Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі: Ізвольській С.С.

за участю :

представника позивача Морозова О.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, треті особи - Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києва, ОСОБА_4 про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_3, треті особи - ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва, ОСОБА_4 про зняття арешту з майна.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

19.08.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» 16.04.2010 року перейменований на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено Договір кредиту №10-29/804, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 158 400,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним Договором кредиту (Договір кредиту-1) між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір №02-10/2401, відповідно до п.1.1. якого Іпотекодавець передала в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов'язання за Договором кредиту, наступне нерухоме майно: 4-кімнатну квартиру, загальною площею 159,80 кв.м., житловою площею 91,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, 21.04.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір кредиту №10-29/1752, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 43 300,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за цим Договором кредиту (Договір кредиту-2) між ПАТ «Укрсоцбанк та ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір №02-10/808, відповідно до п.1.1. якого Іпотекодавець передала в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов'язання за Договором кредиту, нерухоме майно, а саме - 4-кімнатну квартиру, загальною площею 159,80 кв.м., житловою площею 91,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Як стало відомо позивачу, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.02.2014 року у виконавчому провадженню №41901048 з примусового виконання виконавчого листа №2604/29951/2012 від 29.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 812 759,82 грн. Відділом державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 в межах суми боргу та оголошена заборона його відчуження.

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24.02.2015 року, наявні наступні обтяження щодо майна, яке є предметом іпотеки: номер запису 4642385, зареєстровано 11.02.2014 року, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41901048, виданий 07.02.2014 року, видавник: Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, вид обтяження: арешт нерухомого майна,особа, майно якої обтяжується (власник): ОСОБА_4, адреса: АДРЕСА_1, опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» - про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Оскільки Законом України «Про виконавче провадження» передбачено право іпотекодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту з іпотечного майна, а ПАТ «Укрсоцбанк» вважає свої права порушеними та обмеженими, оскільки накладений арешт на іпотечне майно примушує ПАТ «Укрсоцбанк» не дивлячись на наявність згоди з ОСОБА_4 щодо погашення заборгованості в позасудовому порядку, звертатися до суду.

Враховуючи вище викладене, позивач просить зняти арешт з нерухомого майна - чотирьохкімнатної квартири, загальною площею 159,80 кв.м., житловою площею 91,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору №02-10/2401 від 19.08.2005 року та Іпотечного договору №02-10/808 від 21.04.2006 року.

Підтримавши позовні вимоги, представник позивача просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, надав письмові заперечення та просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

Представник відповідача зазначив, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем, оскільки арешт на майно не накладала; з заявою про відкриття виконавчого провадження та одночасне накладення арешту на все майно боржника не зверталася, - арешт був накладений після добровільного невиконання у встановлений законом строк рішення суду; позивач звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до належного відповідача - ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, проте, невірно визначився з позовними вимогами, що і стало підставою для відмови у позові; крім того, накладений арешт не порушує право банка, як іпотекодержателя, оскільки в будь-якому випадку за умови реалізації нерухомого майна в першу чергу погашається заборгованість перед іпотекодержателем, а в другу чергу - вимоги всіх інших кредиторів (стягувачів).

Третя особа -ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві в судові засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, проте, направила на адресу суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги позивача та просила розглядати справу у її відсутність.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, судом встановлено наступне.

19.08.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» 16.04.2010 року перейменований на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено Договір кредиту №10-29/804, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 158 400,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним Договором кредиту (Договір кредиту-1) між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір №02-10/2401, відповідно до п.1.1. якого Іпотекодавець передала в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов'язання за Договором кредиту, наступне нерухоме майно: 4-кімнатну квартиру, загальною площею 159,80 кв.м., житловою площею 91,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, 21.04.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір кредиту №10-29/1752, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 43 300,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за цим Договором кредиту (Договір кредиту-2) між ПАТ «Укрсоцбанк та ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір №02-10/808, відповідно до п.1.1. якого Іпотекодавець передала в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов'язання за Договором кредиту, нерухоме майно, а саме - 4-кімнатну квартиру, загальною площею 159,80 кв.м., житловою площею 91,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.02.2014 року у виконавчому провадженню №41901048 з примусового виконання виконавчого листа №2604/29951/2012 від 29.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 812 759,82 грн. відділом державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_4 та оголошена заборона його відчуження.

Згідно з інформаційної довідки з реєстру права власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24.02.2015 року, існують наступні обтяження: номер запису 4642385, зареєстровано 11.02.2014 року, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41901048, виданий 07.02.2014 року, видавник: Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, вид обтяження: арешт нерухомого майна,особа, майно якої обтяжується (власник): ОСОБА_4, адреса: АДРЕСА_1, опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Як убачається з наданих суду доказів і сторонами не оспорюється, вказаний порядок був дотриманий, і ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про зобов»язання вчинити дії - зобов»язання державного виконавця винести постанову про звільнення з-під арешту майна боржника.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2015р., яка набрала законної сили 07.07.2015р., у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували настання заставного випадку згідно договорів іпотеки та доказів звернення ним стягнення на предмет іпотеки, а також відсутні докази, які б підтверджували вилучення або примусову реалізацію у межах спірних правовідносин арештованого майна

Згідно Переліку видів майна громадян, на яке не може бути звернуто стягнення за виконавчими документами, який є додатком до Закону України "Про виконавче провадження", будь-яких обмежень стосовно майна боржника, яке перебуває у заставі третіх осіб, не встановлено, тому дії відповідача в частині накладення арешту на майно ОСОБА_4 та оскаржувана постанова відповідають положенням Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека розуміється як вид забезпечення виконання зобов'зання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання циєї вимоги, включаючу сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволюють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Частина третя статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Згідно частини шостої статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Зміст процитованої правової норми вказує, що за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, в першу чергу задовольняються вимоги заставодержателя, а вже потім задовольняються вимоги інших стягувачів за рахунок решти коштів.

Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, право позивача, як іпотекодержателя виникло до ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів з ОСОБА_4, відповідно, позивач має першочергове право на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Між тим, суду не надано доказів звернення стягнення на предмет іпотеки, а також відсутні докази, які б підтверджували вилучення або примусову реалізацію у межах спірних правовідносин арештованого майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_3 не порушує, не оспорює та визнає право ПАТ «Укрсоцбанк» як іпотеко держателя щодо квартири загальною площею 159,80 кв.м., житловою площею 91,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору №02-10/2401 від 19.08.2005 року та Іпотечного договору №02-10/808 від 21.04.2006 року; не вчиняла дій та не допускала протиправної по відношенню до позивача бездіяльності, в результаті яких було накладено арешт на майно, що є предметом іпотеки, тому, безперечно, заслуговують на увагу і доводи відповідача , викладені у письмових запереченнях, як обгрунтовані підтсави для відмови у задоволенні позову, пред»явленного до ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 52, 54, 56, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 208-210, 212 - 215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, треті особи - Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києва, ОСОБА_4 про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні.

СУДДЯ: