Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Луспеника Д.Д., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до територіальної громади в особі Харківської міської ради про встановлення факту мешкання однією родиною, визнання права власності, за касаційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, в якому просила встановити факт проживання однією родиною з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 25 липня 1986 року по 19 червня 2013 року у домоволодінні АДРЕСА_1, а також визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання однією родиною ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за період з 25 липня 1986 року по 19 червня 2013 року у домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнано право власності на житловий будинок з надвірним будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом.

У касаційній скарзі Харківська міська рада, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року залишене без змін, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач з 25 липня 1986 року по 19 червня 2013 року проживала з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у домоволодіння АДРЕСА_1, та фактично прийняла спадщину після смерті останніх.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко