Ухвала

іменем україни

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором від 03 вересня 2013 року про відкриття кредитної лінії, унаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 28 533 грн 68 коп.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» просить ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні вимог банку про стягнення неустойки (штрафу), інфляційних витрат та 3% річних скасувати й передати справу в цій частині на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір й відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач під час розгляду справи здійснив погашення кредиту, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з нього штрафних санкцій, інфляційних витрат та 3% річних.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши про відповідність рішення суду вимогам матеріального та процесуального права.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2014_04_19/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що 03 вересня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 89715 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки та додаткову угоду № 1-117-ЗПКФ про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних платних проектів до договору про відкриття та обслуговування поточного рахунку, відповідно до яких відповідач отримав грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 20 000 грн на строк з 03 вересня 2013 року до 02 вересня 2015 року зі сплатою 32% річних.

Через неналежне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за вказаними угодами виникла заборгованість в розмірі 28 533 грн 68 коп., з яких 19 930 грн 50 коп. - заборгованість за кредитом, 4 804 грн 82 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 700 грн - неустойка за прострочення сплати кредиту, 1 300 грн - неустойка за прострочення сплати процентів, 926 грн 94 коп. - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту, 770 грн 90 коп. - сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам, 93 грн 32 коп. - 3% річних від суми заборгованості за кредитом та 70 грн 20 коп. - 3% річних із суми заборгованості по несплаченим процентам.

Згідно наданої до суду першої інстанції квитанції № 1 від 11 червня 2015 року, ОСОБА_1 сплатив ПАТ «Брокбізнесбанк» кошти в розмірі 4 909 грн 41 коп.

Відповідно ст. ст. 526 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 530 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843599/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 610 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843682/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ч. 1 ст. 612 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843684/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Як роз'яснено у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843669/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 - 601 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 604 - 609 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843675/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Отже, відсутність реального виконання зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 599 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

З матеріалів справи убачається, що банк, у зв'язку із допущеною заборгованістю зі сплати чергових платежів, скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором.

За положеннями ст. 1050 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844142/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Крім того позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно ст. 1048 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844140/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Факт часткового повернення суми позики з порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої ст. ст. 625 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1048 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844140/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843594/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 526 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 599 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 611 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843683/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що часткове погашення суми наявної заборгованості відповідачем під час розгляду справи, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 01 квітня 2015 року № 6-37цс15 та від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, які згідно ст. 360-7 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3428/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> є обов'язковими для судів.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 213, 214, 303, 304, 315 ЦПК України на вищевказані положення закону та обставини справи уваги не звернув, доводи та заперечення сторін не перевірив; взагалі не дослідив наданого позивачем розрахунку та не надав йому належної оцінки; не з'ясував з чого складається заборгованість відповідача перед банком, й з урахуванням сплаченої під час розгляду справи ОСОБА_1 суми коштів, яка є значно меншою від нарахованої заборгованості, не встановив дійсного розміру такої заборгованості й відповідно не визначився з обсягом відповідальності боржника, та дійшов передчасного висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення на користь банку неустойки (штрафу), інфляційних витрат та 3% річних та залишення рішення суду першої інстанції в силі.

Отже, апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених ст. ст. 303, 304, 315 ЦПК України.

Таким чином апеляційним судом у порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> не враховані норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> ухвалене у справі судове рішення в частині вирішення вимог банку до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (штрафу), інфляційних витрат та 3% річних підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року в частині вимог публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (штрафу), інфляційних витрат та 3% річних скасувати.

Справу в зазначеній частині передати на новий апеляційний розгляд.

У решті рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко