30 листопада 2015 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Груздєві П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, про визнання недійсним договору довічного утримання,-
Представник позивача звернулась до суду з позовом, яким просить визнати недійсним договір довічного утримання укладений 16.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, повернути сторони договору в первісний стан. Скасувати реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, вчинену на підставі договору довічного утримання від 16.03.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3.
Позов обґрунтовує наступним.
16 березня 2015 року між сторонами укладений договір довічного утримання, згідно до якого, зі слів ОСОБА_2, вона зобовязалася доглядати за ОСОБА_1, а та в свою чергу дала згоду після її смерті відчужити на її користь квартиру за адресою: м. Токмак, вул. Шевченко, 37/68, яка належить їй на праві власності.
Договір довічного утримання посвідчений приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, знову ж таки зі слів відповідача, оскільки позивач стверджує, що факту укладення такого договору вона не памятає, тому що має розлади психічного стану, з приводу чого перебуває на обліку у лікаря-психіатра Токмацької ЦРЛ з діагнозом: Шизофренія, неодноразово проходила лікування в Молочанській психіатричній лікарні, а тому часто вона не розуміє значення своїх дій і періодично втрачає пам'ять. Про її психічний стан добре відомо всім сусідям, в тому числі і відповідачу, чим остання і скористалася при укладенні договору довічного утримання.
Також позивач стверджує, що не мала наміру укладати договір довічного утримання з відповідачем, оскільки має рідну доньку - ОСОБА_4.
Після укладення вищезазначеного договору відповідач забрала у позивача всі документи на квартиру, договір довічного утримання, а також паспорт громадянина України.
В квітні 2015 року коли сусіди почали помічати, що позивач перебуває в неадекватному стані, ходить і просить їсти, стверджує, що перестала отримувати пенсію з невідомих їй причин. Сусіди зателефонували її донці, яка на теперішній час перебуває в м. Запоріжжя.
Повернувшись в м. Токмак, ОСОБА_4 звернулася на пошту, де позивач отримувала пенсію і їй було повідомлено, що пенсію отримує відповідач згідно з наданої нею довіреності на право отримувати пенсію замість ОСОБА_1
Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_2, скориставшись психічним розладом здоровя ОСОБА_1, уклала з нею договір довічного утримання, а також отримала від ОСОБА_1 довіреність на отримання пенсії у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.
08.04.2015 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до Токмацького МВ ГУМВС України, в якій просила допомогти у поверненні паспорту громадянина України, який виданий на імя її матері, ОСОБА_1, оскільки паспорт був незаконним шляхом відібраний ОСОБА_2
08.04.2015 року працівниками міліції була проведена перевірка. Опитана ОСОБА_2 пояснила, що запропонувала ОСОБА_1 скласти договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_2 доглядає ОСОБА_1 до її смерті, а ОСОБА_1 в свою чергу дає згоду на оформлення квартири на імя ОСОБА_2 і вже 16.03.2015 року вищезазначений договір був укладений в присутності нотаріуса ОСОБА_3 Далі ОСОБА_1 передала свій паспорт на збереження ОСОБА_2 у звязку з тим, що вона хворіє на психічні захворювання.
Тобто з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_2 було достеменно відомо про психічний стан здоровя ОСОБА_1, чим та вона і скористалась.
Отже договір довічного утримання слід визнати недійсним з підстав, передбачених ст.ст.203, 225 ЦК України, так як він вчинений позивачем у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.
Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, заперечення на позов не надала.
Третя особа в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, надала пистмові пояснення наступного змісту. 16.03.2015 року нею, приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу ОСОБА_3 посвідчений договір довічного утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 На момент вчинення нотаріальної дії сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії в неї не виникло.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
16.03.2015 року між сторонами укладений договір довічного утримання, відповідно до умов якого відповідач зобов'язалась доглядати позивача, надавати їй матеріальну допомогу, а позивач передала у власніть відповідача квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Зазначені обставини підтверджуються копією договору довічного утримання від 16.03.2015.
16.03.2015 року відповідач зареєструвала своє речове право на зазначену квартиру, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна від 12.06.2015 №38964955.
Висновком по рапорту помічника оперативного чергового Токмацького МВ сержанта міліції ОСОБА_5 від 08.04.2015 року встановлено, що 08.04.2015 року о 15.15 годині до Токмацького МВ ГУМВС звернулась ОСОБА_4 із заявою про те, що вона просить допомогти у повернені паспорту громадянина України на ім'я її матері ОСОБА_1, який знаходиться у її опікуна ОСОБА_2. В ході перевірки обставин, за вказаним фактом ОСОБА_4 пояснила, що приїхала 08.04.2015 року до матері - ОСОБА_1 з ціллю забрати її до себе, остання їй повідомила, що паспорта в неї не має він знаходиться у її доглядальниці гр. ОСОБА_2 ОСОБА_2 пояснила, що вона помітила як у ОСОБА_1М погіршується стан здоров'я та в свою чергу запропонувала свою допомогу, а саме скласти договір згідно якому ОСОБА_2 доглядає за ОСОБА_1 до її смерті, після чого оплачує та організовує похорон. В свою чергу ОСОБА_1 дає згоду після її смерті оформити квартиру на ім'я ОСОБА_2 ОСОБА_1 погодилася на підписання такого договору і вже 16.03.2015 року в присутності нотаріуса ОСОБА_3 було підписано вищевказаний договір. Далі ОСОБА_1 віддала свій паспорт громадянина України на зберігання ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що вона хворіє на психічні захворювання. ОСОБА_6 взяла паспорт на зберігання.
Згідно висновку експерта № 510 від 20.08.2015 р. ОСОБА_1 у момент вчинення договору довічного утримання, посвідченого 16.03.2015 року приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, за яким ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 квартиру, яка знаходти ься за адресою: АДРЕСА_3 а ОСОБА_2 зобов'язалась забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно, за станом свого здоров'я, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав.
Згідно зі ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач 16.03.2015 року під час укладення договору довічного утримання, внаслідок психічної хвороби не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи, довідкою КП «Токмацька ЦРЛ», висновком Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області. Крім того, відповідачу було достеменно відомо, що позивач хворіє на психічну хворобу, що підтверджується вищезазначеним висновком Токмацького МВ ГУМВС.
Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
В звязку з тим, що договір довічного утримання укладений позивачем у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, зазначений договір необхідно визнати недійсним.
Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. В звязку з зазначеною правовою нормою необхідно поновити право власності позивача на нерухоме майно, підставою чого є скасування реєстрації речового права відповідача на зазначене майно.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213-215,226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, про визнання недійсним договору довічного утримання задовольнити повністю.
Визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 16.03.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, повернути сторони договору в первісний стан.
Скасувати реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_2, вчиненої на підставі договору довічного утримання від 16.03.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.
Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії рішення може подати до Токмацького районного суду Запорізької області заяву про перегляд заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: