Справа № 203/4919/15-ц
26 жовтня 2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Місюра К.А.
за участю представника позивача - Василенко І.В.
прокурора - Пікуш В.Ю.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-
Орган опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що 22.07.2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Петриківської райдержадміністрації було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 В ході проведення засідання встановлено, що дитина на даний час перебуває на вихованні у тітки ОСОБА_4, в зв'язку з тим, що матір дівчини ОСОБА_5 перебуває у місцях позбавлення волі. В травні 2012 року батько дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвали шлюб та дитина залишилась проживати з матір'ю. З грудня 2011 року по даний час батько перестав спілкуватись з дитиною, піклуватись про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечував необхідним харчуванням, лікуванням дитини, не надавав дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяв засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, не створював умов для отримання нею освіти. Згідно з актом обстеження умов проживання ОСОБА_2, остання проживає у своєї тітки ОСОБА_4, разом зі своїми сестрами та братом. У приватній розмові з дівчиною встановлено, що вона багато часу не спілкувалась і не бачила батька. Згідно письмової заяви ОСОБА_4 відповідач вже багато часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків та вихованням дитини займається вона. Згідно довідки за місцем навчання дитини батько не цікавиться навчанням та вихованням дитини, до школи ніколи не приходив, дівчина проживає з тіткою, яка піклується про неї. В зв'язку з цим, через невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків позивач просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі згідно із чинним законодавством з усіх видів доходів та заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник прокуратури в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити.
Відповідач в судові засідання на неодноразові виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив.
В зв'язку з цим, з урахуванням думки представника позивача та положень ст.ст.169,224 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5
В 2012 році шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано та їх малолітня донька залишилась про-живати разом із матір'ю.
На теперішній час мати дитини ОСОБА_5 засуджена та перебуває в місцях позбавлення волі, а малолітня ОСОБА_2 перебуває на вихованні та утриманні в сім'ї своєї тітки ОСОБА_4
Будучі допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем дівчина проживала разом зі своєю матір'ю ОСОБА_5, а після засудження останньої вона забрала дитину до себе. Відповідач дитиною не цікавиться, бажання забрати дитину до себе не виявив, жодного разу не бачився з нею, матеріальної допомоги не надає, не поздоровляє у дні народження, не цікавиться її навчанням та розвитком.
Згідно довідки Петриківської СЗОШ та характеристики ОСОБА_2, остання навчається у 3-Б класі. Батько дитини навчанням та вихованням дитини не цікавиться, до школи ніколи не приходив. Дівчина проживає з тіткою, яка піклується про неї.
Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської райдержадміністрації визнано за доцільне звернутись до суду для вирішення питання про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першо-основою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу ОСОБА_5 та в подальшому, після засудження останньої, не виявив бажання забрати дитину до себе. З 2012 року, тобто протягом тривалого часу, жодного разу дитину не відвідував, не привітав зі святами та на дні народження, не надав матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її здоров'ям та навчанням, не вчиняє жодних дій щодо забезпечення належного утримання, розвитку та вихованні дитини, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.
В зв'язку з чим, суд приходить до висновку про наявність передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав та вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В своєму позові позивач також просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі згідно із чинним законодавством з усіх видів доходів та заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.
Разом з тим, у відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.
Оскільки позивачем не визначено конкретного розміру аліментів (у частці від заробітку або в твердій грошовій сумі), заявлених до стягнення, не зазначено стягувача на користь якого підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, а також враховуючи, що на теперішній час опікунство над малолітньою ОСОБА_2 не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині заявлені передчасно та задоволеню не підлягають.
У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150,164,165,181,182 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.10,11,58-61,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, суд -
Позов органу опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини - доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.Ю.Казак