У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Перша Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Перша Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько -ОСОБА_4, та після нього відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги є позивач - ОСОБА_2, дружина померлого і мати позивача - ОСОБА_3 та брат позивача - ОСОБА_5 Після смерті батька, між нею, матір'ю та братом була досягнута домовленість, що для спрощення прийняття спадщини після померлого батька, позивач має не звертатись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Брат позивача написав заяву про відмову у прийнятті спадщини на користь матері. Після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, у спілкуванні з матір'ю, позивач почула від неї, що остання має намір скласти заповіт на спірну квартиру на користь її брата.

Зрозумівши, що її рідні просто ввели її в оману щодо подальшого розпорядження спадковим майном, ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори їй було відмовлено, у зв'язку з пропуском строку встановленого для прийняття спадщини за законом.

Враховуючи викладене та посилаючись на поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_2, уточнивши позовні вимоги, просила суд визначити їй додатковий строк, тривалістю у два місяці, для подання до нотаріальної контори заяви для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її батька, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220,

ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Законодавство при цьому не встановлює перелік поважних причин, тому вони визнаються поважними на думку суду. Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

При цьому, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за

№ 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, вважав, що причини для визначення додаткового строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, наведені позивачем, не можна визнати поважними, оскільки відповідно до вказаних вище положень закону, спадкоємець має право прийняти спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою у шестимісячний строк із часу відкриття спадщини.

При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що факт усних домовленостей між спадкоємцями щодо того, хто має приймати спадщину та як вона потім буде розподілена, не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса, а тому відсутні підстави для визнання таких причин поважними.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору судами правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Перша Криворізька державна нотаріальна контора Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк