У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника відповідача - Волощенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної Пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області про визнання протоколу незаконним, зобов'язання вчинити дії, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протоколу незаконним та зобов'язання вчинити дії.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження по справі, мотивуючи тим, що даний спір повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки Управління є територіальним органом виконавчої влади, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Зазначає, що відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності..., а відповідно до ч.2 статті 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган.

Також обґрунтовує клопотання тим, що відповідно до п.1 Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року за № 394/2011, центральним органом виконавчої влади є Державна пенітенціарна служба України. Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України Кабінетом Міністрів України утворюються територіальні органи управління (відділи) в Автономній республіці Крим, областях, місті києві та Київській області, місті Севастополі і тому Управління є територіальним органом виконавчої влади.

Посилається, що оскільки позивачем оскаржуються дії Управління та прийняте рішення, яке викладене в протоколі засідання житлово-побутової комісії Управління від 17.01.2013 року за № 2 і вчиненими діями та прийнятим рішенням порушені його права на перебування в контрольному списку Управління, що в подальшому привело до не отримання ним житла, а тому вважає, що даний спір щодо визнання незаконним даного рішення та зобов'язання вчинити певні дії є публічно-правовим і повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечує, вважає підстав для закриття провадження по справі не має і просить в задоволенні клопотання відмовити, мотивуючи тим, що відповідач умисно затягує розгляд справи та не бажає його вирішення по суті.

Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статті 1, 3 ЦПК України визначають, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Зі змісту зазначених норм чинного цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що законодавцем надано право кожній особі, з метою захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, звернутися до суду з відповідними позовом. В той же час застережено, що розгляд таких справ здійснюється за правилами цивільного судочинства, крім випадків, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно статті 3 КАС України - справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту статті 17 КАС України вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як вже зазначалося вище, позивач звертаючись в порядку цивільного судочинства до суду загальної юрисдикції з позовом до відповідача - Управління Державної Пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області просить визнання незаконним протоколу та зобов'язання вчинити дії.

Тому враховуючи вищевикладене, спір який виник між сторонами є публічно-правовим і підлягає розгляду саме адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства, судом помилково було відкрито провадження у справі в порядку цивільного судочинства.

З наданих суду матеріалів вбачається, що дійсно відповідно до п.1 Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року за № 394/2011, центральним органом виконавчої влади є Державна пенітенціарна служба України.

Згідно ч.1 статті 9 Закону України « Про Державну кримінально-виконавчу службу України» - для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України Кабінетом Міністрів України утворюються територіальні органи управління (відділи) в Автономній республіці Крим, областях, місті києві та Київській області,місті Севастополі і відповідно - Управління є територіальним органом виконавчої влади.

Загальновідомим є той факт, що судочинство в Україні здійснюється, зокрема в порядку визначеному ЦПК України (цивільне судочинство), КАС України (адміністративне судочинство), ГПК України (господарське судочинство) та КПК України (кримінальне судочинство)….

Пленум Вищого адміністративного суду України в п.13 своєї Постанови № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» роз'яснив, що - Справи у спорах про захист порушених, невизнаних або оспорюваних інтересів, що виникають із житлових правовідносин, згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV розглядаються за правилами цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З огляду на положення частини другої статті 17 КАС України спори, в яких урегульовані нормативно визначеною процедурою управлінські дії суб'єкта владних повноважень, пов'язані з реалізацією житлових прав фізичних осіб (щодо обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нагляду і контролю за забезпеченням реалізації права громадян України на житло, додержання правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків тощо), є публічно-правовими і розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Суд дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зміст правовідносин, які виникли між сторонами, з врахуванням зазначених роз'яснень в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України за № 8 від 20.05.2013 року « Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів приходить до висновку, що заявлені позивачами позовні вимоги відноситься до компетенції адміністративного суду.

Стаття 205 ЦПК України визначає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо зокрема справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача знайшло своє доведення в судовому засіданні, є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому підлягає задоволенню, а провадження у справі, закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», ст.ст.17,18 КАС України, Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», керуючись ст.ст. 168, 205, 206 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної Пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області про визнання протоколу незаконним, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко