Справа №583/1438/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Олійник О. В.
Номер провадження 22-ц/788/2077/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та його представника ОСОБА_8, ОСОБА_9, та його представників ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, та його представника ОСОБА_13, ОСОБА_14, та його представника ОСОБА_15

про відшкодування шкоди, завданої ушкодженим здоров'я,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка посилається на порушення норм процесуального права та незастосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Вважає, що судом не взято до уваги той факт, що на протязі тривалого часу порушуються його права щодо відшкодування шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів. Не погоджується з висновком суду щодо передчасності його вимог до відповідачів, з підстав наявності доказів в матеріалах кримінального провадження.

Вважає, що законами України не обмежено його право щодо вибору способу захисту майнового права та інтересу, і, оскільки, шкода його здоров'ю спричинена спільними діями неповнолітніх, то відповідальність по відшкодуванню майнової та моральної шкоди повинна бути покладена на них та їх представників в солідарному порядку, тому просив рішення суду скасувати, а його позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали кримінального провадження не є належними та допустимими доказами щодо обставин справи, за яких спричинена майнова та моральна шкода позивачу, оскільки неповнолітнім ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не пред'являлась підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України чи заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3

Суд вважав, що вина неповнолітніх відповідачів не доведена та не встановлений зв'язок з заподіянням ними шкоди.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та нормах діючого законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 та їх законних представників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_15 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням його здоров'я. При цьому посилається на обставини, що 29 червня 2014 року близько 20 год. 30 хв., перебуваючи на вул. Ярославського в м. Охтирка, неповнолітні відповідачі, діючи спільно в групі осіб, умисно нанесли йому тілесні ушкодження, заволоділи його майном.

На довготривале лікування позивач поніс значні матеріальні витрати, а комісією МСЕК йому була встановлена третя група інвалідності.

Встановлено, що 01 липня 2014 року розпочато досудове розслідування за фактом вчинення грабежу поєднаного з насильством відносно ОСОБА_3, а відомості про кримінальне правопорушення внесено слідчим СВ Охтирського МВС до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000527.

За письмовим повідомленням слідчого від 15 червня 2015 року підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України чи іншою статтею КК України неповнолітнім ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не пред'являлась, тому ні вони, ні їх представники цивільними відповідачами не визнавались (а.с. 242 - 245).

Твердження позивача про те, що в матеріалах кримінального провадження містяться докази вини відповідачів, не можна взяти до уваги, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться показання відповідачів, допитаних в якості свідків.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Але під час розгляду цієї справи суду не надані докази, які б містили інформацію про причетність неповнолітніх до подій 29 червня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Позивачем не доведені обставини, що саме протиправними діями відповідачів йому було завдано шкоду в заявленому ним розмірі. Матеріали цивільної справи не містять доказів про перебування винних дій ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_14, та знаходження їх у причинному зв'язку з настанням негативних наслідків.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року та набула чинності для України 11 вересня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що досудове розслідування за фактом побиття ОСОБА_3 триває. В цій же справі вина відповідачів у завданні шкоди позивачу не доведена, а тому за цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові, навівши відповідні висновки, з якими погоджується колегія суддів.

За викладених умов відсутні підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 31.5, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -