Номер провадження: 88-ц/785/48/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Одеська міська рада, про виділення в натурі частки домоволодіння, визнання права власності на домоволодіння, стягнення грошової суми, визначення порядку користування земельною ділянкою, припинення права спільної часткової власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року,

встановила:

15 грудня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Одеська міська рада, який уточнила в процесі розгляду справи, та просила виділити в натурі 1/2 частку домоволодіння № 72 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі, що знаходиться у спільній частковій власності її та відповідача ОСОБА_2, визнати її право власності на виділену частину домоволодіння, стягнути на її користь грошову суму, як різницю в ідеальній долі, визначити порядок користування земельною ділянкою, припинити право спільної часткової власності.

Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина домоволодіння № 72 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі відповідно до договору дарування від 15 жовтня 2010 року. Згідно цього договору ОСОБА_3 прийняла в дар від ОСОБА_5 1/2 частину домоволодіння з надвірними спорудами № 72 по вул. Дача Ковалевського в м. Одесі, яке в цілому складається з двох жилих будинків площею 70,5 кв. м. під літ. «А», «В», надвірних господарських споруд: літ. «Б» -літня кухня, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - літній душ, літ. «Е» - вбиральня, літ. «З» - сарай, літ.«И» - гараж, №1-5 - огорожа, 1-111 - мощення, 1У - теплиця, розташовані на земельній ділянці площею 1332 кв.м.

Інша частина вказаного домоволодіння належить відповідачу ОСОБА_2

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила виділити їй у власність в натурі 1/2 частину вказаного домоволодіння та визначити порядок користування земельною ділянкою згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4218 від 24 березня 2014 року.

Відповідач позов не визнав, у письмовому поясненні на позов не погодився з приватизацією спірного житла у 1993-1994 роках та подальші відчуження частини домоволодіння іншим особам.

Справа розглянута у відсутність відповідача та третьої особи.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 1521 грн. 24 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2014 року було скасоване та було ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Було виділено в натурі належну ОСОБА_3 1/2 частку у праві спільної часткової власності у домоволодінні за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 72, що складається з житлового будинку літ. «В» - загальною площею 49,7 кв.м. та надвірних господарських споруд: теплиця IV, літня кухня літера «Б», вбиральня літера «Е», літній душ літера «Д», сарай літера «Г», 1/2 частина огорожі.

Також за ОСОБА_3 було визнано право власності на вказану вище 1/2 частину спірного домоволодіння та визначено порядок користування земельною ділянкою, згідно якого було виділено ОСОБА_3 в користування земельну ділянку площею 603,25 кв. м., яка складається з двох земельних ділянок, зображених на малюнку № 1 в додатку № 2 до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 4218 від 24.03.2014 року, а саме: перша земельна ділянка «3-18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-8-7-6-5-4-3» площею 554.93 кв.м., друга земельна ділянка «15-14-13-12-15» площею 48,32 кв.м. кв. м.

Крім того, було припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1 470 грн.

В решті позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено та зазначене вище рішення апеляційного суду Одеської області було залишено без змін (т.3, а.с. 100-101).

26 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Одеської області із заявою про перегляд вищезазначеного судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, мотивуючи свою заяву тим, що під час розгляду даної справи у суді касаційної інстанції ним були знайдені документи, які беззаперечно доказують про те, що його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на протязі усього свідомого життя були власниками спірної земельної ділянки та будували на ній нерухомість.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просив його заяву про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи заяви, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначення пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення, він посилається на обставини, які він вважає нововиявленими, що в той час, коли справа перебувала на розгляді в суді касаційної інстанції ним були знайдені документи, які беззаперечно доказують те, що його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на протязі усього свідомого життя були власниками спірної земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, та будували на цій земельній ділянці нерухомість.

Однак, колегія суддів зазначає, що вказані обставини були предметом розгляду суду першої, апеляційної та касаційної інстанції, їм надана належна оцінка, а тому вони не можуть вважатись нововиявленими обставини, в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 365 ЦПК.

Тобто обставини, на які посилається заявник ОСОБА_2, були відомі йому на час розгляду справи, досліджувались судами, а тому не можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, із доданих до заяви документів жодним чином не вбачається, що батькам заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за життя належала на праві власності земельна ділянка, на якій розташований спірний житловий будинок.

Всі доводи заявника ОСОБА_2 не свідчать про незаконність оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки жодним чином не містять документів, які б спростовували висновки, викладені у рішенні апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року, а також ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 червня 2015 року.

На думку колегії суддів, заява ОСОБА_2 направлена на перегляд вищевказаних судових рішень, однак не у звязку з нововиявленими обставинами, а на підставі тих доказів, які вже досліджувались судами і їм надана належна правова оцінка, з якою ОСОБА_2 не згоден.

Вищевикладені обставини в своїй сукупності виключають можливість суду задовольнити заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року у вязку з нововиявленими обставинами.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник ОСОБА_2 не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своєї заяви про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року у звязку з нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ст.ст. 313-315, 317, 319, 365 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_8

ОСОБА_1