Справа № 184/1889/15-ц
Номер провадження 2/184/678/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Орджонікідзе Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орджонікідзевський МВ УМВС України в Дніпропетровській області (Сектор у справах громадянства міграції та реєстрації фізичних осіб) про визнання особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

31 вересня 2015 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вказаним вище позовом.

Позов мотивовано тим, що 20.12.1995 року позивач отримала право власності на квартиру АДРЕСА_1 згідно договору дарування.

21.07.2009 року позивач прописала відповідача у своїй квартирі, який являється її рідним братом, у квартирі відповідач проживав разом з позивачем та її донькою ОСОБА_3 та до теперішнього часу залишається в ній зареєстрований.

В 2010 році відповідач виїхав з квартири позивача, але з реєстрації не знявся, тим самим чинить позивачу перешкоди в користуванні і розпорядженні її власністю. Місце проживання відповідача позивачу не відомо.

У зв'язку з чим позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.12.1995 року позивач отримала право власності на квартиру АДРЕСА_1 згідно договору дарування.

21.07.2009 року позивач прописала відповідача у своїй квартирі, який являється її рідним братом, у квартирі відповідач проживав разом з позивачем та її донькою ОСОБА_3 та до теперішнього часу залишається в ній зареєстрований.

В 2010 році відповідач виїхав з квартири позивача, але з реєстрації не знявся, тим самим чинить позивачу перешкоди в користуванні і розпорядженні її власністю. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає внаслідок чого всі обов'язки по утриманню квартири АДРЕСА_2 покладені на позивача, так як позивач змушена безпідставно більш ніж 5 років сплачувати за відповідача комунальні платежі, також реєстрація відповідача у квартирі позивача позбавляє ОСОБА_1 можливості оформити субсидію з метою зменшення розміру витрат на комунальні послуги або у разі потреби продати належну позивачу квартиру.

На підставі ст. 72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

ОСОБА_4 перевірки паспортного обліку по вул. Чіатурська, 10/79, від 21.07.2015р., відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично не проживає там з 2009 року.

При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Зважаючи на зміст положень вказаних вище норм права, а також встановлені обставини, зокрема те, що відповідач не проживає в належній на праві особистої власності квартирі позивача і, як зазначає позивач такий строк перевищує 1 рік, та те, що позивач не є співвласником даного майна, свідчать про законність вимог позивача, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 72, 150 ЖК України, ст.ст. 319 ЦК України,ст.ст. 10, 11, 88, 197, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №79 будинку № 10 по вул. Чіатурська в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5