АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Невідомої Т.О.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 07.05.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2015 року ОСОБА_2, звернулася до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_1. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем не склався через різні погляди на життя, а тому з вересня 2013 року шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть та мають окремі бюджети. Враховуючи вищевикладене, просила розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_1

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.05.2014 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено.

Справа № 758/886/15-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/11100/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Роман О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м. Черкаси, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Києва, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, зареєстрований 06.05.2006 у Відділі актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 371) - розірвано.

Прізвища залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій він посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, та при постановленні рішення, судом першої інстанції не з'ясовано та не перевірено всіх обставин справи, а також не надано сторонам строк на примирення. Крім того, відповідач вказує на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, що є порушенням його прав. На підставі викладеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та повернути справу на новий розгляд.

В судовому засіданні позивач та її представник заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причину своєї неявки суду не повідомив, а тому, керуючись положеннями ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 06.05.2006 перебували у шлюбі, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що шлюб протягом тривалого часу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не застосовано положення ст. 111 СК України та не вжито заходів до примирення подружжя, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.

Згідно ст. 111 СК України, суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 5 ст. 191 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач з клопотанням про вжиття судом заходів для примирення подружжя не звертався, дітей від шлюбу сторони не мають, позивач проти збереження шлюбу заперечувала, а також беручи до уваги той факт, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов'язком, та ту обставину, що з моменту подачі позову до моменту ухвалення рішення минуло 4 місяці, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням вимог ст. 111 СК України та норм чинного законодавства.

Доводи відповідача відносно того, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а тому не мав можливості надати свої пояснення, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи було призначено на 10.03.2015 (а.с.17). Судову повістку направлено відповідачу за адресою вказаною в апеляційній скарзі (а.с.19), яка повернулась до суду першої інстанції з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.20). Проте, від відповідача на електрону пошту суду першої інстанції надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки він перебуває у відрядженні (а.с.22). А отже, відповідач був повідомлений про день та час розгляду справи.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 10.03.2015, розгляд справи відкладено на 26.03.2015 (а.с.24-25).

Судову повістку направлено поштою відповідачу за місцем його реєстрації (а.с.32), яка також повернулась до суду з відміткою « за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.33)

Проте, від відповідача до суду, через електрону пошту, знову надійшла заява про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з його хворобою (а.с.27), а тому розгляд справи було відкладено на 09.04.2015, а судову повістку направлено відповідачу за місцем його реєстрації (а.с.31).

Проте, в судове засідання відповідач не з'явився, у зв'язку з чим протокольною ухвалою суду від 09.04.2015 розгляд справи відкладено на 07.05.2015 (а.с.35-36), та направлено судову повістку відповідачу за місцем його реєстрації, оскільки інших відомостей про зміну свого місця проживання відповідачем до суду не надано (ст. 77 ЦПК України) (а.с.37). У зв'язку з цим також було подано оголошення у газету «Урядовий кур'єр » про виклик відповідача у судове засідання (а.с.38,40).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив всі необхідні та можливі заходи для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому його доводи в цій частині є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 07.05.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: