провадження № 2/760/7416/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
За участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
За участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
16.09.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.2015, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, успадкували після смерті своєї матері кожний по ? частини квартири АДРЕСА_1.
Відповідач ніколи у вказаній квартирі не проживав та не був зареєстрований, своїх речей там не зберігає, квартирою не цікавиться, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не бере.
Враховуючи те, що позивач є співвласником квартири і має правомочності власника, він звернувся до суду і просить виділити йому у користування ізольовану житлову кімнату, площею 12,9 кв. м. та балкон 0,7 кв. м., відповідачу - ізольовану житлову кімнату площею 11,9 кв. м. та балкон 0,7 кв. м.; кухню площею 5,8 кв. м., ванну кімнату площею 3,1 кв. м., передпокій площею 3,1 кв. м., коридор 1,7 кв. м. та коридор 3,2 кв. м. залишити в загальному користуванні.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві 16.08.2014 (а.с. 13).
Після смерті ОСОБА_4, власником ? частини квартири АДРЕСА_1 став її син ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.2015, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5
Власником іншої ? частини зазначеної квартири стала її дочка ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.2015, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 (а.с. 7).
Згідно з довідкою форми № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва ЖЕД № 905 від 26.08.2015 № 4810 у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 з 18.05.2006. ОСОБА_3 у зазначеній квартирі не зареєстрована (а.с. 6).
Відповідно до технічного паспорту від 01.09.2015 квартира АДРЕСА_2 складається з 2 кімнат жилою площею 24,8 кв. м., у тому числі 1-а кімната 12,9 кв. м, 2-а кімната 11,9 кв. м; кухня 5,8 кв. м; ванна кімната 3,1 кв. м; коридор 1,7 кв. м.; коридор 3,2 кв. м.; передпокій 3,1 кв. м. Квартира обладнана балконами 0,7, кв. м.; 0,7 кв. м. Загальна площа квартири 43,1 кв. м. (а.с. 10).
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.
У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Згідно з статтю 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК).
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК «власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном».
Частина перша статті 355 ЦК визначає, що «майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)».
Відповідно до частини першої статті 356 ЦК «власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю».
Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як співвласники квартири, мають право на встановлення порядку користування нею.
Частина перша статті 358 ЦК передбачає, що «право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою».
Відповідно до статті 391 ЦК «власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном».
Зазначений речовий спосіб захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, полягає у вимозі усунення перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцю здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном.
Суд встановив, що на сьогоднішній день сторони не досягли згоди щодо користування спільною квартирою.
Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Суд вважає за можливе встановити порядок користування спірною квартирою, запропонований позивачем, оскільки кожна кімната є ізольованою, та може бути виділена в користування, житлові права сторін запропонованим порядком користування не порушуються, забезпечується можливість окремого проживання сторін у цій квартирі.
При цьому суд виходить з того, що позивач протягом тривалого часу проживає у тій кімнаті, яку просить виділити йому, тобто уже встановився певний порядок користування квартирою. Суд зважає і на те, що відповідач у спільній квартирі не проживає.
Виділяючи позивачеві у користування кімнату з більшою площею, суд виходить з того, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 27.12.2014 (а.с. 33). На утриманні у подружжя перебуває ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с. 31, 32).
Отже, суд дійшов висновку про можливість встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 в м. Києві, а саме виділивши у користування позивачу ізольовану житлову кімнату, площею 12,9 кв. м. та балкон, площею 0,7 кв. м., відповідачу - ізольовану житлову кімнату, площею 11,9 кв. м. та балкон, площею 0,7 кв. м., а місяця загального користування залишити у загальному користуванні.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.
Керуючись статтями 13, 41 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), статтями 316, 317, 319, 321, 355, 356, 358, 391 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 33, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши у користування ОСОБА_2 ізольовану житлову кімнату, площею 12,9 кв. м. та балкон, площею 0,7 кв. м., виділивши у користування ОСОБА_3 ізольовану житлову кімнату, площею 11,9 кв. м. та балкон, площею 0,7 кв. м. Кухню, площею 5,8 кв. м, ванну кімнату, площею 3,1 кв. м., передпокій, площею 3,1 кв.м, коридор, площею 1,7 кв. м, коридор, площею 3,2 кв. м залишити у загальному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 487,20 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко