ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
провадження № 2/753/7782/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Кириченко Н.О.,

при секретарі Олійник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Ворота" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "ОСОБА_2 Ворота" звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідачів про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 39/07-А від 12.03.2007 року у розмірі 40 155,07 грн., посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_3 12.03.2007 року було укладено договір № 39/07-А про надання споживчого кредиту, за умовами якого Банк зобов"язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 12091,00 дол. США, а позичальник зобов"язується на умовах передбачених договором, повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов"язань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту, але у будь-якому випадку в термін не пізніше 09.03.2012 року та сплати процентів за користування ним за ставкою 10,5 % річних.

Позивач виконав свої зобов"язання за кредтиним договором, надавши позичальнику визначену договором суму грошових коштів. Натомість позичальником порушені умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати процентів в строки, передбачені кредитним договором. Станом на 11.08.2015 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 40 155,07 грн., з них: сума простроченої заборгованості за кредитом - 608,22 дол. США (гривневий еквівалент - 12 932,55 грн.); сума простроченої заборгованості за відсотками - 318,53 дол. США (гривневий еквівалент - 6 772,89 грн.); сума простроченої заборгованості за комісійною винагородою - 10 768,72 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за кредитом - 7 003,80 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за відсотками - 510,31 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за комісійною винагородою - 2 166,80 грн.

В забезпечення виконання всіх зобов"язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 12.03.2007 року було укладено договір поруки № 39/П-А-06, відповідно до умов якого поручитель зобов"язується відповідати перед банком у поному обсязі за невиконання ОСОБА_3 своїх зобов"язань за кредитним договором.

Під час розгляду справи в суді позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 090,62 грн., з яких проценти - 202,50 дол. США (гривневий еквівалент - 4 305,75 грн.); комісійна винагорода - 7 896,72 грн. та пеня за період з 19.06.2013 року по 13.03.2015 року - 7 915,15 грн., оскільки рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2014 року у справі № 753/11535/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором станом на 19.06.2013 року у розмірі 10 506,89 грн. Зазначене рішення звернено до виконання 09.01.2015 року до ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва, проте рішення суду не виконане, тому за період з 19.06.2013 року виникла заборгованість у розмірі 20 090,62 грн., яку і просить стягнути з відповідача.

Представник позивача до суду не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідачів у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У поданих 22.10.2015 року письмових запереченнях вказував про те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, вказував на наявність судового рішення щодо вирішення частини позовних вимог, які заявляються до стягнення позивачем, а тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, між банком та ОСОБА_3 12.03.2007 року було укладено договір № 39/07-А про надання споживчого кредиту, за умовами якого Банк зобов"язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 12091,00 дол. США, а позичальник зобов"язується на умовах передбачених договором, повернути кредит у терміни, встановлені графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов"язань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту, але у будь-якому випадку в термін не пізніше 09.03.2012 року та сплати процентів за користування ним за ставкою 10,5 % річних (а. с. 6 - 9).

Крім того, сторони погодилися, що позичальника зобов"язується сплачувати щомісячну комісію за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,2% від суми наданого кредиту за курсом НБУ на дату нарахування, про що зазначено в п. 1.1 кредитного договору.

У випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п. 1.1 договору, та/або строків сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки на рахунок № 6397 (п.п. 4.1.3 договору).

В забезпечення виконання всіх зобов"язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 12.03.2007 року було укладено договір поруки № 39/П-А-06, відповідно до умов якого поручитель зобов"язується відповідати перед банком у поному обсязі за невиконання ОСОБА_3 своїх зобов"язань за кредитним договором (а. с. 10 - 11).

Судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором позивач виконав, надавши ОСОБА_3 кредитні кошти в повному обсязі, що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи в суді.

Однак відповідач ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, не сплативши проценти за користування кредитними коштами, не повернувши чергові суми отриманого кредиту та не погасивши всю суму кредиту, в резульаті чого рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2014 року у справі № 753/11535/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором станом на 19.06.2013 року у розмірі 10 506,89 грн. В задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_4 - відмовлено.

12.01.2015 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 753/1535/13 виданого 17.12.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 10 506,89 грн., що підвтерджується копією постанови ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві.

15.06.2015 року виконавчий документ № 753/1535/13 виданий 17.12.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 10 506,89 грн. повернуто стягувачу у зв"язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, тому суд вважає доведеним той факт, що відповідачем ОСОБА_3 порушені умови кредитного договору.

Як встановлено умовами кредитного договору, строк кредитного договору сторонами визначено до 09.03.2012 року, тобто на час розгляду справи строк дії кредитного договору закінчився, а оскільки нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору законом не передбачено, тому суд вважає у задоволенні позовних вимог щодо нарахування відсотків у розмірі 4 305,75 грн. та комісійної винагороди у розмірі 7 869,72 грн. відмовити.

Разом з тим, враховуючи правову позивцію Верховного суду України, викладену у постанові від 23.09.2015 року, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін , не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов"язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору, тобто вимоги позивача щодо стягнення пені є цілком законними.

Разом з тим, суд вважає необхідним застосування спеціальної позовної давністі тривалістю в один рік, яка передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, тобто задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення пені за рік виходячи з наданого позивачем розрахунку у сумі 1 242,28 грн.

Посилання представника відповідача на сплив позовної давності, суд вважає частково необгрунтованими, оскільки позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення процентів та комісійної винагороди за період з 19.06.2013 року по 10.03.2015 року, тобто у межах загального строку позовної давності. Щодо позовної вимоги про стягнення пені за вказаний перід, то суд погоджується з представником відповідача про необхідність застосування спеціальної позовної давності.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212 218 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 536, 550, 551, 610, 612, 625, 629 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Ворота" пеню в сумі 1 242,28 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів.

Суддя: