У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Одеської міської ради, заінтересована особа - Виконавчий комітет Одеської міської ради, про визнання спадщини відумерлою, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Одеська міська рада звернулася до суду із заявою про визнання спадщини після смерті ОСОБА_7 відумерлою та передачу квартири у власність територіальної громади м. Одеси.

На обґрунтування вимог заявник посилався на те, що 18 квітня 2012 року ОСОБА_7 став власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 у м. Одесі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яка складається із однокімнатної квартири АДРЕСА_1 у м. Одесі, яка належала ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 18 квітня 2012 року.

Оскільки право власності на вказану квартиру зареєстроване за померлою особою, спадкоємці за заповітом чи за законом на спірне майно відсутні, заявник просив визнати вказане нерухоме майно відумерлою спадщиною.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2014 року заяву Одеської міської ради про визнання спадщини після смерті ОСОБА_7 відумерлою задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 у м. Одесі відумерлою спадщиною. Вирішено передати у власність територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру АДРЕСА_1 у м. Одесі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржила його до апеляційного суду, вказуючи, що вона є племінницею ОСОБА_8 - дружини померлого ОСОБА_7 Так як ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були людьми похилого віку, хворіли, потребували постійної уваги, вона з березня 2007 року почала проживати з ними однією сім'єю за їх місцем проживання. Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 року її частку у спадковому майні успадкував ОСОБА_7, а ОСОБА_6 продовжувала з ним проживати однією сім'єю за їх місцем проживання. На час його смерті вона з ним проживала однією сім'єю більше ніж 5 років, своєчасно звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважала себе спадкоємцем.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 червня 2015 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2014 року у цивільній справі за заявою Одеської міської ради, заінтересована особа - Виконавчий комітет Одеської міської ради, про визнання спадщини після смерті ОСОБА_7 відумерлою закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7, який постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 18 квітня 2012 року, посвідченим державним нотаріусом, громадянину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 16 червня 2014 року ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав один до дня смерті в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 після спливу одного року з дня смерті право власності не було перереєстроване.

ОСОБА_6 звернулася до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про прийняття спадщини. У своєму листі від 25 лютого 2013 року на ім'я ОСОБА_6 приватний нотаріус Рубінчик Л.О. вказала про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 у зв'язку з тим, що вона не подала нотаріусу доказу родинних відносин з померлим або проживання однією сім'єю з ним та рекомендувала при цьому звернутися до суду із заявою про встановлення відповідного факту.

З лютого 2013 рку по теперішній час ОСОБА_6 з такою заявою до суду не зверталась та відповідно рішення про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю з померлим ОСОБА_7 не ухвалювалося.

Відповідно до ст. ст. 274, 277 ЦПК Українизаява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених ЦК України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов'язковою участю заявника та з обов'язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ОСОБА_6 із заявою до суду про встановлення факту родинних відносин з померлим або проживання однією сім'єю з ним не зверталась та відповідно рішення про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю з померлим ОСОБА_7 не ухвалювалося, будь-які інші докази того, що вона є спадкоємцем померлого, відсутні, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_6 не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що рішенням районного суду про визнання спадщини відумерлою порушено її права як спадкоємця ОСОБА_7

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення, касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук