АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7881/15 Головуючий 1 інст. - Чайка І.В.
Справа № 641/7086/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Шевченко Н.Ф.

Івах А.П.

за участю секретаря Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи - Комінтернівський РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, ОСОБА_5 про виселення та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи - Комінтернівський РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківський області, ОСОБА_5, в якому просила усунути їй перешкоди у володінні та користуванні ? частиною будинка АДРЕСА_1 шляхом виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_3

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що згідно договору купівлі-продажу від 23.04.2015 року, вона придбала у ОСОБА_3 ? частину будинку АДРЕСА_1. Друга частина цього будинку належить чоловіку позивачки - ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2015 року. Після придбання будинку сім'я позивачки вирішила вселитися в будинок, але це неможливо, оскільки в будинку мешкає та зареєстрований колишній власник - ОСОБА_3 В договорі купівлі продажу будинку, укладеному з ним зазначено, що він зобов'язався знятися з реєстраційного обліку та звільнити частину будинку до 15.06.2015 року, але відповідач цього обов'язку не виконав, добровільно звільняти будинок не бажає, чим перешкоджає позивачці та її родини вселитися до належній їй частини будинку.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Усунено перешкоди у володінні та користувани ? частиною будинку АДРЕСА_1, шляхом виселення з нього ОСОБА_3, без надання іншого жилого приміщення. В інший частині позов залишено без задоволення.

28.09.2015 року ОСОБА_3 подав заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.10.2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду 1 інстанції ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що судом не повно було з'ясовано фактичні обставини справи, а також, що оскаржуване заочне рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та частково відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що ОСОБА_4 є власницею частини спірного будинку, а тому має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Згідно зі ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи містять дані про те, що згідно договору купівлі-продажу від 23.04 2015 року, ОСОБА_4 є власницею ? частини будинку АДРЕСА_1. Продавцем вказаної частини будинку є ОСОБА_3 Право власності зареєстровано в державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 11 вказаного договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 зобов'язався знятися з реєстраційного обліку та звільнити частину житлового будинку до 15.06.2015 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 10.04.2015 року, власником другої половини будинку АДРЕСА_1 є чоловік позивачки - ОСОБА_5 Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 41,47 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні відповідно до ст.ст. 316, 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач своїми діями чинить перешкоди позивачу в користуванні, розпорядженні та володінні майном, що належить позивачеві на праві власності, тому правильно задовольнив позов в цій частині, виселивши ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що у будинку разом з ОСОБА_3 фактично проживають його діти, не можуть бути судом взяті до уваги, оскільки у п. 7 договору купівлі-продажу від 23.04.2015 року вказано, що продавець зазначає, що цим договором не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, у тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких продавець зобов'язаний утримувати за законом або договором. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих даних, в розумінні ст. 10, 60 ЦПК України про те, що в 1/2 частині будинку за цією адресою мешкали діти відповідача.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні, судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -