Справа № 266/3343/15-ц
Провадження № 2/266/1362/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.11.2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

за участю секретаря - Петрухіної Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "АзовЕлектроСталь" про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексації, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом, в якому зазначила, що з 01.04.2007 року та по теперішній час перебуває у трудових правовідносинах із відповідачем. Також зазначила, що починаючи з жовтня 2014 року роботодавець не сплачував їй заробітну плату. В обґрунтування моральної шкоди зазначила, що внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати було порушено нормальний уклад його життя, що призвело до душевних страждань та потребувало зусиль для організації свого життя. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації 24864,37 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_2 "АзовЕлектроСталь" ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, в судове засідання надала заперечення проти позову, в яких посилалась на те, що сума заборгованості по заробітній платі підприємства перед позивачем у загальному розмірі 13915,60 гривень була виплачена в період часу з 25 вересня 2015 року по 29 вересня 2015 року, на підтвердженням чого надала платіжні доручення про перерахування заборгованості. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Враховуючи відсутність заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення ним про причини неявки, суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, за згодою позивача здійснив заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.04.2007 року та по теперішній час працює в ОСОБА_2 "АзовЕлектроСталь", що підтверджується відповідними записами в трудові книжці. (а.с. 7-8)

З довідки № 3197 від 16.10. 2015 року, виданої відповідачем, встановлено, що заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 у розмірі 4174,68 гривень виплачена 25.09.2015 року, у розмірі 3896,37 гривень виплачена 28.09. 2015 року, у розмірі 5844,55 гривень виплачена 29.09.2015 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 403 від 25.09. 2015 року, № 404 від 25.09. 2015 року, № 20 від 28.09. 2015 року, № 14 від 29.09. 2015 року, списком № 00345 від 26.09. 2015 року на виплату заробітної плати, списком № 00331 від 27.09. 2015 року на виплату заробітної плати, списком № 00350 від 29.09. 2015 року. (а.с.23,24,25,26-28,29,30-32,33,34-36)

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено та визнано представником відповідача в своїх запереченнях, що відповідачем своєчасно не була виплачена заробітна плата та заборгованість по заробітній платі, а була виплачена 25.09.2015 року,28.09.2015 року, 29.09. 2015 року.(а.с.23)

Разом із тим, сума заборгованості по заробітної плати була виплачена позивачу у загальному розмірі 13915,60 гривень та на час розгляду справи такої заборгованості не існує, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення компенсації з урахуванням індексу інфляції, то ці вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Аналогічні норми закріплені в статті 34 Закону України «Про оплату праці», якими передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Приймаючи до уваги вказані положення Закону та факт несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідач має також обов'язок виплатити позивачу компенсацію, передбачену Законом.

При розрахунку сум компенсації за затримку виплати заробітної плати, суд керується наступним.

Статтею 3 Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159.

Згідно пункту 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Отже, перевіряючи розрахунок позивача щодо обрахування суми боргу з урахуванням індексу інфляцій, суд з ним не погоджується, оскільки такий розрахунок приведений з травня 2007 року, а невиплата заробітної плати мала місце лише з жовтня 2014 року.

Визначаючи розмір компенсації, не виходячи за межі позовних вимог визначених позивачем, оскільки індекс інфляції в липні 2015 року був нижче 100 відсотків, тому обрахуванню підлягає лише період з жовтня 2014 року по червень 2015 року включно, в межах позовних вимог заявлених позивачем.

Враховуючи вищезазначене, перевіряючи правильність розрахунку, суд обраховує розмір самостійно за жовтень 2014 року: 1,512 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=151,2; індекс інфляції 51,2; сума компенсації (1666,21х51,2):100=853,09 гривень; листопад 2014 року: 1,476 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=147,6; індекс інфляції 47,6; сума компенсації (2208,43х47,6):100=1051,21 гривень; грудень 2014 року: 1,449 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=144,9; індекс інфляції 44,9; сума компенсації (1895,72х44,9):100=851,17 гривень; січень 2015 року: 1,407 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=140,7; індекс інфляції 40,7; сума компенсації (939,12х40,7):100=382,22 гривень; лютий 2015 року: 1,364 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=136,4; індекс інфляції 36,4; сума компенсації (2048,78х36,4):100=745,75 гривень; березень 2015 року: 1,296 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=129,6; індекс інфляції 29,6; сума компенсації (1370,05х29,6):100=405,53 гривень; квітень 2015 року: 1,169 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=116,9; індекс інфляції 16,9; сума компенсації (1374,07х16,9):100=232,21 гривень; травень 2015 року: 1,026 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=102,6; індекс інфляції 2,6; сума компенсації (1473,03х2,6):100=38,29 гривень; червень 2015 року: 1,004 (індекс споживчих цін за період невиплати)х100=0,4, індекс інфляції 0,4; сума компенсації (1473,03х0,4):100=5,89 гривень, що в сукупності складає 4565,36 гривень та саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд погоджуться із приведеними позивачем доводами в частині того, що протягом тривалого часу позивачка не отримувала заробітну плату та внаслідок порушення відповідачем її трудових прав вона зазнала моральних страждань.

За положенням ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, враховуючи глибину та тривалість моральних страждань, на які посилається позивачка, засади розумності і справедливості, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 гривень є достатньою сумою для компенсації завданої шкоди, а тому в цій частині позовні вимоги задовольняє частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, оскільки позивача звільнено від сплати, суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі передбаченої ставки судового збору : в частині позовних вимог майнового характеру - 487,20 гривень, та в частині позовних вимог немайнового характеру - 487,20 гривень, а всього - 974,40 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3,10,11,58-60,88,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 115,233,237-1 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "АзовЕлектроСталь" про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексації та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АзовЕлектроСталь" (, іпн 25) на користь ОСОБА_1, 22.12. ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_1) компенсацію щодо невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року включно у розмірі 4565 (чотири тисячі пятсот шістдесят пять) гривень 36 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АзовЕлектроСталь" (, іпн 25) на користь ОСОБА_1, 22.12. ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_1), у відшкодування моральної шкоди - 500 (пятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АзовЕлектроСталь" (, іпн 25) на користь держави судовий збір у сумі 974 ривні 40 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На заочне рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд до Приморського районного суду м. Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дзюба М. В.