Справа № 298/935/15-ц
Номер провадження №2/298/292/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Тарасевич П.П.,

при секретарі судового засідання Брітовій Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В позові йдеться про те що, позивач ОСОБА_1, являється власницею житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с. Мирча, вул. Садова, 30 Великоберезнянського району Закарпатської області. В даному будинку, без будь-яких на те правових підстав, проживає відповідачка ОСОБА_2, яка не є членом сім'ї позивача, та спільне господарство з нею не ведеться, та яка не являється і наймачем будинку. Жодних договорів про найом або оренду з нею не укладалося. Позивач неодноразово зверталася до відповідачки з проханням виселитися із вищевказаного будинку та знятися з реєстрації в усній формі, на що вона відмовляється.

З боку відповідачки постійно і неодноразово було застосовано до позивача насильство. З метою припинення та недопущення насильства в сім'ї позивач багато разів зверталася до правоохоронних органів. Відповідачку систематично за результатами обґрунтованих звернень ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності. Подальше проживання з відповідачкою в будинку являється неможливим і в позивача є всі підстави побоюватися за своє життя, так як ОСОБА_2 являється агресивною і регулярно притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї та кримінальної відповідальності за нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень. Жодних витрат на обслуговування та утримання будинку відповідачкою не здійснюється. Посилаючись на ці обставини позивач уточнивши позовні вимоги просити суд визнати ОСОБА_2, такою що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за вищевказаною адресою та виселити.

Представник позивача у судове засіданні не зявився, однак подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з обставин наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча неодноразово була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.04.2009 року та про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.05.2009 року номер витягу 22750851 вбачається, що власником будинку № 30 по вул. Садова в с. Мирча Великоберезнянського району Закарпатської області являється ОСОБА_1 (а.с.13,14).

З копії паспорта громадянина України позивача ОСОБА_1 серії ВР № 576623, зазначено, що така зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.02.1978 року (а.с.15).

З довідки виданої виконавчим комітетом Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району від 15.09.2015 року № 220, вбачається що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, крім неї також проживають: донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4; онуки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, які спільне селянське господарство не ведуть (а.с.17).

Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла мас право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини 1 статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.116 Житлового Кодексу Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Оскільки судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку по вулиці Садовій, 30 в с. Мирча Великоберезнянського району, а відповідач в ньому зареєстрована і проживає без будь-якої на те правової підстави, то за таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені та документально підтвердженні судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 10,11, 60, 88, 212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканку с. Мирча вул. Садова, 30 Великоберезнянського району Закарпатської області такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та висилити її з домоволодіння в с. Мирча вул. Садова, 30 Великоберезнянського району Закарпатської області

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються зі сплати позивачем судового збору 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійки.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області через Великоберезнянський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні в той же строк з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Головуючий