Справа № 182/6697/14-ц
Провадження № 2/0182/403/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.11.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3, в якості третьої особи Приватне підприємство «Дніпрянка», про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування заподіяної шкоди майну потерпілого, суд

встановив:

Спочатку позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції (далі по тексту ВДВС Нікопольського МРУЮ), третя особа Нікопольське обласне підприємство оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспилки про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування заподіяної шкоди майну потерпілого.

Під час судового засідання позивач неодноразового уточнювала свої позовні вимоги, залучала до участі в справі інших осіб, та остаточно звернулася до суду з позовом до ВДВС Нікопольського МРУЮ, ОСОБА_3, в якості третьої особи Приватне підприємство «Дніпрянка», про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування заподіяної шкоди майну потерпілого.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 квітня 2000 року вона разом з ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка» уклали договір про спільну діяльність, предметом якого є сумісна діяльність сторін для досягнення певної мети, без визнання часток кожного з них в праві власності та без створення юридичної особи.

25 квітня 2000 року позивач внесла до каси ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» 150 000 грн. для придбання обладнання мукомольного цеху, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 146 від 25.04.2000.

29 липня 2011 року державним виконавцем ВДВС Нікопольського МРУЮ на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспилки 78,5 тисяч грн. була винесена постанова про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка».

03 серпня 2011 року та 15 листопада 2011 року державний виконавець ВДВС Нікопольського МРУЮ описав майно ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» без участі представника підприємства та з порушенням норм діючого законодавства і Конституції України, передав його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 та заборонив використовувати описане майно.

Внаслідок того, що майно не було належним чином законсервовано та тривалий час не використовувалось воно було розукомплектовано та пошкоджено.

Так при описі майна 06 вересня 2013 року було встановлено, що агрегатний вальцевий млин Р6-АВМ-15 розукомплектований та не придатний до експлуатації, а саме:

-зникли додаткові розмольні вали в кількості 6 штук;

-знято з обладнання електродвигуни;

-пошкоджені гризунами сита;

-пошкоджена електропроводка;

-пошкоджений щит управління;

-зникла стаціонарна зашивочна машинка;

-зникла ручна зашивочна машинка;

-зникли пляшки поліетиленові 1,5 л в кількості 4,5 тис. штук;

-зникли вогнегасники;

-з електрокари зняті силові акумулятори;

-знятий зарядний пристрій;

-зняті котушки управління електрокарою;

-зникли запасні електродвигуни різних потужностей на інше, -

що було відображено у в Акті опису майна від 06 вересня 2013 року.

Позивач неодноразово зверталася до ВДВС Нікопольського МРУЮ з проханням скликати комісію за участю ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка», скласти акт порчі та розкрадання майна, зобовязати зберігача привести обладнання в попередній стан. Однак, до теперішнього часу заходів не вжито. Тому позивач змушена звертатися до суду за захистом свого порушеного права.

Оскільки позивач вважає себе власником описаного майна та приймаючи до уваги те, що відповідачі своїми спільними діями завдали їй шкоду, вона просила суд відповідно до вимог ст.ст. 1190, 1192 ЦК України зобовязати відповідачів ВДВС Нікопольського МРУЮ та ОСОБА_3 викликати наладчиків заводу-виробника агрегатного вальцевого млину Р6-АВМ-15 для поновлення пошкодженого млину, а у разі неможливості поновлення майна, відшкодувати їй збитки відповідно до реальної вартості на момент розгляду справи та стягнути судові витрати на користь держави.

Представник ВДВС Нікопольського МРУЮ позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав та суду показав, що спірне майно було описано на виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка», директором якого є представник позивача ОСОБА_1, на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспилки 78,5 тисяч грн.

Під час примусового виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року та опису майна, яке належало ОСОБА_5 підприємству «Дніпрянка», ні позивач, ні представник боржника не надавали будь-яких документів на підтвердження того факту, що описане майно належить ОСОБА_4

Описане майно було передано на зберігання представнику стягувача ОСОБА_3, який є директором Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспилки.

Оскільки позивач не довела факт належності їй спірного майна на праві спільної власності з ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка», представник відповідача ВДВС Нікопольського МРУЮ просив суд в позові ОСОБА_4 відмовити.

До того ж, представник ВДВС Нікопольського МРУЮ суду показав, що Приватне підприємство «Дніпрянка» не оскаржувало дії державного виконавця відповідно до вимог ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач ОСОБА_3 також позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав та вважає їх безпідставними, оскільки державним виконавцем ВДВС Нікопольського МРУЮ було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка», та в подальшому було описане спірне майно на виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспилки 78,5 тисяч грн.

Під час опису майна представник ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» ОСОБА_1 не надавав жодних зауважень щодо проведення виконавчих дій та будь-яких доказів, що описане майно належить на праві спільної власності ОСОБА_5 підприємству «Дніпрянка» і ОСОБА_4

Описане майно ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» було передано на відповідальне зберігання стягувачу Нікопольському обласному підприємству оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспилки в особі її директора ОСОБА_3, тому відповідач ОСОБА_3 вважає себе неналежним відповідачем по справі.

До того ж, на думку ОСОБА_3, позивач не довела той факт, що спірне майно належало їй на праві спільної власності з ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка», що їх спільному майну була заподіяна шкода внаслідок його неправомірних дій, а також не визначила розмір збитків або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого майна. Тому відповідач ОСОБА_3 просив суд в позові ОСОБА_4 відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» в судове засідання не зявився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений. Директор підприємства ОСОБА_1 надав суду заяву від 05 липня 2015 року за № 763, в якій вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовані, оскільки між нею та ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка» 18 квітня 2000 року був укладений договір про спільну діяльність для досягнення певної мети, який відповідає вимогам ст. 207 ЦК України (а.с.102-103).

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали закритого кримінального провадження №0001489 за заявою директора ПП "Дніпрянка" ОСОБА_1 у відношенні посадових осіб ВДВС НМРУЮ за ознаками ч. 1 ст. 364 КК України по факту порушення вимог законодавства посадовими особами Нікопольського МРУЮ щодо порядку та термінів проведення виконавчих дій, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, Господарським судом Дніпропетровської області 14 червня 2011 року був виданий наказ № 10/396-10 про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29 березня 2011 року та постанови Дніпропетровського апеляційного Господарського суду від 26 травня 2011 року, які набрали законної сили 31 травня 2011 року, про стягнення зОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспилки 78,5 тисяч грн. (а.с.13).

29 липня 2011 року заступником начальника ВДВС Нікопольського МРУЮ ОСОБА_2 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 27904640 про примусове виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року (а.с.14).

03 серпня 2011 року та 15 листопада 2011 року державним виконавцем Нікопольського МРУЮ ОСОБА_2 за місцем знаходження майна ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» на виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року про стягнення з ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» на користь Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспилки 78,5 тисяч грн. було описане та арештоване майно: агрегатний вальцевий млин та 13 позицій іншого майна, що відображено в Акті опису й арешту майна серії АА № 143920 від 03.08.2011 та Акті опису й арешту майна серії АА № 2900576 від 15.11.2011 (а.с.15-18).

Суд не може взяти до уваги доводи позивача ОСОБА_4 про те, що майно, яке було описано та арештовано 03 серпня 2011 року та 15 листопада 2011 року державним виконавцем Нікопольського МРУЮ ОСОБА_2 у ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» на виконання наказу № 10/396-10 Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року, належить їй на праві спільної власності з ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка», з наступних підстав.

Так, позивач та її представник ОСОБА_1 в обґрунтування права спільної власності ОСОБА_4 з ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка» на спірне майно посилається на те, що 18 квітня 2000 року між ОСОБА_4та ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка» був укладений договір про спільну діяльність, на виконання умов якого ОСОБА_4 25 квітня 2000 року внесла до каси ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» 150 000 грн. на придбання обладнання мукомольного цеху.

Згідно з ч. 2 ст. 432 ЦК Української РСР, норми якого були чинними на час придбання обладнання мукомольного цеху, грошові та інші майнові внески учасників договору, а також майно, створене або придбане в результаті їх спільної діяльності, є їх спільною власністю.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 430 ЦК Української РСР, громадяни можуть укладати договір про сумісну діяльність лише для задоволення своїх особистих побутових потреб.

Як вбачається з ксерокопії договору та пояснень представника позивача ОСОБА_1 під час судового засідання, договір про спільну діяльність укладався між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка» для придбання обладнання мукомольного цеху з метою досягнення спільної мети.

Оскільки придбання обладнання мукомольного цеху з метою досягнення спільної мети, а саме, для здійснення підприємницької діяльності, не спрямоване на задоволення особистих побутових потреб сторін та не може здійснюватися відповідно до зазначеної норми громадянами за договором про сумісну діяльність, тому суд не може визначити відносини, що склалися між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка» як сумісна діяльність.

Нормою ч. 1 ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В той же час доказів, які б доводили позовні вимоги позивача та спростовували заперечення відповідача, ОСОБА_4 та її представником ОСОБА_1 суду не надано.

Так, під час судового засідання представник позивача ОСОБА_1 не надав суду для огляду оригінал договору про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року, укладеного між ОСОБА_4та ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка», та оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 146 від 25 квітня 2000 року про внесення ОСОБА_4 до каси ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» 150 000 грн. для придбання обладнання мукомольного цеху.

В ході судового розгляду з метою встановлення обставин справи ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року витребувано від позивача оригінал договору про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року, укладеного між ОСОБА_4та ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка»; оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 146 від 25 квітня 2000 року. Також витребувано від ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка» касову книгу за квітень 2000 року.

13 листопада 2013 року позивач ОСОБА_4 та Приватне підприємство «Дніпрянка» отримали ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року (а.с.149,150).

Однак, ОСОБА_4 та Приватне підприємство «Дніпрянка» не виконали вимоги ухвали суду від 10 листопада 2015 року та ОСОБА_4 і її представник ОСОБА_1 не надали суду оригінал договору про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року та оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 146 від 25 квітня 2000 року, а Приватне підприємство «Дніпрянка» не надало суду касову книгу за квітень 2000 року.

Позивач та її представник посилались на те, що оригінал договору про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року та оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 146 від 25 квітня 2000 року ОСОБА_4 знаходяться у бухгалтерських документах ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка», які також були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_3, хоча з цієї причини справа в суді відкладалася слуханням та представнику позивача був наданий час отримати дані документи у зберігача. Однак, як пояснив суду ОСОБА_3, ні позивач, ні її представник, який є директором ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка», з цього приводу до Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспилки не зверталися.

Будь-яких інших доказів, крім копій договору про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 146 від 25 квітня 2000 року (а.с.32-34,87), на підтвердження позиції позивача та її представника щодо права спільної власності ОСОБА_4 на спірне описане майно ОСОБА_5 підприємства «Дніпрянка», суду не надано.

Таким чином, суд не може взяти до уваги в якості належних доказів копію договору про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року, укладеного між ОСОБА_4та ОСОБА_5 підприємством «Дніпрянка», та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 146 від 25 квітня 2000 року, в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України.

Отже, твердження представника позивача про те, що відповідачами була заподіяна шкода майну ОСОБА_4 є недоведеним, а тому позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 209, 212, 214, 215, 217 ЦПК України, 430, 432 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_4 в позові до відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування заподіяної шкоди майну потерпілого.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6