АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1, до якої приєднався її представник ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 8 липня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «МТС Україна»

про стягнення матеріальної і моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 8 липня 2015 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «МТС Україна» про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивачки ОСОБА_1, до якої приєднався її представник ОСОБА_2, апелянти просять це рішення скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачка є власником автомобіля марки NISSAN, д.н.з. НОМЕР_1, моделі QASHQAI, 2010 р. випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ (а.с. 35).

Згідно наряду-замовлення №10120355 від 03.12.2010 р. позивачкою ОСОБА_1 було замовлено на вказаний автомобіль установка сигналізації GSM. (а.с. 36-37).

Обґрунтовуючи позов, позивачка зазначала, що 22.03.2014 р. з її автомобілем зловмисники вчинили протиправні дії, однак у зв'язку з неякісними послугами телефонного зв'язку відповідача, GSM-сигналізація не змогла здійснити телефонного зв'язку на її мобільний телефон, при цьому матеріальний збиток у зв'язку з пошкодженням її транспортного засобу становить 3466,94 грн., що підтверджується рахунком фактурою № 14032804 від 28.03.2014 р., який повинен відшкодувати їй відповідач (а.с. 40).

Стороною відповідача не заперечувалось, що позивачка користується послугами телефонного зв'язку ПрАТ «МТС Україна», проте, у зв'язку з відсутністю причинно-наслідкового зв'язку між діяннями особи яка заподіяла шкоду автомобілю позивачки та наданням телелекомунікаційних послуг немає; також, не можна встановити в якому стані була GSM-сигналізація та її функції, враховуючи, що у сигналізації використовується картка мобільного зв'язку «Київстар».

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.1 ст.16 ЗУ «Про захист прав споживачів» шкода, завдана життю, здоров»ю або майну споживача дефектною продукцією або продукцією неналежної якості, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Виходячи із вимог цивільно-процесуального закону, зокрема ст.ст.10, 57-60 ЦПК, щодо обов»язку сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, вимог закону щодо належності та допустимості доказів, принципу змагальності сторін, а саме, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, суд правильно дійшов висновку щодо відсутності причинно-наслідкового зв'язку між наданням відповідачем телекомунікаційних послуг та шкодою, завданою у вигляді пошкодження автомобіля, а отже, й підстав для покладення на відповідача обов»язку по відшкодуванню шкоди.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові від 27 березня 1992 р. №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що ... шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Виходячи із загальної нормищодо відшкодування потерпілому заподіяної майнової шкоди, що міститься у положеннях ст.1166 ЦК України, яка визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала,- за загальним правилом, обов'язок відшкодувати шкоду може бути покладений на заподіювача виключно у тому випадку, коли шкода викликана його протиправною поведінкою (рішеннями, діями чи бездіяльністю).

Причинно-наслідковий зв'язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не є причино-наслідковим зв'язком і не повинна братися до уваги. Об»єктивний причинний зв»язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об»єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв»язку означає, що шкода заподіяна не діями особи, стосовно якої піднято питання щодо її відповідальності, а викликана якимись іншими обставинами.

Згідно висновку Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві встановлено, що до Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві надійшла заява ОСОБА_1, яка виявила пошкодження автомобіля «Нісан», д.н.з. НОМЕР_1 у вигляді подряпин на задній боковій дверці. Як пояснила заявниця, 22.03.2014 р. вона припаркувала автомобіль біля 3-го під'їзду будинку по АДРЕСА_1, а наступного дня виявила пошкодження. Хто саме та чому міг пошкодити автомобіль її не відомо, при цьому, мешканці будинку висловлювали погрози пошкодження автомобіля. Перевіркою по матеріалу встановити хто саме і в який спосіб міг пошкодити автомобіль заявниці не виявилось можливим (а.с. 84).

Таким чином, на підставі встановлених обставин, врахувавши пояснення сторін, оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачки з приводу відшкодування матеріальної шкоди завданої її транспортному засобу задоволенню не підлягають, оскільки, судом не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між наданням стороною відповідача телекомунікаційних послуг та шкодою, завданою у вигляді пошкодження автомобіля «Нісан»,д.н.з. НОМЕР_1, відповідальність за вчинення якого покладається на заподіювана шкоди.

Також, суд першої інстанції правильно вважав, що відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, як такі, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої приєднався її представник ОСОБА_2 - відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 8.07.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :