Категорія 25Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Сала Т.Б., Нікушина В.П.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових за-сідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства

«УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» в особі Вінницької філії про

стягнення страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

24 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» ( далі - ОСОБА_4 «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3») в особі Вінницької обласної дирекції про стягнення страхового відшко-дування у розмірі 12514,72 гривень ( а. с. 2-3 ). Позов мотивований тим, що 17 червня 2014 року водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїзджаючи з автозаправної станції «АНР» по вул. Київській в м. Вінниці, при виконанні маневру повороту ліворуч не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по вул. Київській, та допустив зіткнення з автомобілем Мазда, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність третьої особи була застрахована згідно полісу № АС 8471022. Страховою компанією «Княжа Вієнна ОСОБА_3» позивачу ви-плачено страхове відшкодування в сумі 36985,28 гривень, однак з таким розмі-ром відшкодування позивач не погодився та звернувся в суд з вимогою про стягнення на його користь 12514,72 гривень, посилаючись на те, що згідно ви-сновку експерта, попередженого про кримінальну відповідальність за дачу за-відомо неправдивого висновку, який міститься в матеріалах кримінального про-вадження відносно ОСОБА_5, ринкова вартість автомобіля до ДТП та роз-мір збитків становлять 80350,50 гривень, вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 93471,88 гривню, що перевищує вартість автомобіля, тому розмір завданого позивачу матеріального збитку становить 80350,50 гривень. Разом з тим, враховуючи ліміт відповідальності відповідача у розмірі 50 тисяч гривень та франшизу в сумі 500,00 гривень за мінусом виплаченої суми відшкодування у розмірі 36985,28 гривень, ОСОБА_2 просив стягнути на свою користь із страхової компанії 12514,72 гривень.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2015 року позов задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_4 «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_6» на користь ОСОБА_2 720,00 гривень в рахунок страхового від-шкодування, 14,01 гривень витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено ( а. с. 152-155 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, позивач ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане судове рішення скасува-ти, ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, поклавши судові витрати на відповідача. Апелянт вважає судове рішення від 02 жовтня 2015 ро-ку ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права ( а. с. 158-159 ).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізу-вавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтова-ність оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими об-грунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочин-ства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до-сліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне зя-сування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини, що регулюються договірними положеннями страхування, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідними нормами глави 67 розділу ІІІ книги пятої ЦК України.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з то-го, що згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів від 22 квітня 2014 року № АС/8471022, відповідач ОСОБА_4 «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» та страху-вальник ОСОБА_7 уклали договір обовязкового страхування цивільно-пра-вової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме авто-мобіля марки ВАЗ 21214, державний номерний знак НОМЕР_3, з періодом дії договору з 24 квітня 2014 року до 23 квітня 2015 року та страховою сумою на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, на суму 50 тисяч гривень. У термін дії цього договору, а саме 17 червня 2014 року у м. Вінниці сталася шля-хово-транспортна пригода, в якій був пошкоджений автомобіль позивача «Ма-зда», державний номерний знак НОМЕР_2. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2014 року винним в порушенні вимог ПДР України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що потягло спричинення цієї шляхово-транспортної при-годи, визнаний водій ОСОБА_5, йому призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що ста-новить 3400,00 гривень без позбавлення права керування транспортними засо-бами.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції керувався нормами Законів України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Про страхування», статей 526, 530, 625 ЦК України, що регулюють порядок розрахунків між страхувальником і страховиком у разі настання страхових випадків, всі інші питання виконання зобовязань, зокрема щодо відповідальності за договорами страхування. Суд першої інстанції врахував розяснення, викладені у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питанння застосування судами законодав-ства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підви-щеної небезпеки».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем вірно визначено розмір страхової виплати, здійсненої позивачеві у сумі 36985,28 гривень, що вирахована з огляду на ринкову вартість пошкодженого автомобіля до шляхо-во-транспортної пригоди, яка становила 46353,17 гривні, за мінусом ринкової вартості автомобіля після ШТП, а це 8867,89 гривень, та за мінусом франшизи в сумі 500,00 гривень. Суд підкреслив, що матеріальний збиток, завданий ОСОБА_8, вартість автомобіля після шляхово-транспортної пригоди визначені звітами, виконаними спеціалістом - субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_9, його висновки ніким із сторін у справі не оскаржувалися.

Разом з тим суд підкреслив, що відповідачем не враховано витрати ОСОБА_8 на евакуацію транспортного засобу з місця пригоди, які склали згід-но квитанції від 08 липня 2014 року № 8803539 720,00 гривень, що підлягають відшкодуванню на користь позивача.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, апелянт ОСОБА_2 у скарзі посилається на необхідність відшкодування йому ринкової вартості тран-спортного засобу у повному обсязі та в межах ліміту відповідальності ( страхо-вої суми ), яка становить 50 тисяч гривень. Така позиція апелянта вмотивована невірним, на його думку, розтлумаченням і застосуванням судом статті 30 Зако-ну України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в частині відшкодування шкоди в разі фізичного знищення автомобіля, а також безпідставним невзяттям до уваги висновку експерта від 28 червня 2014 року № 99, складеного в рамках кримі-нального провадження відносно водія ОСОБА_5

Однак, з доводами апеляційної скарги погодитися не можна.

Згідно приписів статті 30 Закону України «Про обовязкове страхування ци-вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ос-танні вважаються знищеними, якщо їхній ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені аварійний сертифікатом ( рапортом ), звітом ( актом ) чи ви-сновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експер-том відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт тран-спортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до шляхово-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та пі-сля шляхово-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспорт-ного засобу з місця пригоди.

Ця редакція Закону діє з 05 лютого 2013 року, тобто була чинною на період дії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності влас-ників наземних транспортних засобів від 22 квітня 2014 року № АС/8471022. Тобто на момент ШТП діяли нові норми спеціального закону, якими встанов-лений єдиний порядок страхового відшкодування у разі, коли ремонт пошко-дженого транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, що й врахував суд першої інстанції, ухвалюючи 02 жовтня 2015 року оскаржуване рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що клопотання представ-ника ОСОБА_4 «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» ОСОБА_10, викладене у запереченнях на апеляційну скаргу, стосовно повернення відповідачу безпід-ставно стягнутих з товариства на користь ОСОБА_2 за скасованим рішен-ням коштів у сумі 9925,39 гривень, у межах провадження у даній справі задово-ленню не підлягає, оскільки цивільним процесуальним законодавством України визначений порядок врегулювання порушеного питання (йдеться про поворот виконання рішення суду).

Отже, з мотивами апеляційної скарги погодитися не можна, оскільки вони не впливають на законість, правильність, справедливість ухваленого судом рі-шення. Суд вірно визначився у правовідносих, що склалися між сторонами у справі, застосував норми матеріального права, які регулюють дані правовідно-сини. Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або за-перечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона оже бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: