АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6023/15 Справа № 2/0417/7797/2012 Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В.П. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року

по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому посилалось на те, що 08 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 206281 за умовами якого, позивач надав, а відповідач отримав у кредит грошові кошти. Зобов'язання ОСОБА_2 за даним договором були забезпечені порукою відповідно до укладених між банком та ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 окремих договорів поруки. У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яку відповідач добровільно не погашає, тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь солідарно зі ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у рахунок погашення заборгованості за договором № 206281 від 08 лютого 2008 року - 199524,29 грн. та судові витрати по справі, а також зі всіх відповідачів солідарно 200 грн. (а.с. 2-3).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 70-73).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, неповне з'ясування судом обставин у справі, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с. 90).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що рішенням суду по іншій справі з відповідачів було стягнуто заборгованість за даним кредитним договором, крім того, позивачем не було надіслано вимоги про дострокове стягнення заборгованості на адресу поручителів.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 206281 від 08 лютого 2008 року, за умовами якого позивач зобов'язався надати кредит у сумі 186345,00 грн. на термін до 27 грудня 2012 року для придбання автотранспорту, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки (а.с. 13-15).

Строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором визначено п.1.3. кредитного договору - 27 грудня 2012 року.

Пунктом 2.3.3 даного кредитного договору передбачено право банку на дострокове повернення кредиту, сплати винагород, комісії та відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом надання повідомлення.

Судом також було встановлено, що 08 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 281-2, згідно якого останній зобов'язався солідарно відповідати перед банком за виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за кредитним договором № 206281 від 08 лютого 2008 року в тому ж розмірі, що і ОСОБА_2, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 16).

Аналогічні договори поруки № 281-3, 281-4 від 08 травня 2008 року було укладено з ОСОБА_6 та ОСОБА_5, з кожним окремо (а.с. 16 зворот, 17).

Крім того, відповідно до укладеного договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року ПАТ «Акцент Банк» несе лімітовану солідарну відповідальність у розмірі 200 грн. за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 206281 від 08 лютого 2008 року (а.с. 8)

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку станом на 12 листопада 2012 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 206281 від 08 лютого 2008 року становить 199724,29 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 125886,23 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 48230,76 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 4099,60 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 11758,92 грн.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) - 9498,78 грн. (а.с. 6-7).

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року у цивільній справі № 2-5044/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та філії ТОВ «УФА «Верус» про стягнення заборгованості було задоволено позовні вимоги банка та стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним № 206281 від 08 лютого 2008 року у розмірі 161905,00 грн. та судові витрати по справі. Дана заборгованість розрахована станом на 06 грудня 2010 року (а.с. 52-54).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2011 року вказане заочне рішення було скасоване, а ухвалою цього ж суду від 22 липня 2015 року позовну заяву повернуто (а.с. 141-143).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що судове рішення, яким з відповідачів було стягнуто заборгованість за кредитним договором, на час розгляду справи було скасоване, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитом з відповідачів.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що у ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, колегія суддів, дійшла висновку про її стягнення.

Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості, судова колегія виходить із її розрахунку, наданого банком, однак вважає за можливе зменшити розмір пені, як її складової частини, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Зазначені вимоги закону, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, та ч. 4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, колегія судді вважає за можливе зменшити розмір пені з 11758,92 грн. до 4000 грн.

Щодо вимог позивача до поручителів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В пункті 24 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, банк використав своє право на дострокове стягнення коштів за кредитним договором та звернувся до суду із відповідними позовами до відповідачів, включаючи поручителів. Такі дії банку не суперечать вимогам закону.

За таких обставин, колегія судів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Судові витрати в розмірі 2818,62 грн. підлягають стягненню з відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України (а.с. 21, 87).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №206281 від 08 лютого 2008 року станом на 12 листопада 2012 року, яка становить 191965,37 грн. та включає: заборгованість за кредитом - 125886,23 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 48230,76 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 4099,60 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 4000 грн.; штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) - 9498,78 грн., наступним чином:

Солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - 191765,37 грн.

Солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - 191765,37 грн.

Солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - 191765,37 грн.

Солідарно з ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у рахунок відшкодування судових витрат по 563,72 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: