Справа № 450/2532/15 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/7422/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я. , Мусіної Т.Г.

секретар Симець В.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні майном та зобов»язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про зобов»язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні будинком № 5 по вул. Молодіжній в селі Малечковичі Пустомитівського району Львівської області та зобовязати ОСОБА_7 демонтувати огорожу, влаштовану на виділеній йому земельній ділянці за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області.

Заявою від 13.10.2015 року в порядку забезпечення просив до вирішення справи по суті заборонити оформлення документів щодо реєстрації оформлення права власності, відчуження, переходу права власності на будинок за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області; заборонити будь-яку зміну технічних характеристик конфігурації земельної ділянки та будинку за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області; заборонити внесення відомостей до Єдиного державного реєстру речових прав на майно та їх обтяжень, щодо реєстрації оформлення права власності відчуження, переходу права власності на нерухоме майно за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області; накласти арешт на нерухоме майно за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області.

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2015 року заяву задоволено.

Заборонено оформлення документів щодо реєстрації оформлення права власності, відчуження, переходу права власності на будинок за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області.

Заборонено будь-яку зміну технічних характеристик конфігурації земельної ділянки та будинку за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області.

Заборонено внесення відомостей до Єдиного державного реєстру речових прав на майно та їх обтяжень, щодо реєстрації оформлення права власності відчуження, переходу права власності на нерухоме майно за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області.

Накладено арешт на нерухоме майно за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області.

Ухвалу суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_3 Вважає таку незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, при неповному зясуванні обставин справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими.

Просить ухвалу скасувати. Мотивує тим, що суд не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір. Не врахував, що станом на 2013 рік земельна ділянка, загальною площею 0,1012 га, яка зазначена у позовній заяві ОСОБА_6 як його власність, належала на праві приватної власності ОСОБА_7 та була у встановлений законом порядок розділена на дві земельні ділянки з різними кадастровими номерами, площами 0,0506 га кожна.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченої ОСОБА_8 приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області 19.09.2014 року за реєстровим №1208, ОСОБА_7 від імені якої на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_8, приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області 05.02.2014 року за реєстровим №157 діяла ОСОБА_9, продала ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0506 га. кадастровий номер::02:001:1095. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2014 року вказана земельна ділянка на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_3 Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 44216602, виданого Реєстраційною службою Пустомитівського РУЮ Львівської області від 21.09.2015 року, житловий будинок №5 по вул. Молодіжній у с. Малечковичі Пустомитівського району належить ОСОБА_3 в повному обсязі.

За наведених обставин, вважає, що судом не було враховано, що на момент подачі позову і винесення оскаржуваної ухвали, право власності на будинок та земельну ділянку були зареєстровані за ОСОБА_3 і у позивача немає жодних правовстановлюючих документів на майно, про усунення перешкод в користуванні яким заявлено вимогу. Позивачем не оспорюється право власності відповідача на майно та не заявлено про визнання такого права за позивачем чи права на користування будинком чи земельною ділянкою про які йдеться у позові. Тому заборона оформлення документів щодо реєстрації права власності, відчуження, переходу права власності на будинок за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області; заборона будь-яку зміну технічних характеристик конфігурації земельної ділянки та будинку за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області; заборона внесення відомостей до Єди ного державного реєстру речових прав на майно та їх обтяжень, щодо реєстрації оформлення права власності відчуження, переходу права власності на нерухоме майно за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області; накладення арешту на нерухоме майно за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області в порядку забезпечення позову є незаконним.

В судовому засіданні представник апелянта висловився у підтримання доводів апеляційної скарги.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечила. Просить врахувати, що в день призначений до розгляду апеляції, а саме 30.11.2015 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, що додатково підтверджує законність оскаржуваної ухвали. Просить врахувати, що в діях відповідача вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення та підробки кадастрового номера земельної ділянки, що дало можливість відчуження її частини, про що мають намір звернутись до правоохоронних органів. Тому незважаючи на відсутність у її довірителя правовстановлюючих документів на майно з приводу якого заявлено позов вважає, що суд підставно задоволив заяву та вжив заходів забезпечення позову.

Інші учасники в судове засідання не з»явились, належним чином повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, причину неявки в судове засідання не повідомили, тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності осіб, що не з»явились, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні майном. Просив ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні будинком за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області; зобовязати ОСОБА_7 демонтувати огорожу, влаштовану на виділеній йому земельній ділянці за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області.

У справі ухвалою 16.10.2015 року відкрито провадження.

За змістом позову убачається, що спір між сторонами виник з приводу користування будинком та земельною ділянкою на якій він збудований. При цьому право власності на будинок та земельну ділянку не оспорюється і про визнання такого не заявлено вимог, як не заявлено вимог про визнання права на користування зазначеним у позові майном.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач вказував на те, що відповідач ОСОБА_3 намагається незаконними діями захопити належний йому будинок за адресою за адресою по вул. Молодіжна, 5 с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області, оформити на нього правовстановлюючі документи та продати. Вказане підтверджується розміщеним в Інтернеті оголошенням про продаж будинку. Вважав, що у разі оформлення правовстановлюючих документів та продаж будинку зроблять неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1. 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася в суд з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

П.7 цієї Постанови передбачено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

В порушення вище зазначених вимог процесуального закону, суд першої інстанції в повній мірі вимог перелічених вище норм не врахував, не зазначив підстави обрання таких видів забезпечення позову, як і не обґрунтував підстави застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позовних вимог зобов»язального характеру, а саме зобов»язання не чинити перешкод у користуванні будинком одного відповідача і зобов»язання вчинити певні дії іншого відповідача.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову суд не зясував та не перевірив належності відповідачам у справі майна, на яке може бути накладено арешт в порядку забезпечення позову, не вказав підстави обрання таких видів забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії відповідачем ОСОБА_7, тоді як право відповідачів на це майно не оспорюється і про визнання такого за позивачем вимогу не заявлено.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального закону, зокрема ч.3 ст. 152 ЦПК України за якою види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Оскаржуваною ухвалою порушується не оспорювані права апелянта ОСОБА_3 передбачені ст. 41 Конституції України, де кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно долучених до апеляційної скарги документів, убачається,що 19.09.2014 року ОСОБА_3 купив у ОСОБА_7, в інтересах якої при укладенні договору купівлі-продажу діяла на підставі належно оформленої довіреності ОСОБА_9 /продавець/, земельну ділянку площею 0,0506 га, яка розташована в с Малечковичі Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :02:001:1095, цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка /а.с.26-27/.

У п.2 Договору зазначено, що ця земельна ділянка належить продавцеві на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області 27 листопада 2013 року, індексний номер 13552624.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 44216602 від 21.09.2015 року житловий будинок по вул. Молодіжна, 5 в с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 200, 6 м.кв., житловою площею 69,5 м.кв. на праві приватної власності в цілому належить ОСОБА_3 /а.с.29/.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі №1-18/2011 від 31.05.2011 року у справі за конституційним зверненням гр. ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст. 376 у взаємозвязку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі / 1618-15/ ) встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами;

Аналіз зазначених положень Кодексу /1618-15/ дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Оскільки заходи забезпечення позову не відповідають заявленим вимогам, тобто безпосередньо не звязані з предметом спору, не є співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги.

Ухвала суду підлягає скасуванню, як така, що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи, з вирішенням питання по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч. 1 ст. 312, 313 , п.6 ч. 2 ст. 314, 315,317 ,319 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 жовтня 2015 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_6 від 05.10.2015 року про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Гірни к Т.А.

Судді Бакус В.Я.

ОСОБА_11