АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8404/15 Справа № 185/7730/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Перекопський М. М. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - задоволені частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2006 року, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_5 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, на її думку, суд дійшов помилкового висновку про погіршення матеріального становища позивача.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2006 року, з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 29 вересня 2006 року до досягнення дитиною повноліття.

15 жовтня 2011 року позивач одружився з ОСОБА_7, з якою мають спільну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дитина сторін - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною-інвалідом у зв'язку з хворобою Дауна, має затримку психо-мовного розвитку, перебуває на диспансерному обліку у лікаря невролога.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем істотних змін його матеріального становища, оскільки у нього є троє неповнолітніх дітей, змінився сімейний стан, погіршилося здоров'я, однак, виходячи з принципу розумності та справедливості, дійшов висновку про зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання сина - ОСОБА_6 з 1/4 до 1/6 частки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до положення ст.27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів визначається судом у відповідності зі статтями 182-184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у разі погіршення матеріального становища у платника аліментів виникає право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання ним іншого шлюбу, у зв'язку з чим він буде зобов'язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі та дружину до трьох років дитини, поява непрацездатних членів сім'ї, зміна місця роботи та зменшення заробітної плати, вихід на пенсію, банкрутство, знищення майна, яке давало доходи тощо.

Як убачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2011 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилась донька ОСОБА_8, яка перебуває на його утриманні.

Також, з медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 27.01.2015р. №151 вбачається, що позивачу встановлено професійний характер захворювання з 27.01.2015 року, що свідчить про погіршення стану здоров'я позивача у порівнянні з станом на дату ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2006 році.

Крім того, з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КЗ «Тернівська центральна міська лікарня «Дніпропетровської обласної ради» від 22 травня 2015 року вбачається, що з 2013 року відмічається погіршення стану здоров'я .

Отже висновок суду першої інстанції про зміну сімейного та майнового становища, погіршення здоров'я позивача є правильним, а доводи апеляційної скарги в цій частині на увагу не заслуговують.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду про те, що потреба у лікуванні та оздоровленні дитини не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів, оскільки не спростовує того факту, що матеріальне становище та здоров'я платника аліментів погіршилося.

Так, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, тому відповідач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: