Справа № 191/3819/15-ц
Провадження № 2/191/1614/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.,

при секретарі - Яришевій Н.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Шевченківської сільської ради про визнання права приватної власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Шевченківської сільської ради про визнання права приватної власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 17 березня 2015 року померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на:

- житловий будинок, розташований за адресою Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Котляревське, вул. У. Громової, 107;

- земельну ділянку, площею 0,54 га, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Котляревське, вул. У.Громової, 107, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,29 га для ведення особистого підсобного господарства;

- земельну ділянку, площею 13.310 га, розташовану на території Шевченківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_2 призначила позивача спадкоємцем всього свого майна де б воно не знаходилося і з чого б не складалося. 28 квітня 2009 року заповіт ОСОБА_2 посвідчено державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори.

У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини позивач звернулася до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

21 жовтня 2015 року за № 02-31/911 нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме ОСОБА_1 відмовлено «у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки після смерті 17 березня 2015 року ОСОБА_2», тому що вона не надала документів підтверджуючих право власності на земельні ділянки за померлою.

Позивач не має оригіналів державних актів на право приватної власності на

землю, спадкодавець їх не зберіг і їй не передала.

На підтвердження права власності спадкодавця ОСОБА_2 на вищевказані земельні ділянки позивач звернулася з заявою в Управління Держгеокадастру у Синельниківському районі (раніше Держземагенство). Згідно листа № 291-08/10 від 28.10.2015 року за ОСОБА_2 зареєстровані земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,54 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку- 0,25 га; і ведення особистого підсобного господарства-0,29 га) на території с. Котляревське Шевченківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, земельна ділянка площею 13.310 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шевченківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Також позивач отримала в Управлінні Держгеокадастру завірені копії державних актів на земельні ділянки.

Таким чином документально підтвердженого на ім'я ОСОБА_2 виготовлено два державні акти на право приватної власності на землю, земельні ділянки передано у її власність.

В зв'язку з цим позивач вважає, що до неї перейшло право власності в порядку спадкування за заповітом.

Просить визнати знати за нею, ОСОБА_1, право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на:

- земельну ділянку площею 0,54 га, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Котлярівське, вул. У.Громової, 107, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,29 га для ведення особистого підсобного господарства;

- земельну ділянку площею 13.310 га, розташовану на території Шевченківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті ОСОБА_2, яка настала 17 березня 2015 року.

До початку попереднього судового засідання представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в попереднє судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, що не суперечить вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 померла 17 березня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 615407.

Згідно копії заповіту від 28 квітня 2009 року серії ВМС № 790175, посвідченого 28 квітня 2009 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1089, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті призначила спадкоємцем всього майна, яке на день її смерті виявиться їй належним, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, в тому числі грошові кошти, що знаходяться на вкладах або на рахунках у банківських (фінансових) установах, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія І- ДП № 027330 ОСОБА_2 на підставі рішення 14 сесії ІІ скликання Шевченківської сільської Ради народних депутатів № 73 від 21 серпня 2000 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 13.310 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ДП СВ 007290 ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.97 року, зареєстрованого в другій Синельниківській держнотконторі за № 561 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.54 га, яка розташована на території с. Котляревське Шевченківської сільської ради. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку 0.25 га., ведення особистого підсобного господарства 0.29 га.

Згідно постанови державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори № 02-31/911 від 21.10.2015 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що розташовані на території с. Котлярівське, вул. У. Громової, буд.107, Синельниківського району Дніпропетровської області та на території Шевченківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

В матеріалах справи міститься довідка № 130 від 25.11.2015 року, видана головою Шевченківської сільської ради щодо зміни назви села, згідно якої на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 18.04.1995 року № 31-3/ХХІІ «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої області» утворено Шевченківську сільську Раду, до складу якої входять села: Шевченківське, Дніпровське, Котлярівське, Мажари, Рудево-Миколаївка.

З копії матеріалів спадкової справи № 325/2015 вбачається, що ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до Другої синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України позивач являється спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 за заповітом.

Стаття 1223 ЦК передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У випадку, коли спадкодавець склав заповіт, - до спадщини закликаються спадкоємці за заповітом.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 1216-1217,1223,1225,1261-1265 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилась 18 лютого 1961 року в с. Попасне Новомосковського району Дніпропетровської області, право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на:

- земельну ділянку площею 0,54 га, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Котлярівське, вул. У. Громової, 107, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,29 га для ведення особистого підсобного господарства;

- земельну ділянку площею 13.310 га, розташовану на території Шевченківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті ОСОБА_2, яка настала 17 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_4