Справа № 676/3675/15-ц
Номер провадження 2/676/1707/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Кам'янець Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі : головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кам'янець Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства УАСК «АСКА», товариства з обмеженою відповідальністю «РД-ТРАНС» про відшкодування шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПрАТ «УАСК АСКА», ТОВ «РД-ТРАНС» про стягнення страхового відшкодування. В обгрунтування вимог вказує, що 08 грудня 2011 року близько 14 год на 270 км + 850 м автодороги із двостороннім рухом «Житомир Чернівці», яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, водій ОСОБА_5, перебуваючи у трудових стосунках із ТОВ «РД-ТРАНС», керуючи автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом «Kогел реєстраційний номер НОМЕР_2, власниками яких є ТОВ «РД-ТРАНС», з боку м.Хмельницького в напрямку м.Кам»янця-Подільського поблизу с.Гуменці Кам»янець-Подільського району проявив безпечність та неуважність і в порушення вимог п.1.2, 1.5, 2.3 Б, 10.1, 11.2, 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та погодні умови, не вжив заходів для руху як найближче до правого краю проїзної частини, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, що спричинило занос напівпричепа «Когел» реєстраційний номер НОМЕР_3 на смугу зустрічного руху та зіткнення з передньою частиною автомобіля НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6. Від удару автомобіль «ОПЕЛЬ КОМБО» почав рухатися назад і зіткнувся з передньою частиною автомобіля НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_7 Внаслідок даного ДТП водій ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент спричинення від яких 23.12.2011 року наступила смерть. Позивачем на період лікування батька ОСОБА_6 витрачено 23 419,63 грн в період з 08.12.2011 року по 23.12.2011 року в Кам»янець-Подільській міській лікарні № 1. Під час поховання батька та обов»язковими ритуальними послугами, пов»язаними із захороненням, поминальним обідом (23 грудня 2011 року) згідно накладної від 23.12.2011 року витратила грошові кошти в сумі 5 690,00 грн. Згідно товарного чеку № 7 від 23.12.2011 року витратила на ритуальні речі 160,00 грн. Згідно чека від 24.12 2011 року, рахунку № 20/1 та 20/2 від 24.12.2011 року, довідки від 03.04.2012 року витратила на поминальні обіди …….. грн.. На виготовлення та встановлення надгробного пам»ятника згідно розрахункової квитанції № 221893 від 02.02.2012 року та акту виконаних робіт від 29 березня 2012 року витратила 20 000 грн. Витрачені кошти на закупівлю продуктів харчування для проведення обрядових дій, 40 днів тощо) згідно фіскальних чеків на суму 10 007,64 грн. Згідно висновку експерта № 4-3б від 23.01.2012 року ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Опель» реєстраційний номер НОМЕР_6 до ДТП складала 20 260,39 грн, а тому підлягає стягненню. За весь час перебування батька на лікуванні вКам»янець-Подільській міській лікарні щодня приїздила до м.Кам»янця-Подільського і витрати кошти на пальне в сумі 4 549,63 грн (із розрахунку 403,63 л витрачених на відстань 5 045,37 км). Всього матеріальна шкода складає 88 630,26 грн. ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ТОВ «РД-ТРАНС», яке відповідно до страхових полісів № АА/0342758, № АА/0342759 застрахувало цивільну відповідальність автомобіля НОМЕР_1 та напівпричепа «Kогел реєстраційний номер НОМЕР_2 на випадок заподіяння шкоди третім особам під час ДТП у ПрАТ ОСОБА_8, а тому матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Винна особа забрала життя найдорожчої для неї людини, чим заподіяла моральну шкоду. ОСОБА_5 часткові відшкодував моральну шкоду в сумі 20 000 грн . Просить стягнути солідарно з ПрАТ «УАСК АСКА», ТОВ «РД-ТРАНС» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 88 630,26 грн, з РД ТРАНС моральну шкоду в сумі 190 000 грн, ПрАТ ОСОБА_8 10 000 грн моральної шкоди.

В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити.

Представник ТОВ «РД-ТРАНС» в суді позов не визнав, заперечив проти його задоволення з тих підстав, що на виконання вимог чинного законодавства щодо обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТОВ «РД-ТРАНС» було здійснено відповідне страхування, що підтверджується Полісом № АА/0342758 від 17.03.2011 року та Полісом № АА/0342759 від 17.03.2011 року. За кожним із вказаних полісів передбачено відшкодування за шкоду життю, здоров»ю 100 000 грн (за одного потерпілого), за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн. Заявлені витрати на суму 23 419,63 грн на лікування в Кам»янець-Подільській міській лікарні № 1 є необґрунтованими, оскільки відсутні документи, що їх підтверджують, а також немає доказів, що саме вказані ліки були необхідні для лікування та відповідають листку призначень, виписаних лікарем; 20 260,39 грн відшкодування ринкової вартості автомобіля то вказані вимоги є незаконними, оскільки автомобіль не визнано знищеним, а тому відшкодуванню підлягає різниця між ринковою вартістю та вартістю знищеного автомобіля, проте таких доказів позивач не надала; витрати на придбання пального є необгрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, що позивачка понесла зазначені витрати, і що пальне використано саме на поїздки до м.Кам»янець-Подільського в лікарню до батька. Вимоги щодо солідарного відшкодування понесених позивачем збитків є незаконною, оскільки в силу ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, здійснює виплату тільки у випадку недостатності страхової виплати, розмір якої в даному випадку є достатньою для такого відшкодування матеріальних збитків. Щодо стягнення моральної шкоди заперечує, оскільки моральна шкода має бути відшкодована страхової компанією в розмірі 5% та ОСОБА_5 95%. Позивач зазначає, що моральна шкода заподіяна внаслідок того, що винна особа у вчинені злочину, забрала життя найдорожчої для позивачки людини. ТОВ «РД-ТРАНС» не є винною особою у вчиненні злочину, а відтак не може бути винною у заподіянні моральної шкоди. Крім того позивачем не конкретизовано та необґрунтовано розмір запропонованої до стягнення шкоди в контексті вимог ст.. 23 ЦК України. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник ПрАТ ОСОБА_8 в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності , подав заперечення на позов, позов визнає частково з наступних підстав. 17.03.2011 року між ПрАТ ОСОБА_8 та ТОВ РД-ТРАНС укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів що посвідчується полісом № АА/0342758. За даним полісом застраховано цивільно-правову відповідальність здоров»ю та майну третіх осіб заподіяну під час керування автомобілем НОМЕР_1, строк дії договору з 17.03.2011 року по 16.03. 2012 року. Також між сторонами був укладений договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів що посвідчується полісом № АА/0342759 за яким застраховано цивільно-правову відповідальність здоров»ю та майну третіх осіб заподіяну під час експлуатація напівпричепа«Когел» реєстраційний номер НОМЕР_3. Згідно ст.. 24 ст.24.1 Закону «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на час укладення полісів, у зв»язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов»язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров»я, підтверджені документально відповідним закладом охорони. Позивачем не надано документів закладу охорони здоров»я, які б підтверджували необхідність здійснення витрат на лікування батька внаслідок ДТП, отже є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 1201 ЦК України, ст.. 27.1 та ст.. 27.5 Закону особа яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов»язана відшкодувати витрати на поховання та спорудження надгробного пам»ятника особам, які були на утримання потерпілого та особи, які взяли на себе витрати і відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. Позивачем не надано доказів про оплату послуг згідно накладної від 23.12.2011 р та товарного чеку № 7 від 23.12.2011 р. Згідно рекомендації МТСБУ, а також вимог ст.. 3 і 1201 ЦК України страховик відшкодовує витрати на виготовлення пам»ятників і огорож, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам»ятників і огорож в даній місцевості, що згідно постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 45 від 03.10.2008 р «Про витрати на поховання та пов»язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», яка для Хмельницької області не може перевищувати 2 000,00 грн. Згідно ст.. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» витрати на поминальний обід не є обов»язковими витратами, які має відшкодовувати страховик. Згідно Закону страховик не має обов»язку по відшкодуванню витрат на пальне, тому такі вимоги є необґрунтованими. Збитки, заподіяні внаслідок пошкодження автомобіля, можуть бути відшкодовані особі, якій заподіяні, а власником автомобіля був потерпілій ОСОБА_6 Позивачем не надано доказів, що вона є спадкоємцем прав та обов»язків після смерті ОСОБА_6, тому вимоги про стягнення таких витрат є необґрунтованими. Згідно ст.. 22.3 ст. 22 Закону потерпілому відшкодовується моральна шкода в розмірі не більше 5% ліміту, який становить 2550,00 грн. на підставі викладеного ПрАТ ОСОБА_8 просить частково відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 08 грудня 2011 року близько 14 год на 270 км + 850 м автодороги із двостороннім рухом «Житомир Чернівці», яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, водій ОСОБА_5, перебуваючи у трудових стосунках із ТОВ «РД-ТРАНС», керуючи автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом «Kогел реєстраційний номер НОМЕР_2, власниками яких є ТОВ «РД-ТРАНС», з боку м.Хмельницького в напрямку м.Кам»янця-Подільського поблизу с.Гуменці Кам»янець-Подільського району проявив безпечність та неуважність і в порушення вимог п.1.2, 1.5, 2.3 Б, 10.1, 11.2, 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та погодні умови, не вжив заходів для руху як найближче до правого краю проїзної частини, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, що спричинило занос напівпричепа «Когел» реєстраційний номер НОМЕР_3 на смугу зустрічного руху та зіткнення з передньою частиною автомобіля НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6. Від удару автомобіль «ОПЕЛЬ КОМБО» почав рухатися назад і зіткнувся з передньою частиною автомобіля НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_7 Внаслідок даного ДТП водій ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент спричинення від яких 23.12.2011 року наступила смерть.

Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2015 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, , передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, на підставі п.»в» ч.1 ст.1, ст..14 ЗУ «Про амністію в 2014 році» звільнений від відбування покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, цей вирок є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_6, який помер 23 грудня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 6 серпня 2012 року.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За правилами ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страхової випадку (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 керував автомобілем НОМЕР_7 з напівпричепом «Kогел реєстраційний номер НОМЕР_2, який на праві оренди належить ТОВ «РД-ТРАНС», з яким останній перебував у трудових відносинах. Вказаний автомобіль застрахований в страховій компанії ПРАТ «УАСК «АСКА» за полісом № АА/0342758 від 17.03.2011 року та Полісом № АА/0342759 від 17.03.2011 рокуобов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, строк дії договору з 17.03.2011 р. по 17.03.2012 р.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За ст. 9 Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25 500 грн. на одного потерпілого.

У разі коли загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратний ліміт відповідальності страховика, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується.

Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 грн. на одного потерпілого.

Як вбачається з Полісу № АА/0342758 від 17.03.2011 року та Полісу № АА/0342759 від 17.03.2011 рокуобов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого, обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого, що не суперечить закону.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Відповідно до ст.. 24.1, 24.3 . Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілій ОСОБА_6 перебував на лікуванні в Кам»янець-Подільській міській лікарні № 1 в період з 08.12.2011 року по 23.12.2011 року. Згідно фіскальних чеків аптеки «Медобори» № 1 на придбання ліків витрачено 23 419,63 грн. Перелік ліків, зазначених в чеках, відповідає переліку ліків, зазначених в листку призначення, долученого до матеріалів кримінальної справи. Оригінали фіскальних чеків долучені до матеріалів кримінального провадження. Відповідачами не надано доказів, що такі витрати понесені не позивачем, а іншою особою. Таким чином суд вважає що заявлені до відшкодування витрати на лікування є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Витрати, понесені на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, які винний зобов'язаний відшкодовувати.

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону, обов'язок здійснити відшкодування особі, яка здійснила витрати на спорудження надгробного пам'ятника, покладений на страховика і після виплати страхового відшкодування за заявою потерпілого чи іншої особи, яка має право на отримання відшкодування.

Згідно з п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати.

У абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз'яснено, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості.

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 45 від 03.10.2008 року «Про витрати на поховання та пов»язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» установлено розміри витрат на поховання та пов»язаних з цим ритуальних послуг в залежності від регіону України, де такі витрати понесені.

Відповідно до п.4 зазначеної постанови витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги проводяться тільки за наявності документів (довідок, рахунків тощо), що підтверджують відповідні витрати на день поховання, які зазнані страхувальником, сім'єю потерпілого або іншими особами, але не вище розмірів витрат на поховання потерпілого та пов'язаних з цим ритуальних послуг для управлінь виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Якщо фактично зазнані витрати на поховання є нижчими за розміри, установлені цією постановою, то відшкодування проводиться тільки за фактичними витратами. При цьому кошти, що залишилися невикористаними на конкретний вид ритуальної послуги, не можуть бути використані на іншу ритуальну послугу.

Згідно з додатком до постанови граничний розмір витрат на поховання потерпілого та пов»язаних з цим ритуальних плуг для Хмельницької області встановлений на рівні 7015 грн, на виготовлення та встановлення пам»ятника 2000 грн.

Згідно товарного чека № 7 від 23 грудня 2011 року позивачем понесені витрати на придбання речей для поминального обряду на суму 160,00 грн. Згідно накладної від 23 грудня 2011 року позивачем понесені витрати на поховання в сумі 5 690,00 грн. Понесення позивачем витрат на поховання відповідачами не спростовується. Згідно розрахункової квитанції серія БТПК № 221893 від 02.02.2012 року позивачем сплачені за виготовлення пам»ятника 15 000 грн за встановлення пам»ятника 5 000 грн.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства, суд вважає, що витрати позивача на поховання в сумі 5 850,00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі, витрати на виготовлення та встановлення надгробного пам»ячника частково в межах ліміту 2000 грн..

Відповідно ст.. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз»яснено в п.15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експерта № 4-3б від 23.01.2012 року НДЕКЦ при УМВСУ в Хмельницькій області ринкова вартість автомобіля НОМЕР_8 станом 08 грудня 2011 року до дорожньо-транспортної пригоди складала 20 260,39 грн.

Як вбачається з звіту ТОВ «Реноме» № ТЗ-0315/3 від 05.11.2013 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу є вищою ніж ринкова вартість самого транспортного засобу, а тому розмір матеріального збитку дорівнює ринковій вартості транспортного засобу.

Позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_6, а саме автомобіля НОМЕР_9 , що належав ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 6 серпня 2012 року.

Виходячи із змісту заявлених позовних вимог позивач не заперечує, що автомобіль НОМЕР_10 , що належав ОСОБА_6 є фізично знищеним, тому суд вважає, що позивачу має бути відшкодована шкода у розмірі 20 260,39 грн, що відповідає ринковій вартості автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач до страхової компанії за виплатою витрат на поховання не зверталась, однак це на думку суду не є перешкодою для вирішення даного питання в суді.

Таким чином суд вважає, що понесені позивачем витрати на лікування потерпілого, поховання, виготовлення пам»ятника, які є в межах лімітів згідно з договором страхування та витрати в зв»язку з пошкодженням майна слід стягнути з страхової компанії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В зв»язку з смертю потерпілого суд вважає, що винними діями відповідача ОСОБА_5 який перебував у трудових відносинах з ТОВ «РД-ТРАНС» позивачу заподіяно моральну шкоду.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що їй заподіяна моральна шкода як полягає в тому, що вона пережила душевні страждання внаслідок загибелі батька, так як втратила найдорожче в своєму житті, втратила душевний спокій, порушився звичний ритм життя.

Згідно п. 22.3 ст. 22 Закону потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідачів слід задовольнити частково.

Згідно п. 9.3. ст..9 Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 гривень на одного потерпілого.

Разом з тим п.9.5 ст.9 Закону передбачено, що розміри лімітіввідповідальності страховика мають переглядатися Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Як вбачається з Полісу № АА/0342758 від 17.03.2011 року та Полісу № АА/0342759 від 17.03.2011 рокуобов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 000 грн. на одного потерпілого,

Таким чином з страхової компанії підлягає стягненню моральна шкода в межах лімітів, передбачених договорами страхування, що становить 5 000 грн.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що потерпіла ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Беручи до уваги положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин, зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, суд беручи до уваги перенесені позивачем страждання в наслідок втрати рідної людини , порушення звичного ритму життя позивача та зусилля, необхідні для його поновлення, вважає за необхідне стягнути в відшкодування моральної шкоди з ТОВ «РД-ТРАНС» 70 000 грн.

У відповідності до ст.. 88 ЦПК України суд стягує судовий збір з ПрАТ УАСК «АСКА» в розмірі 1 734,30 грн та з ТОВ «РД-ТРАНС» в сумі 1218 грн на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 1166, 1167, 1168, 11,72, 1187 ЦК України, ст.ст.22, 24, 27 ЗУ „Про загальнообов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ УАСК «АСКА» на користь ОСОБА_4 в відшкодування витрат на лікування потерпілого в сумі 23 419,63 грн, відшкодування витрат на поховання в сумі 5 850 грн, відшкодування витрат на спорудження надгробного памятника в сумі 2000 грн, відшкодування матеріального збитку в звязку з пошкодження автомобіля в сумі 20 260,39 грн, 5 000 грн в відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ТОВ «РД-ТРАНС» на користь ОСОБА_4 70 000 грн в відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ПрАТ УАСК «АСКА» 1 734,30 грн та 1218,00 грн з ТОВ «РД-ТРАНС» судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Кам»янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д