У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Полонської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на початку 1977 року вона разом з чоловіком ОСОБА_6 придбала будинок у АДРЕСА_1, який був розташований на земельній ділянці площею 0,08 га з метою будівництва нового житлового будинку. 18 березня 1977 року рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради № 96 відповідачу ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка в АДРЕСА_1, площею 600 кв. м, для будівництва будинку. 28 червня 1997 року на підставі даного рішення з відповідачем укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. 10 вересня 2007 року ОСОБА_3 відчужив за договором купівлі-продажу новозбудований будинок ОСОБА_4 Разом з переходом права власності на придбаний будинок, до позивача перейшло право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1. Позивач просила визнати незаконним та скасувати: рішення виконавчого комітету Полонської міської ради Хмельницької області від 18 березня 1977 року № 96 про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_1; договір про надання ОСОБА_3 в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 28 червня 1977 року; договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_2 від 10 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та свідоцтво про право власності на спірний будинок.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 22 вересня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 22 вересня 2015 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано доказів, які підтверджують факт підробки договору від 28 червня 1977 року про надання ОСОБА_3 у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 22 вересня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Полонської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов