Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії. Вимоги позовної заяви ґрунтуються на нормах ст. ст. 383, 387 Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи встановлено, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити у наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За заявленими вимогами позивач просить визнати неправомірними дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві та зобов'язати відповідача винести постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2а-400/1/2006 виданого 30.09.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва.

З матеріалів позовної заяви убачається, що оскаржуються дії державного виконавця з приводу відмови у відкритті виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа виданого згідно ухваленої у адміністративній справі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 29.11.2006 року про зобов'язання Київського міського військового комісаріату провести перерахунок пенсії.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Проте, як зазначено вище, позивачем оскаржуються дії відповідача щодо виконання судового рішення, яке постановлювалося в порядку адміністративного судочинства.

Справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. (п. 1 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України)

Пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За нормою пункту 4 частини 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до частини шостої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист, про що також зазначено у п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС України.

З огляду на викладене, відсутні підстави для відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, оскільки справи у спорі про оскарження дій державного виконавця з приводу виконання ним рішення суду про зобов'язання провести перерахунок пенсії, яке постановлене у адміністративній справі, відноситься до юрисдикції адміністративного суду та розглядається в порядку визначеному у статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

За нормою пункту першого ч. 2 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Керуючись постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 року № 3, ст. ст. 122 ч. 2 п. 1; 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя