Провадження № 2/127/4648/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Гороховій О.В.,

за участю: представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Об`єднання» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «ЖЕО» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач являється власником квартири №26 у будинку №12 по вул. 50-річчя Перемоги, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого в.о. державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори 20.03.1998 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-940.

Належна позивачу квартира розташована на 4-му поверсі чотиповерхового житлового будинку, який знаходиться на балансі ТОВ «ЖЕО». Будинок обладнано санітарно-технічними системами: водопровід, каналізація, опалення, газопостачання. На горищі будинку знаходиться розширювальний бак (геометрична ємкість довільної форми з скидним вентилем або водорозбірним краном у верхній точці конструкції), який входить до загальної системи опалювання.

27.04.2014 року коли позивач повернулась додому, то виявила затоплення кімнати належної їй квартири, як зясувалось згодом через несправність розширювального бака загальної системи опалювання, який суттєво протікав.

В результаті неналежного виконання відповідачем необхідних робіт по утриманню та ремонту розширювального баку, що призвело до залиття квартири, позивачу завдана матеріальна шкода, яка згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз» №131 від 17.11.2014 року, складає 5 577,60 грн.

Окрім того, позивач вважає, що в результаті вказаних подій, їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 5 000 грн. та яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із пошкодженням майна, а також у тому, що залиття з вини відповідача її помешкання вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому звернулась до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Також, просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені позивачем у звязку з проведенням експертного дослідження у розмірі 500,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 409,60 грн.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні останніх відмовити у звязку з безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач являється власником квартири №26 у будинку №12 по вул. 50-річчя Перемоги в м. Вінниці, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого в.о. державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори 20.03.1998 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-940 (а.с.10).

Окрім того, право власності позивача на вищезазначену квартиру зареєстровано у Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №268 за реєстровим №1029/24804 20.03.1998 року (а.с.10 зворот).

Будинок №12 по вул. 50-річчя Перемоги в м. Вінниці, у якому знаходиться квартира позивача, знаходиться на балансі відповідача ТОВ «ЖЕО», що сторонами не заперечувалось.

Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 29.04.2014 року, складеного комісією в складі: начальника ВЕІМ ОСОБА_4, інженера ВЕІМ ОСОБА_5 в присутності позивача ОСОБА_3 та затвердженого директором ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_6, встановлено, що 28.04.2014 року у будинку №12 по вул. 50-річчя Перемоги в м. Вінниці у квартирі №26 утворилось в кімнаті на стелі плями замокання до 0,2 кв.м., на стінах сліди стікання води, на віконних відкосах сліди стікання води. Причиною залиття, аварії, що трапилась на системі центрального опалення є механічне ушкодження розширювального баку на горищі, доступ до якого вільний. Висновки та рекомендації комісії провести ремонт механічних пошкоджень розширювального баку, спричинених діями невідомих осіб (а.с.53).

Разом з тим, суд звертає увагу, що зі змісту вищезазначеного акту останній складений в присутності власника квартири ОСОБА_3, разом з тим підпис останньої у даному акті відсутній, будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_3 відмовилась від підписання даного акту останній не містить, що свідчить про складення даного акту у відсутність позивача, що суперечить положенням п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року, № 76. І, як наслідок, складення даного акту про залиття квартири у відсутність позивача як власника унеможливило останню внести до даного акту свої зауваження.

ОСОБА_7 виконаних робіт від 06.05.2014 року, складеного ТОВ «Енергоагроімпекс», даною підрядною організацією 06.05.2014 року було виконано роботи по ремонту розширювального баку на горищі (а.с.55).

Дана обставина також підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2014 року, складеного замовником ТОВ «ЖЕО» та генпідрядником ТОВ «Енергоагроімпекс» (а.с.56-58), а також довідкою ТОВ «ЖЕО» №1748 від 21.05.2014 року.

ОСОБА_7 ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч.3 ст.386 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Як роз'яснено в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.п.2, 7 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору) зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

У відповідності до п.п.5, 10 п.32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, встановлено обов'язок виконавця проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт.

ОСОБА_7 п.13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються за кожною інженерною системою окремо. Внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку). Загальна вартість технічного обслуговування внутрішньобудинкових інженерних систем визначається як сума вартості технічного обслуговування наявних у житловому будинку (гуртожитку) внутрішньобудинкових систем.

Таким чином, чинним законодавством проведено розподіл між поняттями «внутрішньобудинкові» та «внутрішньоквартирні» комунальні мережі.

При цьому обов'язок утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій покладається саме на виконавця суб'єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу, а витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем включені до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за які сплачують споживачі.

Судом достовірно встановлено, що затоплення квартири позивача сталось в результаті несправності розширювального баку, що знаходиться на горищі, який відноситься до внутрішньобудинкової системи централізованого опалення, а не до внутрішньоквартирної, відповідальність за технічне обслуговування та ремонт якого покладена саме на відповідача.

А тому, суд приходить до висновку, що обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної майну позивача, слід покласти саме на відповідача, адже протікання розширювального баку, що знаходиться на горищі, сталось з вини останнього внаслідок його бездіяльності щодо обслуговування внутрішньобудинкових систем, оскільки обов'язок по утриманню, технічному обслуговуванню і ремонту внутрішньобудинкових мереж, а також перевірку їхнього стану з періодичністю два рази на рік покладено саме на виконавця послуг (п.п.5, 10 п.32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення).

Суд звертає увагу, що загальний огляд житлового будинку наслідком якого є складання таких актів, передбачений п.2.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року, № 76, для визначення обсягу робіт з підготовки жилих будинків до експлуатації у весняно-літній і осінньо-зимовий періоди; встановлення технічного стану жилих будинків, що підлягають відповідно до плану капітальному або поточному ремонту в наступному році; уточнення обсягів робіт щодо поточного ремонту будинків, що включені в план на поточний рік; перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осінньо-зимовий період; визначення обсягів та видів ремонтних робіт щодо кожного будинку для врахування під час формування плану на наступний рік або уточнення відповідних планів поточного року. Натомість обовязок з перевірки стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку покладений на виконавця Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зі складанням за її результатами актів про перевірку стану саме внутрішньобудинкових систем.

Разом з тим, надана відповідачем копія журналу обліку результатів огляду будинку №12 по вул. 50-річчя Перемоги в м. Вінниці в повній мірі не відображає дійсного стану знаходження централізованого опалення, зокрема вищезазначеного розширювального баку. А тому, твердження представника відповідача про те, що причиною залиття квартири позивача є саме механічне ушкодження розширювального баку, спричинене діями невідомих осіб, суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Таким чином, суд приходить до переконання, що саме відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду, що була завдана залиттям належної їй квартири, оскільки у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв?язок між ними, а відповідач відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України це не спростував і не довів відсутність своєї вини.

ОСОБА_7 ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч.1 ст.64 ЦПК України).

ОСОБА_7 ст.145 ЦПК України призначення експертизи є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обовязковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоровя; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Таким чином, цивільним процесуальним законодавством не передбачено обовязкове призначення експертизи у спорах про відшкодування матеріальної шкоди, а враховуючи те, що клопотання про призначення судової будівельно-технічної екпертизи сторонами не заявлялось, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст.57, 64 ЦПК України, оцінивши, взяти до уваги як належні письмові докази, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи, висновок будівельно-технічного експертного дослідження, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз» №131 від 17.11.2014 року, відповідно до змісту якого вартість ремонтно-будівельних робіт, будівельних матеріалів, експлуатації машин та механізмів з ремонту кімнати 4, площею 14,8кв.м., квартири №26 у будинку №12 по вул. 50-річчя Перемоги в м. Вінниці станом на листопад 2014 року становить 5 577,60 грн. (а.с.18-28).

Окрім того, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати, повязані з виготовленням висновку будівельно-технічного експертного дослідження, що склали 500,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №79 ТОВ «Подільський центр судових експертиз» від 31.10.2014 року (а.с.17).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6 077,60 грн. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення.

Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 5 000 грн., то у відповідності до вимог ст.1167 ЦК України суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині частково з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

ОСОБА_7 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В той же час, ч.1 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви (ч.1 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що право позивача було порушено. В результаті залиття квартири позивач зазнала моральних страждань у вигляді негативних переживань, неспокою, роздратування, зневіри, необхідності прикладання зусилля та коштів для відновлення своїх прав протягом тривалого часу. Відтак, з урахуванням глибини та тривалості моральних страждань, суд вважає розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди, який забезпечить баланс між порушеним правом позивача та інтересами відповідача 1 000 грн., а відтак позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення.

ОСОБА_7 ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Зокрема, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України).

ОСОБА_7 з ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Як вбачається з матеріалів справи правову допомогу позивачу надавала адвокат ОСОБА_1, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 07.05.2015 року (а.с.41), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №601 від 28.07.2008 року (а.с.42), та яка отримала від позивача винагороду за надання правової допомоги у розмірі 4 409,60 грн., згідно квитанції від 09.09.2015 року (а.с.74). Окрім того, представником позивача адвокатом ОСОБА_1 надано розрахунок вартості послуг за надану правову допомогу на суму 4 409,60 грн., згідно розрахунку вартості адвокатських послуг від 09.09.2015 року (а.с.75).

Однак, з урахуванням часткового задоволення позову, а також в силу ч.1 ст.88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 2 817,34 грн., а також витрати щодо сплати судового збору у розмірі 311,28 грн. (а.с.1, 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 23, 316, 386, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 64, 145, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Обєднання», ідентифікаційний код 38512116, місцезнаходження якого за адресою: м. Вінниця, вул. Козицького, 1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги, 12/26, 6 077 (шість тисяч сімдесят сім) грн. 60 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, та 1 000 (одна тисяча) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 2 817 (дві тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 34 коп. та витрати щодо сплати судового збору у розмірі 311 (триста одинадцять) грн. 28 коп.

В іншій частині задоволення позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: