АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1392/15 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач З. Є.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

з участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визначення частки у праві спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 р. ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. його батько ОСОБА_4 помер.

Позивач зазначив, що оскільки частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру не визначені, постановою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4

Посилаючись на те, що договору між співвласниками з приводу розміру часток у праві спільної сумісної власності не було, просив ухвалити рішення, яким визначити, що частки співвласників є рівними, тобто йому, ОСОБА_3 та померлому ОСОБА_4 належить по 1/3 частині у праві спільної власності на квартиру.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30.09.2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в частці 1/3, визначення частки ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в частці 1/3, визначення частки ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в частці 1/3 - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь державного бюджету судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визначення частки ОСОБА_4 скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позов в цій частині задовольнити, визначити, що частка померлого ОСОБА_4 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/3 частину.

Апелянт вказав, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його позову в частині визначення частки за померлим ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру, у зв'язку з чим він не може оформити свої спадкові права у нотаріуса.

Тобто, ОСОБА_2 оскаржив рішення суду лише в частині відмови у визначенні частки померлого у праві власності на квартиру.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній свласності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як роз'яснено у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Як зазначено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Отже, судом враховано те, що вимога позивача про визначення частки померлого ОСОБА_4 у праві спільної власності на квартиру є безпідставною, оскільки на момент звернення до суду з позовом та ухвалення судового рішення по справі ОСОБА_4 помер, тому відповідно ч. 4 ст. 25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася.

Вказана правова позиція висвітлена в ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2015 р., № справи 6 - 1325св.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30.09.2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій