У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Оверчук ОльгиМиколаївни - на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 16 листопада 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 132/Кв-05, за умовами якого банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14 000 доларів США з розрахунку 15 % річних на строк з 16 листопада 2005 року до повного погашення кредиту.

Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного кредитного договору виконав у повному обсязі.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором 16 листопада 2005 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено іпотечний договір № 132/Zквіп-05, згідно з яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 44,8 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором від 16 листопада 2005 року № 132/Кв-05.

Проте відповідач умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19 червня 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором від 16 листопада 2005 року № 132/Кв-05 у розмірі 197 981 грн 35 коп., з яких: заборгованість за тілом у розмірі 118 113 грн 89 коп. та за відсотками у розмірі 79 867 грн 46 коп.

У рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_7, ОСОБА_8, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,8 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м, належну на праві власності відповідачам, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. - Оверчук О.М. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 16 листопада 2005 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 132/Кв-05, за умовами якого банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 14 000 доларів США з розрахунку 15 % річних на строк з 16 листопада 2005 року до повного погашення кредиту (а. с. 6-9).

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором 16 листопада 2005 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено іпотечний договір № 132/Zквіп-05, згідно з яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 44,8 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м та оцінено сторонами у 151 500 грн.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором від 16 листопада 2005 року № 132/Кв-05.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 25 березня 2013 року встановлено, що сума заборгованості ОСОБА_8 перед банком становить 17 201 грн 74 коп. (а. с. 176-177).

Відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що кредитна заборгованість не є співмірною із вартістю іпотечного майна. А також суд апеляційної інстанції зазначив, що рішення місцевого суду не змінює обсягу прав банку та не завдає йому шкоди, оскільки інші нарахування за кредитним договором не проводяться, а сума боргу може бути стягнута в інший спосіб, передбачений законом.

Проте повністю з такими висновками судів погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 12 цього Закону в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

У порушення ст. ст. 215, 303, 315 ЦПК України суди першої та апеляційної інстанцій не визначили норму матеріального права, якою передбачена можливість відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки у зв'язку із неспівмірністю розміру заборгованості за основним зобов'язанням вартості переданого в іпотеку майна.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Оверчук Ольги Миколаївни - задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук