Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсними умов договору та стягнення сум, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати недійсними пункти 7.11, 4.7 та 4.8 укладеного між нею та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитного договору №10-915/08-А від 15 серпня 2008 року.

Обгрунтовуючи свої вимоги Позивач посилається на те, що між нею та Відповідачем був укладений кредитний договір, згідно з яким вона отримала в кредит суму в розмірі 35845,00 доларів США для придбання автомобіля.

Пунктом 7.11 Договору, як зазначає Позивач, неправомірно зобов'язано позичальника протягом періоду кредитування здійснювати страхування предмету застави (автомобіля) у ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега», або ж за окремою згодою банка у іншого Страховика, особу якого Позичальник зобов'язаний попередньо письмово погодити з Банком.

Позивач вважає, що такі положення суперечать принципу свободи договору, статті 6 Закону України «Про страхування» (добровільне страхування у конкретного страховика не може бути передумовою при реалізації інших правовідносин), статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (заборона вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку).

Крім того, Позивач просить визнати недійсними п. 4.7 та 4.8, якими, на переконання Позивача, надається право Банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку за користування кредитом.

Позивач вказує, що під час дії кредитного договору придбаний нею автомобіль був пошкоджений у дорожньо-транспортній пригоді, суми виплаченого СК «Омега» страхового відшкодування для повного відновлення автомобіля було недостатньо, автомобіль не був повністю відновлений, а тому в наступних періодах страхова компанія відмовилась страхувати пошкоджений автомобіль. У зв'язку з цим Позивач була вимушена сплачувати ануїтетні платежі у підвищеному розмірі, та станом на кінець дії договору сума переплачених нею коштів становила за уточненим розрахунком Позивача 5740 доларів США.

У зв'язку з визнанням недійсними пунктів 11.7, 4.7 та 4.8 кредитного договору Позивач просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму переплачених коштів.

У судовому засіданні Позивач та її представник позов підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник Відповідача заперечував проти позову. Пояснив, що умови договору були погоджені Позивачем, вона вільно обрала банк та програму кредитування, а тому її вимоги є безпідставними. Представник Відповідача зазначив, що заборгованості Позивача перед банком немає, кредит повністю погашений.

Вислухавши пояснення Сторін, вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.08.2008 року між Позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (в подальшому - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», був укладений кредитний договір №10-915/08-А, у відповідності до якого ОСОБА_1 отримала в кредит 35845,00 доларів США строком до 14.08.2015р.

У відповідності до п..3.3 Сторони погодили, що погашення кредиту має відбуватись шляхом сплати ануїтетних платежів в наступних розмірах:

-протягом першого року кредитування - 692,86 доларів США (15% річних);

-протягом другого року кредитування - 686,35 доларів США (14,6% річних);

-протягом третього року кредитування - 685,54 доларів США (14,%%річних);

-протягом четвертого року - 685,03 доларів США (14,4%річних);

-протягом п'ятого року - 681,84 доларів США (14% річних);

-протягом шостого року - 676,46 доларів США (13,1% річних);

-протягом сьомого року - 657,52 доларів США (8% річних).

Пунктом 5.2 Договору визначено, що Позичальник зобов'язується застрахувати на весь період дії цього договору предмет застави, переданий у забезпечення виконання зобов'язань (автомобіль), на умовах, погоджених з Банком.

Пункт 7.11 встановлює обов'язок Позичальника здійснювати страхування предмету застави відповідно до пунктів 5.2, 5.3 Договору у Закритому акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «Омега», або за окремою згодою Банка у іншого страховика, особу якого Позичальник зобов'язаний попередньо письмово погодити з Банком.

Згідно із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони вільні при укладенні договору, виборі контрагента і визначенні умов договору. Також відповідно до частини третьої статті 203 Кодексу волевиявлення учасника угоди має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В основу вказаних норм покладений принцип свободи волевиявлення, завдяки якому клієнт банку має повне право самостійно вибирати страхову компанію. При цьому банк не може відмовити в укладенні договору, оскільки вимога відносно страхування клієнтом дотримана.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів або послуг від банку або від спорідненої або пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання банківських послуг. А частина перша статті 53 Закону забороняє банкам підписувати договори з метою обмеження конкуренції і монополізації надання кредитів і інших банківських послуг.

Пункт 2 частини п'ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що несправедливими є умови договору, коли споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитором або третьою особою, визначеною кредитором, крім випадків, коли укладення такого договору потрібно відповідно до законодавства і/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача.

Також згідно з частиною четвертою статті 19 Закону в даному випадку (положення пункту 7.11 Договору) дії банку можна вважати агресивною підприємницькою практикою (на свободу вибору або поведінки споживача має місце істотний вплив з метою придбання конкретного товару).

Крім того, положення п.7.11 Договору містять у собі порушення, які визначені статтею 21 Закону «Про захист прав споживачів», а саме: порушення права споживача на свободу вибору продукції; порушення свободи волевиявлення при реалізації продукції.

Таким чином, пункт 7.11 Кредитного договору, яким Позивачу нав'язується придбання послуг страхування у конкретного Страховика, чи, як виняток - у іншого Страховика, але за попереднім погодженням банку, не відповідає вимогам Закону, а тому позов частині визнання пункту 7.11 недійсним підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про визнання недійсними п.4.7 та п. 4.8 Договору, то суд керується наступним.

Відповідно до положень зазначених пунктів сторони домовились, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або непогашення в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів (п.4.7) та у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо страхування предмету застави, за користування кредитними ресурсами встановлюється процентна ставка в розмірі 18% річних, і, відповідно, розмір ануїтетних платежів збільшується до 754 доларів США.

Згідно з ч.2 ст. 1056 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В даному випадку сторони погодили підстави для збільшення процентної ставки у зв'язку зі зміною кредитних ризиків (порушення вимог щодо страхування предмету застави, яким забезпечене зобов'язання, порушення договірної дисципліни позичальником), розмір збільшеної процентної ставки та погодили, що для застосування нової процентної ставки не вимагається підписання Сторонами будь-яких інших додаткових документів.

Таким чином, суд не погоджується з Позивачем у тому, що оспорюваними умовами договору банку надане право в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку, оскільки збільшення ставки до 18% річних у випадку порушення Позичальником конкретних умов договору погоджене самим Позичальником.

У зв'язку з цим позовні вимоги про визнання недійсними пунктів 4.7, 4.8 Договору задоволенню не підлягають. А враховуючи, що вимоги про стягнення з Відповідача суми в розмірі 5740 доларів США є похідними від них, то і ці вимоги також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 526, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 10, 59, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним п. 7.11 Кредитного договору №10-915/08-А від 15 серпня 2008 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: