13.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/1509/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. ДніпропетровськСправа № 205/1509/15-ц
2/205/1790/15

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути солідарно з останніх суму боргу у розмірі 534 961,41 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 10.06.2011р. та 22.06.2011р. між позивачем та ОСОБА_2 укладені договори позики, згідно з якими ОСОБА_2 взяв в борг у позивача 14 000,00 доларів США та 18 350,00 Євро. Згідно з вказаними договорами ОСОБА_2 зобовязався повернути грошові кошти за першою вимогою позивача, однак до цього часу кошти не повернуті.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2013р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2014р. вищевказане заочне рішення скасовано.

За клопотанням відповідача суд 24.11.2014р. призначив судово-почеркознавчу експертизу по копіям розписок, оскільки за повідомленням представника позивача оригінали розписок втрачені.

30.04.2015р. з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов висновок судово-почеркознавчої експертизи № 4182/4183-14 від 03.04.2015р.

У звязку із перебуванням судді Скрипник К.О. у відпустці по догляду за дитиною дану цивільну справу в порядку автоматизованого розподілу справ передано на розгляд судді Нижному А.В. 19.05.2015р.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Нижного А.В. 22.05.2015р. вказану справу прийнято до провадження та відновлено провадження у справі, а відтак розгляд справи відповідно до ч.2 ст.159 ЦПК України розпочався спочатку.

Представник позивача у судове засідання не зявився, натомість звернувся до суду із заявою, у якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без його участі.

Представник ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, натомість звернувся до суду із заявою, у якій позовні вимоги не визнає та просить розглядати справу без його участі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Звертаючись до суду з позовом стягнення боргу за догоовром позики, позивач посилаєтся на те, що він надав відповідачу у борг 14 000,00 доларів США (а.с.3) та 18 350,00 Євро, на підтвердження чого надав суду копії розписок від 10.06.2011р. та 22.06.2011р. (а.с.3,5).

З вищевказаних розписок вбачається, що кінцевий термін повернення грошових коштів визначений першою вимогою позикодавця.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З вищевказаних правових норм вбачається, що у разі предявлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобовязання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі № 6-79цс14, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України.

ОСОБА_2 не погоджуючись з тим, що він укладав будь-які договори позики з позивачем надав суду клопотання, в якому просив суд призначити судову-почеркознавчу експертизу (а.с.183).

Відповідно до висновку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4182/4183-14 від 03.04.2015р. встановити чи написані розписки та чи виконаний підпис на розписках від 10.06.2011р. та 22.06.2011р. ОСОБА_2 не має можливості, оскільки експертам не надані оригінали самих розписок (а.с.209-213).

Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на ненадання позивачем суду оригіналів відповідних розписок на підтвердження факту укладання договору позики між сторонами, а також враховуючи, що відповідно до висновку експертизи № 4182/4183-14 від 03.04.2015р. встановити чи написані розписки та чи виконаний підпис на розписках від 10.06.2011р. та 22.06.2011р. ОСОБА_2 неможливо, суд доходить висновку, що відповідач всупереч ст.60 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позову судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.15-16, 1046, 1047, Цивільного кодексу України, ст.ст.10-11, 59-60, 88, 197, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4