Справа №: 705/6878/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Власової Т.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника органу опіки і піклування Калінчук А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки і піклування Уманської міської ради, прокуратура міста Умані, про зняття особи з реєстрації та відмову у вселенні до квартири,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки і піклування Уманської міської ради, прокуратура міста Умані, про зняття відповідача ОСОБА_5 з реєстрації та відмову йому у вселенні до квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свій позов і просила задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та доповненнях до неї від 16.06.2015, та просила задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову повністю. Пояснив, що рішенням суду за відповідачем вже визнане право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, до якої позивач просить відмовити ОСОБА_5 у вселенні, та вирішено вселити ОСОБА_5 до вказаної квартири і зобов'язано позивача не чинити перешкод йому в користуванні квартирою. Позивач не навела законних підстав для відмови власнику у вселенні до своєї квартири та для зняття особи з реєстрації за адресою розташування такої квартири. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними і необгрунтованими.

Представник органу опіки і піклування Уманської міської ради Калінчук А.М. в судовому засіданні висловила думку, що недопущення вселення відповідача ОСОБА_5 до однокімнатної квартири, де проживає позивач, яка має малолітню дочку 2002 року народження, щодо якої відповідач позбавлений батьківських прав, відповідатиме інтересам дитини, так як проживання ОСОБА_5 в квартирі раніше мало негативний вплив на психіку дитини.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі обставини справи і дійшов таких висновків.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.06.2012 в цивільній справі №2/2318/374/2012, яке набрало законної сили, був задоволений позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, а саме: визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як на майно набуте в період шлюбу, і за ОСОБА_1 визнане право власності на 1/2 частину вказаної квартири; вирішено вселити ОСОБА_5 до зазначеної квартири та зобов'язано ОСОБА_1 не чинити йому перешкод в користування квартирою. У мотивувальній частині рішення суду зазначено, що суд встановив, що відповідач без погодження з позивачем здійснила заміну вхідних дверей та замків до них, чим позбавила позивача права користування спірною квартирою.

Станом на день розгляду справи вказане рішення суду не виконане і ОСОБА_5 до квартири АДРЕСА_1, не вселений, що визнано всіма особами, які беруть участь у справі, та підтверджується також Актом державного виконавця від 09.09.2015 про неможливість вселити ОСОБА_5 до квартири через опір і довготривале чинення перешкод у виконанні рішення суду з боку боржника ОСОБА_1 та її матері.

Згідно з відомостями, наявними в будинковій книзі на квартиру АДРЕСА_1, та довідкою адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Черкаській області, відповідач ОСОБА_5 зареєстрований в цій квартирі з 08.07.2005.

Позивач ОСОБА_1 просить суд відмовити відповідачу ОСОБА_5 у вселенні до квартири АДРЕСА_1, посилаючись на такі обставини, що знайшли своє підтвердження в суді, а саме: рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 29.09.2014 ОСОБА_5 у зв'язку зі зловживанням спиртними напоями і самоусуненням від виконання своїх батьківських обов'язків та виховання дитини був позбавлений батьківських прав щодо дочки ОСОБА_6, 2002 року народження, яка залишилася з матір'ю ОСОБА_1; як показали допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 за час спільного проживання сторін до середини 2007 року ОСОБА_5, перебуваючи в шлюбі із ОСОБА_1, зловживав алкоголем, вчиняв щодо дружини і дочки дії протиправного характеру, ображав їх, що негативно впливало на психічний стан дитини; рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2007, яке набрало законної сили 02.09.2007, шлюб між сторонами був розірваний.

Разом з тим, частиною першою статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Зі змісту статей 316, 317, 319 ЦК України вбачається, що володіння і користування майном (у цій справі - квартирою), яке не визнане в установленому законом порядку протиправним, особа здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; при цьому на них (право володіння і користування) не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, і діяльність власника може бути обмежена чи припинена лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом особа може звернутися до суду.

Серед способів захисту цивільного права, передбачених діючим законодавством України, у тому числі частиною 2 ст. 16 ЦК України, Житловим кодексом України, не має такого способу захисту прав особи, яке б передбачало можливість ухвалення судом рішення про відмову особі у вселенні до житла, яке належить їй на праві спільної часткової власності разом з іншою особою, яка вже користується таким житлом.

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за наявності однієї з підстав, передбачених ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11.12.2003 № 1382-IV (зі змінами). Під час судового розгляду справи суд не встановив обставин, що передбачені Законом в якості підстави для зняття особи з реєстрації за адресою житла (квартири), що належить їй на праві приватної власності чи праві спільної часткової власності. Тому вимога позивача про зняття відповідача з реєстрації за адресою АДРЕСА_2, є незаконною та задоволенню не підлягає.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що позивач в суді не довела, що відповідач порушив, не визнає чи оспорює яке-небудь її цивільне право чи законний інтерес, і що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 є незаконними і не підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. 3, 4, 11, 15, 58-61, 63, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи: орган опіки і піклування Уманської міської ради, прокуратура міста Умані, про зняття ОСОБА_5 з реєстрації та про відмову ОСОБА_5 у вселенні до однокімнатної квартири ОСОБА_1 АДРЕСА_1 - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О.С. Кімстачов