Провадження № 2/369/376/15
УХВАЛА

Іменем України

19.01.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Волчка А.Я.,

за участю секретаря: Ткачук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору міни, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору міни.

02.12.2014 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на земельну ділянку площею 6,9100 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Шпитьківська сільська рада , кадастровий номер :05:006:0141, цільове призначення земельної ділянки ведення фермерського господарства, яка згідно договору міни земельних ділянок від 24.04.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, від імені якого діяв ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 888, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовуючи заяву тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі.

Сторони в судовезасідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали та обставини справи, доводи викладені у заяві представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення вищезазначеної заяви на даній стадії судового процесу, оскільки не надано доказів, які підтверджують, що спірна земельна ділянка площею 6,9100 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, на території Шпитьківської сільської ради, належить на праві власності ОСОБА_3 та зареєстрована за ним, і що останній має намір відчужити спірне майно, а також не обґрунтовано необхідність застосування обраного представником позивача виду забезпечення позову.

Наявний в матеріалах справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 2910699 від 25.04.2013 року не є підтвердженням належності на праві власності ОСОБА_3 вищевказаної спірної земельної ділянки на час розгляду заяви про забезпечення позову, так як у даному випадку відповідно до законодавства безспірним доказом права власності на нерухоме майно є витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно або інформаційна довідка БТІ, строк дії яких станом на розгляд подання складає не більше 3 місяців.

Враховуючи вищевикладене, з врахуванням також того, що зазначені у заяві підстави для обрання виду забезпечення позову, не дають можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Проте, позивач чи його представник вправі повторно звернутися з даною заявою до суду після надання доказів, які підтверджують обсяг і вартість майна, що належить відповідачу на праві власності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору міни - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Волчко А.Я.