У х в а л а

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі Київської філії публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про стягнення процентів за користування вкладом, 3% річних, суми інфляційних втрат та пеню за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 1 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: стягнуто з публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» (далі - ПАТ «Західінкомбанк») на його користь 398 тис. 590 грн 16 коп. - процентів за користування вкладом, 81 тис. 841 грн 89 коп. - 3% річних, 36 тис. 755 грн 62 коп. інфляційних втрат, 29 млн 872 тис. 291 грн 23 коп. пені, а також 3 тис. 654 грн судового збору в доход держави.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 1 серпня 2014 року в частині стягнення 29 млн 872 тис. 291 грн 23 коп. пені скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі за його касаційною скаргою на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

8 жовтня 2015 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_5, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини п'ятої статті 10, статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» .

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого і 21 березня 2012 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 16 липня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, погодився з висновком апеляційного суду про відсутність правових підстав для стягнення з банку пені, оскільки спір між сторонами виник із договірних відносин банківського вкладу, а тому пеня не може бути стягнута на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим в судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- у рішенні від 21 березня 2012 року касаційний суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, дійшов висновку про те, що під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів банку неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) не нараховуються;

- в ухвалі від 15 лютого 2012 року касаційний суд, направляючи справу в частині стягнення на користь позивача пені на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, указав на порушення процесуальних норм, що унеможливило встановлення судами фактичних обставин справи, а саме початок та закінчення введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, що призвело до передчасного висновку про відмову у стягненні пені на користь позивача .

Таким чином, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі Київської філії публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про стягнення процентів за користування вкладом, 3% річних, суми інфляційних втрат та пеню за договором банківського вкладу за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М.Сімоненко