Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 334/2465/14-ц
Провадження № 22-ц/778/5527/15
Головуючий у 1-й інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Трофимової Д.А.,

Кухаря С.В.,

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частини житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_4. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділення в натурі 21/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та виділ в натурі 21/50 частини земельної ділянки загальною площею 598 кв.м., розташованої за вказаною адресою, зазначивши, що між співвласниками склався порядок користування житловим будинком, відповідно до якого позивачка займає кімнати 1-4, 1-5, 2-2, 2-3 будинку літ. А, житлову прибудову літ. А 1-2, а також користується навісом літ.И, погріб літ. пг-1, зливна яма №9, паркан №4, №7, водопровідний колодязь №8.

Відповідачка займає кімнати 1-1, 1-2, 1-3, 1-6, 1-7, 1-8. 1-9 будинку літ. А, в її користуванні знаходиться сарай літ. З, вбиральня літ. Е, замощення І, ІІ ІІІ, зливна яма №6, водопровід №2, паркан №5. 24.10.2012р. кімнату літ. А, навіс літ. И, погріб літ. пг-1 було виділено в квартиру №2.

Крім того, між співвласниками склався порядок користування земельною ділянкою, однак він склався з урахуванням частини земельної ділянки, що знаходиться за межами червоних ліній вулиці. У позивачки виникла необхідність оформити право власності на земельну ділянку, виділити в натурі частини будинку і земельної ділянки.

Оскільки оформити право власності на надлишки земельної ділянки неможливо, бажає виділити в натурі належну 21/50 частину землі, виходячи з площі 598 кв.м.

Відповідно до ст. 364 ЦК України позивачка просить , виділити в натурі із майна, що перебуває у спільній частковій власності з відповідачкою ОСОБА_3, 21/50 частку житлового будинку, а саме: кімнати 1-4, 1-5, 2-2, 2-3 будинку літ. А. житлову прибудову літ. А 1-2, навіс літ. И. погріб літ. пг-1, зливну яму №9, паркан №І4, №7, водопровідний колодязь №8. Відповідно до ст. 377 ЦК України виділити в натурі 21/50 частину земельної ділянки загальною площею 598 кв.м., яка відповідає частці у домоволодінні, згідно порядку користування, що фактично існує.

У березні 2015 року позивачка змінила позовні вимоги та просила відповідно до ст. 364 ЦК України, з урахуванням перерозподілу часток - 71/100 частина ОСОБА_3 та 29/100 частин ОСОБА_4, що відповідає порядку користування. що склався виділити їй у натурі 29/100 частин спірного житлового будинку у відповідності з варіантом розподілу зазначеним у висновку експерта від 03.03.2015р., стягнути з відповідачки ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 33 400,00 грн., відповідно до ст. 377 ЦК України визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1, виділивши їй у користування земельну ділянку згідно варіанту №3, зазначеному у висновку експерта від 03.03.2015р.

Заочним рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2015 року з виправленою ухвалою суду від 22 жовтня 2015 року опискою позов задоволено.

Виділено ОСОБА_4 в рахунок її частини в житловому будинку №15 по вулиці Кожедуба у місті Запоріжжі: у жилому будинку літ.А - кімнату 2-2 площею 14.2 кв.м., кімнату 2-3 площею 19,1 кв.м. загальною площею 33,3 кв.м., надвірні споруди - погріб літ.пг 1 під літ. А'-2, навіс літ. И, ? частину замощення літ. І, паркан №4, хвіртка №7, водопровідний колодязь №8 зливна яма №9, які відповідають фактично існуючому порядку користування та складають 29/100 частин домоволодіння.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у сумі 33 400,00 грн.

Визначено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 загальною площею 598,00 кв.м., виділивши ОСОБА_4 у користування земельну ділянку площею 251,16 кв.м. позначену як S-2 (зелений маркер) на додатку №4 до висновку експертизи від 03.03.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі ? частини вартості проведення судової експертизи у сумі 1 850,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду в цій справі залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2015 року відповідачу ОСОБА_3 виділено в натурі в рахунок її частини в житловому будинку № АДРЕСА_1: у житловому будинку: літ.А - кімнати 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, загальною площею 49,2 кв.м.; надвірні споруди - погріб літ пг під літ А, прибудова літ. а2, сходи до літ.а2, тераса до літ.а2, ? частина замощення 1, замощення 11, замощення 111, водопровод „ 2, водомір № 2, паркан № 5, зливна яма № 6, які відповідають фактично існуючому порядку користування та складають 71/100 частину домоволодіння.

Відповідчу ОСОБА_3 виділено у користування земельну ділянку площею 346,84 кв.м., позначену як S-1(жовтний маркер) на додатку № 4 до висновку експеризи від 03.03.2015 року.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1,ч2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправельне застосування норм матеріального права, якщо не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи позовоні вимоги про виділ в натурі частини житлового будинку, що передбачено нормами ст.364 ЦПК України, судом ухвалено рішення про зміну часток у праві спільної часткової власності, що врегульовано нормами ст.357 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про виділення в натурі 21/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.1979 року, до ОСОБА_3, які належить 29/50 частки цього житлового будинку на підставі договору дарування від 03.07.2008 року.

Нормами ч.1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. При цьому під матеріальною компенсацією розуміється такий розмір грошової суми, за яким майно може бути продано у дані місцевості, а також, що такий розмір матеріальної компенсації інший співвласник має можливість сплатити.

Проте у березні 2015 року позивачка змінила позовні вимоги та просила відповідно до ст. 364 ЦК України, з урахуванням того сторонами здіснено кілька перебудов з перерозподілом часток, виділити в натурі їй 29/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, що відповідає порядку користування житловим будинком у відповідності з варіантом розподілу зазначеним у висновку експерта від 03.03.2015 року, стягнути з відповідачки ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 33 400 грн..

Частинами 3, 4 ст. 357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Пунктами 7, 12 Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року „Про практику зстосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" роз"яснено , що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

При розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності.

Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок.

Згідно зі ст.119 ЦК вимоги про зміну розміру часток можуть бути пред'явлені як учасниками спільної власності, частка яких збільшилась, так і тими з них, частка яких зменшилась внаслідок проведеної іншими співвласниками прибудови, надбудови чи перебудови, а також у зв'язку зі зносом частини будинку, що входила до їх частки.

Отже при здійсненні перебудов житлового будинку, позовні вимоги про перерозподіл часток співвласників у праві спільної частково власності із виділенням в натурі новостворених часток, про що відсутня згода кожного із таких співвласників задоволені бути не можуть.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи слідує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які мають відповідно право приватної власності на 21/50 та 29/50частин житлового будинку АДРЕСА_1, слідує, що сторони користуються земельною ділянкою за фактично визначеним ними порядком, який не відповідає їх часткам у цьому будинку( 1 вариант експертизи).

Пунктами 21,22 Постанови Верховоного Суду України „ 7 від 16.04.2004 року „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз"яснено, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку.

Тому суд, керуючись нормами ст.377 ЗК України прийшов до правильного висновку про визначення порядку користування земельною ділянкою за 3- варіантом цієї експертизи, який відповідає часткам співвласників житлового будинку і надає можливості прорівняно із 2-м варіантом ескпертизи їм виходу із меж цієї земельної ділянки на протилежні від будинку вулиці.

За таких обставин справи колегія суддів рішення суду щодо задоволення первісного позову скасовує і у цій частині ухвалює нове про відмову у задоволенні цього позову, а рішення суду та додаткове рішення суду у цій справі в частині визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 згідно додатку № 4 до висновку експеризи від 03.03.2015 року залишає без змін.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2015 року та додаткове рішення суду від 22 жовтня 2015 року у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 про виділ в натурі 29/100 частини житлового будинку скасувати і у цій частині її позовних вимог ухвалити нове рішення наступного змісту:

„У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ в натурі 29/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 із виділенням ОСОБА_3 71/100 частки у цьому домоволодіння та стягненням з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації у розмірі - 33 400 грн. відмовити"

В іншій частині рішення суду та додаткове рішення у цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: