У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., СавченкоВ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року, ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Яковлівської сільської ради народних депутатів від 09 липня 2002 року № 56 йому було передано у власність дві земельні ділянки площею 0, 1825 га для обслуговування житлового будинку на території садового товариства «Мрія» по АДРЕСА_1. 21 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться по вказаній вище адресі, без земельної ділянки. Пізніше вказаний будинок відчужено на користь ОСОБА_6 шляхом проведення прилюдних торгів. 16 грудня 2011 року між останнім та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою по АДРЕСА_1. ОСОБА_5 з моменту укладення оспорюваного правочину користується не тільки належним йому будинком, а й земельною ділянкою, на якій будинок розміщено, не зважаючи на те, що власником такої земельної ділянки є ОСОБА_4 Посилаючись на те, що такі дії порушують його право власності, а вказаний вище договір купівлі-продажу укладено з порушенням цивільного та земельного законодавства, просив суд: надати правову оцінку договору купівлі-продажу від 16 грудня 2011 року та визнати його недійсним; стягнути 10 000 грн з ОСОБА_5 на користь позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, а саме виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на набуття ОСОБА_7 права власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та ту частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування за адресою АДРЕСА_1 як на підставу відмови ОСОБА_4 у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи її тим, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував всі обставини справи та не розглянув всі позовні вимоги.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням cудами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із безпідставності позовних вимог.

Змінюючи рішення суду першої інстанції шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилання на набуття ОСОБА_7 права власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та ту частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування за адресою АДРЕСА_1 як на підставу відмови у задоволенні позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що вказаний висновок зроблений судом першої інстанції з порушенням вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року ухвалено стосовно всіх заявлених позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року, ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко