АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів суми боргу за кредитним договором станом на 08 липня 2014 року у розмірі 164 411 гривень 69 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між позивачем ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем ОСОБА_3 12 грудня 2013 року був укладений кредитний договір №R9, згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві грошові кошти у сумі 150 000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 12 грудня 2018 року або достроково у випадках, передбачених Кредитним договором, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10% річних або в іншому розмірі, передбаченому Кредитним договором.

Справа №760/27685/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/13612/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_3 за кредитним договором 12 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки №R9/П1, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком солідарно з позичальником за виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідачі порушують умови укладених договорів, не виконують взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Під час розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №R9 від 12 грудня 2013 року станом на 05 лютого 2015 року у розмірі 200 515 гривень 90 копійок, а також, стягнути з відповідачів судовий збір.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №Р9 від 12 грудня 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_3, у розмірі 200 515 (двісті тисяч п'ятсот п'ятнадцять) грн. 90 коп.

Стягнути частково, в рівних долях, з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 2005 (дві тисячі п'ять) грн. 16 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_7, представником відповідачів ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій вони просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є помилковим, немотивованим, винесеним з невиправданою поспішністю, з порушенням норм матеріального та процесуального права, порушує їх права на захист.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «ВТБ Банк», проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_7 та їх представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися вдруге, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

До суду відповідачі та їх представник надали заяву про перенесення розгляду справи в зв'язку із зайнятістю представника відповідачів ОСОБА_5 в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та їх представника з метою дотримання судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, оскільки відповідачі, будучи завчасно повідомленими про день та час розгляд справи, не були позбавлені можливості забезпечити явку іншого представника для розгляду справи, зокрема ОСОБА_8, якій відповідачі також надавали доручення на представництво їх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12 грудня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №Р9 (а.с..12-18), відповідно до умов якого, а також відповідно до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» (а.с. 20-24), банк надав відповідачу кредит в сумі 150 000 гривень на строк до 12 грудня 2018 року або достроково у випадках, передбачених Кредитним договором, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10% річних або в іншому розмірі, передбаченому Кредитним договором. Кредит надається виключно на споживчі потреби в інтересах сім'ї.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору кредит був наданий шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів №2248 у відділенні ЦКМБ «Солом'янський» ПАТ «ВТБ Банк».

Згідно п.п. 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 Кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит та проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені кредитним договором у відповідності до Графіка, який є невід'ємною частиною Кредитного договору.

Відповідно до п. 4.7 Кредитного договору за наявності прострочення виконання позичальником зобов'язань за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів, у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору.

Згідно п.п. 7.3.2.1 Правил банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених договором або чинним законодавством України, зокрема, невиконання (неналежне виконання) позичальником зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки, тощо, передбачених умовами договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або щомісячної комісійної винагороди щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків.

Відповідно до п.п. 7.3.2.2., 7.3.3.5 Правил банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом ЗО календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банка з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки №К9/П1 (а.с.а.с. 25-27), за умовами якого поручитель зобов'язується перед банком за виконання позичальником зобов'язань, що виникли та/або можуть виникнути у майбутньому на підставі кредитного договору, а також договорів про внесення змін (доповнень) до нього, додатків до нього, що є невід'ємними частинами, якщо такі укладені та/або можуть бути укладені між позичальником та банком в подальшому, в тому числі щодо розміру процентів за користування кредитом і строків їх виплати та/або комісій, пені та штрафів, а також інших обов'язкових платежів тощо.

Пунктом 2.1 Договору поруки встановлено, що у випадку порушення позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, пов'язаних з порушенням виконання зобов'язань позичальником.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Банк свої зобов'язання за умовами договору виконав, надавши кредит.

Але позичальником умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в, разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з чим 08 серпня 2014 року позичальнику та 03 листопада 2014 року поручителю було направлено вимоги про усунення порушень та дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с. 28-30), про те, заборгованість повернута не була.

Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредитам, наданого позивачем (а.с. 85).

Відповідно до даних розрахунку, заборгованість за Кредитним договором №Р9 від 12 грудня 2013 року станом на 05 лютого 2015 року становить 200 515 гривень 90 копійок та включає в себе: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 146 349 гривень 28 копійок, що включає в себе: поточна заборгованість за кредитом - 123 538 гривень 38 копійок; заборгованість за простроченим кредитом - 20 553 гривень 52 копійки; інфляційні витрати - 1 988 гривень 98 копійок; З % річних - 268 гривень 42 копійки, борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів - 5 072 гривні 60 копійок, що включає в себе: сума простроченої заборгованості за відсотками - 3 628 гривень 42 копійки; 3% річних - 64 гривні 78 копійок; інфляційні витрати - 432 гривні 54 копійки; сума заборгованості за нарахованими відсотками - 946 гривень 87 копійок, борг по комісії за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5% пені нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань - 28 465 гривень 75 копійок, що включає в себе: прострочена заборгованість по комісії - 13 422 гривні 75 копійок; поточна сума заборгованості за комісією - 2 085 гривень; сума пені в розмірі 0,5% за кожен день прострочення - 12 958 гривень 60 копійок, пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 20 628 гривень 27 копійок.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідачів та їх представника щодо не підписання відповідачами як кредитного договору так і договору поруки, оскільки як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.8-11), відповідачі сплачували отриманий кредит до квітня 2014 року, отже, вони обізнані з існуванням кредитного договору і погоджувалися з умовами як кредитного договору так і договору поруки.

Решта доводів апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке б могло призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідачів ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: