Категорія 20Доповідач Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі :

Головуючого Чуприни В.О.

Суддів : Чорного В.І., Медвецького С.К.

Секретар Топольська В.О.

За участю : представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Когутницького В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи - ФОП ОСОБА_6, про стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката Когутницького Вячеслава Миколайовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року, встановила :

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2015 р. вказаний позов задоволений: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 17 250,00 грн., а також судові витрати в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Когутницький В.М., посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2015 р. скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У стислому вигляді скарга обґрунтовується тим, що суд неповно з'ясував істотної умови договору щодо виконання зобов'язання саме після оформлення права відповідача на спадщину та інших обставин справи, в тому числі стосовно неможливості внаслідок знаходження позивача за кордоном укласти договір купівлі-продажу, а також без допомоги виконавця інформаційних послуг з нерухомості - ФОП ОСОБА_6, яка фактично із переданої ОСОБА_2 суми завдатку передала ОСОБА_4 лише 1 000,00 доларів США, а решту 500 доларів США залишила собі у виді оплати за виконані послуги, також на думку представника судом не взято до уваги відсутності вини відповідача в не укладенні договору купівлі-продажу квартири, яку вона й тепер не відмовляється продати позивачу, крім того судом зроблений неправильний висновок про те, що завдаток є авансом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

У липні 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що 10.06.2014 р. між ним та відповідачем було укладено угоду про завдаток у забезпечення укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною 264 500,00 грн., що на час укладення угоди еквівалентно 23 000,00 доларів США. Відповідно до умов даного договору позивач передав відповідачу завдаток в сумі 17 250,00 грн. та дійшли згоди, що договір купівлі-продажу буде оформлений включно до 01.12.2014 р., проте він не був оформлений і дотепер з вини відповідача. У зв'язку з цим ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_4 передану їй суму авансу в розмірі 17 250,00 грн., а також сплачений судовий збір.

Судом установлено, й це убачається з матеріалів справи, що 10.06.2014 р. між сторонами з метою зобов'язання укласти у подальшому договір купівлі-продажу квартири укладено договір, за умовами якого вони домовилися укласти договір купівлі-продажу квартири до 01.12.2014 р., а з урахуванням доповнення від 10.08.2014 р. після оформлення відповідачем спадщини та проведення реєстрації на своє ім'я.

На доказ укладення договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості за ціною 264 500,00 грн., що еквівалентно 23 000,00 доларів США, і в забезпечення його виконання покупець (заставодавець) передає завдаток продавцеві (завдаткодержувачу) у сумі 17 250,00 грн., що еквівалентно 1 500,00 доларів США (а.с.4).

Проте, як у цей строк, так і в подальшому договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладено не було.

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору купівлі-продажу квартири.

Оскільки договір купівлі-продажу в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, передана ОСОБА_2 відповідачу сума у розмірі 17 250,00 грн. є авансом, а тому суд першої інстанції правильно стягнув ці кошти на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги стосовно вини позивача в не укладенні договору купівлі-продажу залишаються поза увагою, так як у разі невиконання зобов'язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Посилання апелянта про часткову недооплату позивачем обумовленої суми, названої сторонами у договорі завдатком, не можна вважати обґрунтованими, оскільки дані обставини не стверджені доказами та суперечать змісту вчиненого у письмовій формі договору, яким, в тому числі й підписом відповідача, посвідчено одержання нею переданих позивачем 17 250,00 грн.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, письмова форма договору є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми відповідачу.

Саме така правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 р. у справі № 6-1967цс15.

Зачеплені апелянтом питання оплати послуг третьої особи - ФОП ОСОБА_6 стосуються інших правовідносин, врегульованих нормами ЦК України, в тому числі й щодо відповідальності виконавця за порушення договору про надання послуг.

За таких обставин рішення суду першої інстанції визнається ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ухвалила:

Апеляційну скаргу представника-адвоката Когутницького Вячеслава Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_4, - відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ В.О.Чуприна

Судді : /підпис/ В.І.Чорний

/підпис/ С.К.Медвецький

З оригіналом вірно: