Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

02 грудня 2015року

суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Дунаєв С.О.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БМБ МАРГАРИН» про стягнення заборгованості з заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду 30.11.2015р. з позовною заявою до ТОВ «БМБ МАРГАРИН» (відповідач), в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 09.04.2013р. по 28.10.2015р. і компенсацію за невикористану відпустку за цей період. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 1000грн, в якості відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, подана суду заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Відповідно до п.4, 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява має містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в ній зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування.

За змістом позову позивач зазначає, що предметом спору є заробітна плата, яка йому не нарахована та не виплачена в день звільнення. Проте в резолютивній частині позову позивач просить стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату. За таких обставин позивач має обґрунтувати цю вимогу з посиланням на докази, що підтверджують здійснення відповідачем нарахування заробітної плати.

Заявляючи вимоги майнового характеру про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану частину відпустки, позивач не зазначає суми коштів, яки він вимагає стягнути. Принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений у ст.11 ЦПК України, передбачає що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цьому принципу кореспондує обовязок позивача зазначити ціну позову за вимогами майнового характеру, що закріплено п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України. Таким чином, в позові позивач має зазначити суму коштів, яку йому не виплатив відповідач. Враховуючи, що сторони перебували у трудових відносинах понад два роки, то ця сума може бути розрахована позивачем, виходячи з розміру його середньомісячної заробітної плати, яку він фактично отримував.

Крім того, в позові всупереч п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України позивач не обґрунтовує розмір завданої йому моральної шкоди, порядок його розрахунку, та не зазначає доказів, які це підтверджують.

Зазначені обставини перешкоджають суду правильно вирішити питання про відкриття провадження та визначити підсудність справи. Тож позивачеві необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог зазначених в цій ухвалі і надати суду позовну заяву з усуненими недоліками.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків

Керуючись ст. 121 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БМБ МАРГАРИН» про стягнення заборгованості з заробітної плати залишити без руху і надати заявникові строк для усунення недоліків тривалістю у пять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків до вказаного строку, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Копію ухвали для усунення недоліків надіслати позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2