Справа № 2-1352/10 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/1675/15 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

при секретарі - Лимарі Р. С.,

з участю:

представника заявника - ОСОБА_1,

представника боржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою публічного акціонерного товариства «БМ Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року ПАТ «БМ Банк» звернулось в суд із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення його до виконання. В обґрунтування вимог посилалось на те, що судове рішення у справі за позовом АТ «БМ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитного боргу в сумі 916628,30 грн., 1700 грн. і 120 грн. витрат на ІТЗ досі не виконане у зв'язку із втратою виконавчого листа № 2-1352/10 від 13.08.2010 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2015 року заяву Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» задоволено.

Постановлено видати дублікат виконавчого листа № 2-1352/10, виданого 13.08.2010 року на виконання рішення апеляційного суду Волинської області від 07 липня 2010 року в цивільній справі за №2-1352/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9/6/310308 від 31 березня 2008 року в розмірі 916628 грн., 30 коп., судового збору 1700 грн. і витрат на ІТЗ в сумі 120 грн., та поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа.

Не погодившись із ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказала, що виконавчий лист вже було видано за заявою позивача, що підтверджується супровідним листом суду, тому банк, починаючи з 2011 року, мав змогу вчасно пред'явити виконавчий документ до виконання, однак з невідомих причин не скористався даною можливістю. Вважає, що судом такі обставини справи враховані не були.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що банком було надано достатні докази про те, що виконавчий лист був втрачений при пересиланні, заява є обґрунтованою, а тому є всі підстави для видачі дубліката виконавчого листа з поновленням пропущеного строку для його пред'явлення до виконання.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений через неповне з'ясування судом обставин справи, порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення апеляційного суду Волинської області від 07 липня 2010 року видано виконавчий лист №2-1352/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 916628,30 грн., витрат по сплаті держмита в розмірі 1700,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн., який отриманий представником банку ОСОБА_1 та поданий до ВДВС для примусового виконання.

13 серпня 2010 року державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1352/10.

Постановою Господарського суду Волинської області № 5004/19/11 від 27 січня 2011 року визнано банкрутом суб'єкта підприємницької діяльності-фізичну особу ОСОБА_3

10 лютого 2011 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 21011664 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1352/10 у зв'язку з визнанням Господарським судом Волинської області фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 банкрутом.

25 червня 2015 року ПАТ «БМ Банк» направлено лист № 30-04/99 арбітражному керуючому ОСОБА_5 з вимогою передати банку оригінал виконавчого листа №2-1352/10, виданого 07 липня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

20 липня 2015 року на адресу банку надійшла відповідь арбітражного керуючого ОСОБА_5, з якої слідує, що станом на даний час на його адресу оригінал виконавчого документу не надходив, однак зі змісту наявного у нього супровідного листа ВДВС вбачається, що постанова про закінчення виконавчого провадження надсилалася на його ім'я на адресу: АДРЕСА_1, хоча він здійснює свою діяльність за іншою адресою: АДРЕСА_2. Разом з тим, арбітражний керуючий зазначив, що документи виконавчого провадження він отримав від боржника ОСОБА_3

На підставі вищенаведеного ПАТ «БМ Банк» зроблено висновок, що оригінал виконавчого листа був втрачений під час поштової пересилки державним виконавцем. Наведені обставини стали причиною пропуску строку пред'явлення виконавчого документа на виконання, що, в свою чергу, фактично позбавляє стягувача можливості стягнути заборгованість в примусовому порядку, а тому звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання .

Згідно з ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою особи, на користь якої воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Частиною 1 статті 73 ЦПК України встановлено, що суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно ч.1 ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Суб'єктами права на звернення із заявою до суду про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можуть бути: стягувач - у разі, якщо ним втрачено оригінал виконавчого документа, а також державний виконавець, якщо оригінал виконавчого документа втрачено ним після відкриття виконавчого провадження.

За нормами ч.1 ст.371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Разом із тим, у зв'язку з розглядом у судовому засіданні заяви про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу суд має перевірити питання про те, чи не виконане рішення суду, чи не втратило воно чинності та інше. В іншому випадку суд зобов'язаний відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката.

Конституційний Суд України в рішення від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням громадянина України щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв'язку зі ст.129 Конституції (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Судовий порядок видачі дубліката та апеляційне оскарження ухвали суду про видачу або відмову в його видачі є гарантією права кожного на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судових рішень.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз"яснено, що перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має враховувати як положення статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. При цьому відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Та в п.22 цієї ж Постанови зазначено, що враховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п'ятої статті 47 у взаємозв'язку з вимогами пункту 7 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Також заявником не надано суду будь-яких доказів на підтвердження втрати виконавчих документів та поважності пропуску строку для пред'явлення їх до виконання. Задовольняючи заяву банку, суд першої інстанції не дослідив інформацію про матеріали виконавчого провадження, яке було відкрите у даній справі, не в повній мірі дослідив рух виконавчого документа, не з'ясував куди були повернуті документи виконавчого провадження, що направлялися 11.02.2011 року державним виконавцем на ім'я арбітражного керуючого не за належною адресою, передчасно вирішив питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа без належного повідомлення ВДВС, чим порушив порядок, встановлений для вирішення даного питання.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, судом не перевірялась інформація представника боржника про можливість приєднання оригіналу виконавчого листа до матеріалів судової справи щодо визнання господарським судом ФОП ОСОБА_3 банкрутом. Не з'ясовано, чи набрала законної сили ухвала Господарського суду Волинської області від 08 червня 2015 року у справі № 5004/19/11 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідацію суб'єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3, якою визначено, що вимоги кредиторів, в тому числі ПАТ «БМ Банк» на суму 946538,08 грн., слід вважати погашеними.

Отже, вирішуючи заяву ПАТ «БМ Банк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд порушив норми процесуального права, та доводи сторін належним чином не перевірив, не врахував, що представника виконавчої служби було позбавлено можливості надати будь-які докази щодо втрати оригіналу виконавчого листа та дійшов передчасного висновку про задоволення заяви.

Відповідно до ст.312 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції є розгляд справи судом з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2015 року в даній справі скасувати і передати питання про вирішення заяви на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді