про отримання кореспонденції суду.

Не заслуговують на увагу суду доводи заявника про те, що суд неналежно дослідив всі докази, які мають значення по справі, оскільки до уваги було взято розрахунки, подані позивачем. Однак, відповідач не надав суду інших доказів, які б їх спростовували.

Підставами для скасування заочного рішення є не лише встановлення поважності причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що б його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов є підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Верховний суд України зробив аналогічний висновок у - правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, представник відповідача при подачі заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не зявився в судові засідання без поважних причин, і докази на які він посилається не мають істотного значення для правильного вирішення справи, керуючись ст.230,231,232 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду від 12 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про зобовязання позачергово надати благоустроєне житло у вигляді окремої квартири в м. Рівне в межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним умовам залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Кучина