Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бедьо В.І.

при секретарі - Холмогоровій Л.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, з третьою особою без самостійних вимог ПАТ «Ві ОСОБА_7» про виділ частки із спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, щоміським відділом державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції здійснюється провадження з виконання рішень Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у значному розмірі.

Позивач вказує на те, що тривалий час ОСОБА_2 рішення судів не виконує, у зв'язку з чим державним виконавцем здійснено всі необхідні дії для встановлення належного йому майна.

В результаті цих дій встановлено, що ОСОБА_2 належить лише об'єкт громадського харчування з торгово-офісними та виробничими приміщеннями кафе-бар «Віраж», розташований по вул Гагаріна, 13/1 в м.Ужгород (далі - Майновий об'єкт) і земельна ділянка, на якій розташований Майновий об'єкт (ділянка).

Однак у даний час ОСОБА_2 пред'явив до суду позов до своєї дружини ОСОБА_6О про поділ між ними Майнового об'єкту і Ділянки як спільного подружнього майна, визнавши за кожним із них право власності на ? частину Майнового об'єкта і Ділянки. Це відповідно стверджується інформацією з офіційного веб-порталу «Судова влада України».

Крім того, Майновий об'єкт і Ділянка перебувають в іпотеці громадянина ОСОБА_8, якому ОСОБА_2 боргує значну суму грошових коштів в порядку уступки вимоги, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач зазначає в позовній заяві, що після поділу у судовому порядку вказаного нерухомого майна наявність належного ОСОБА_2 майна зменшиться вдвічі і його буде недостатньо для звернення стягнення в інтересах ОСОБА_5

Майновий об'єкт і Ділянка набуті ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_6, що стверджується самим ОСОБА_2 у його вказаному вище позові про поділ спільного подружнього майна.

Крім того, за час їхнього спільного шлюбу вони набули у власність будинок №8 по вул Польова в с.Минай Ужгородського району Закарпатської області (далі - Будинок) та земельну ділянку за цією адресою площею 0,08 га (далі - Ділянка-2), які оформлені на ОСОБА_9, що стверджується свідоцтвом від 23.10.98 про право особистої власності на жилий

будинок, витягом від 25.06.03 про реєстрацію права власності на нерухоме майно та

ержавним актом серії ІІ-ЗК №027954 на право власності на землю.

На підставі наведеного позивач просить виділити в натурі належну ОСОБА_2 на праві спільного подружнього майна 1/2 частину будинку №8 по вул. Польова в с.Минай Ужгородського району Закарпатської бласті та 1/2 частину земельної ділянки за цією адресою для звернення стягнення на них.

В судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з тих підстав, що у спірному майні, що знаходиться за адресою: с. Минай, вул. Польова, 8, Ужгородського району частка відповідача ОСОБА_2 відсутня, крім того вказане майно перебуває в іпотеці ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕсБанк».

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, проти задоволення позову заперечила з тих підстав, що вказане в позові майно не належить ОСОБА_2

Представник третьої особи в судовому засідання заперечив щодо задоволення позовних заяв у звязку з тим, що спірне майно перебуває на даний час в іпотеці ПАТ «ВіЕсБанк».

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської від 22.12. 2011 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та стягнуто з такого на користь позивача 600 000, 00 грн. у повернення позики за договорами від 07.11. 2008 року, від 03.12. 2008 року, від 09.01.2009 року, від 09.02.2009 року, від 03.03.2009 року та від 06.10.2009 року, посвідченими приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10, 48 308, 00 інфляційних нарахувань та 19 177, 77 грн. річних процентів за прострочення виконання грошового зобовязання. Вказане рішення суду набрало законної сили 21.08.2012 року.

На підставі вказаного рішення суду 05.09.2012 року видано виконавчий лист № 2 931/11, який був пред'явлений до районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ для примусового виконання.

13.09.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 34256096 з виконання виконавчого листа № 2 931/11 від 05.09.2012 року.

Позивач вказує на те, що тривалий час ОСОБА_2 рішення судів не виконує, що відповідно стало підставою для здійснення державним виконавцем відповідних дій для встановлення належного йому майна.

В судовому засіданні на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів встановлено, що за час шлюбу відповідачами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було набуто у власність будинок №8 по вул. Польова в с. Минай, Ужгородського району Закарпатської області та земельну ділянку за цією адресою площею 0, 08 га, які оформлені на ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом від 23.10.98 про право особистої власності на жилий будинок, витягом від 25.06.03 про реєстрацію права власності на нерухоме майно державним актом серії ІІ-ЗК №027954 на право власності на землю.

Відповідно з метою захисту своїх інтересів щодо стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за договорами позики позивач звернувся до суду з вимогами про виділення в натурі

Відповідачі по справі вказують на те, що вищезазначене майно належить виключно ОСОБА_6 і ОСОБА_2 не володіє часткою такого.

Однак ст.ст. 60, 70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і їх частки в цьому майні є рівними.

Як вбачається з дослідженого судом свідоцтва про право особистої власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно - будинок №8 по вул. Польова в с. Минай, Ужгородського району Закарпатської області - набутий ОСОБА_6 23.10.1998 року, тобто за час її перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2

Відповідачі вказують на те, що між подружжям ОСОБА_2 11.09.2015 року укладено шлюбний Договір у відповідності до якого подружжя домовилось, що будь-які зобовязання за договорами позики, кредитними договорами, іншими договорами, правочинами є особистими зобовязаннями того з подружжя, хто є стороною таких договорів, а п. 4. даного Договору

передбачено, що сторони домовились, що особистою приватною власністю кожного з подружжя, незалежно від місця придбання, реєстрації та знаходження цієї власності є майно, набуте чоловіком та дружиною за час шлюбу але за кошти, що належали кожному з них особисто.

Вказані пункти договору на думку відповідачів підтверджують факт належності спірного будинку та земельної ділянки виключно ОСОБА_6

Однак ч. 1 ст. 73 СК України регламентовано, що за зобовязаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено на особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Таким чином відносини щодо боргів подружжя, які виникли у період їх шлюбу, знаходяться за площиною спірних правовідносин щодо поділу майна, набутого сторонами спору за час їхнього шлюбу.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що будинок №8 по вул. Польова в с. Минай Ужгородського району Закарпатської області та земельна ділянка за цією адресою площею 0,08 га знаходиться в іпотеці у відповідності до Іпотечного договору, укладеного у 2007 році між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» ) та ОСОБА_2, ОСОБА_6.

Даний факт на думку представника третьої особи є підставою для відмови у позові про виділ частки із спільного майна подружжя, яке перебуває в іпотеці.

Вивчивши доводи відповідачів та представника третьої особи щодо неможливості виділу частки у спільному майні подружжя з підстав знаходження його іпотеці, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про іпотеку» виключно зі згоди іпотекодержателя, в даному конкретному випадку ПАТ «ВіЕс Банк», іподекодавець має право відчужувати предмет іпотеки.

Тобто закон не забороняє визнання права власності на відповідну частку іпотечного майна, яке є спільною власністю подружжя, оскільки таке визнання не є відчуженням.

Крім того, відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодаввця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, - навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодаця і має всі його права і несе всі його обовязки до набуття ним права власності на пердмет іпотеки.

Така позиція, зокрема, викладена в п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5.

Згідно ст. 371 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленомуст. 366 цього Кодексу.

Тобто, зазначеними правовими нормами визначено спосіб захисту прав кредитора у разі недостатності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, та особливості звернення на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Особливістю звернення стягнення на частку в спільній власності є невизначеність часток кожного зі співвласників, що обумовлює необхідність попереднього визначення судом частки, на яку буде звернене стягнення.

Відповідно до ст. 366 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови

співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Кредитором, який наділений правом звернути стягнення на частку в майні, що є в спільній частковій власності, може бути будь-яка особа, що має право на стягнення з боржника певної суми, у тому числі, інший співвласник спільного майна, на яке звертається стягнення.

Волевиявлення кредитора на звернення стягнення на частку в майні, що є в спільній частковій власності, може виражатися в пред'явленні ним: 1) позову про виділ частки боржника зі спільного майна в натурі з подальшим зверненням стягнення на неї; 2) вимоги про продаж боржником своєї части в праві спільної часткової власності, у тому числі іншим співвласника; 3) вимоги або позову про продаж з публічних торгів; 4) вимоги або позову про переведення на кредитора прав та обов'язків співвласників - боржника.

Виходячи з викладеного та враховуючи зміст позовної заяви та пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, судом встановлено, що фактично позивач звернувся до суду з вимогою про визначення (встановлення) часток у спільному майні подружжя для можливості в подальшому звернення стягнення на неї.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись, ст.ст. 60, 88, 212-215, ст.ст. 60, 70, 73 СК України, ст.ст.366, 371, 379 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», суд, -

РІШИВ

Позов задовольнити.

Виділити (визначити) належну ОСОБА_2 на праві спільного сумісного майна 1/2 частину будинку №8 по вул. Польова в с.Минай, Ужгородського району, Закарпатської бласті та 1/2 частину земельної ділянки розташованої за цією адресою для подальшого можливого звернення стягнення на них.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 10-и днів з дня його проголошення( стороною, яка не була присутньою на оголошенні, на протязі 10 днів з дня отримання його копії).

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_11