Справа № 199/9186/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння в натурі, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ домоволодіння в натурі. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 22ц-490/10982/12 р. було визнано право власності на домоволодіння № 39 по вул. Ферганській у м. Дніпропетровську: за позивачем на 1/6 частину у порядку спадкування за заповітом після померлого 18.10.1986 р. ОСОБА_7 та на 1/2 частину у порядку спадкування за заповітом після померлої 28.01.2011 р. матері ОСОБА_8; за відповідачем на 1/6 частину у порядку спадкування за заповітом після померлого 18.10.1986 р. ОСОБА_7 та на 1/6 частину у порядку спадкування за законом після померлої 28.01.2011 р. матері ОСОБА_8. 08.11.2012 року апеляційним судом було винесено додаткове рішення, яким було визначено, що домоволодіння № 39 по вул. Ферганській у м. Дніпропетровську, на яке рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2012 року визнано право власності за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після померлого 18.10.1986 року батька ОСОБА_7 по 1/6 частини, за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після померлої 28.01.2011 року матері ОСОБА_8 на 1/2 частини та за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після померлої 28.01.2011 року матері ОСОБА_8 на 1/6 частину, складається з житлового будинку літ «А-І» площею 61,5 м2, до якого входять приміщення (1-5 житловою площею 7,7 м ; 1-6 житловою площею 5,7 м2; 1-9 житловою площею 8,7 м2; 1-7 житловою площею 6,3 м2; 1-8 житловою площею 17,6 м2); житлової прибудови літ. «А1-1» площею 16,2 м2, до якої входить жиле приміщення 1-4 площею 12,8 м2; прибудови літ. «а-І» площею 16,9 м2, до якої входить приміщення 1-2 (коридор) площею 6,6 м2 та 1-3 (кухня) площею 7,1 м2; прибудови літ. «а1-1» площею 7,3 м2, до якої входить приміщення 1-1 (кухня) площею 6,1 м2; прибудови літ. «а2-І» площею 5,6 м2, до якої входить приміщення 1-10 (санвузол) площею 4,4 м2; загальною площею 83 м2, житловою площею 58,8 м2; сараїв: літ «Д» площею 11,8 м2, літ «О» площею 4,5 м2, літ. «Л» площею 12,7 м2; літнього душу літ «М» площею 6,3 м2; вбиральні літ. «Н» площею 1 м2; споруд 1-5 (ворота, колодязь,огорожа, хвіртка та цоколь).

Таким чином її частка складає 2/3 вищевказаного майна, частка відповідача складає 1/3. Відповідач на сьогоднішній день без її дозволу захватив та користується значно більшою частиною ніж та, що встановлена рішенням суду та перешкоджає доступу в частину будинку закривши двері кімнат на ключ.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, позивач просила суд розподілити спірне домоволодіння відповідно до варіанту № 2 судової будівельно-технічної експертизи, який викладений у висновку № 4494/4495-14 та яка була проведена в ході розгляду справи.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували частково, визнавали потребу поділу домоволодіння, але не за варіантами експертизи, оскільки висновком експертизи не враховані всі будівлі, які знаходяться в спірному домоволодінні. Крім того, при переплануванні та реконструкції, визначених експертом, він та члени його сімї, які проживають в спірному домоволодіння позбавляються користування санвузлами, чим суттєво порушуються права його малолітньої онуки. До останнього судового засідання відповідач не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача надав до суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю в іншому судовому процесі, однак доказів на підтвердження не надав.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні дала аналогічні пояснення.

Інші треті особи до судового засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 22ц-490/10982/12 р. було визнано право власності на домоволодіння № 39 по вул. Ферганській у м. Дніпропетровську: за ОСОБА_1 на 1/6 частину у порядку спадкування за заповітом після померлого 18.10.1986 р. ОСОБА_7 та на 1/2 частину у порядку спадкування за заповітом після померлої 28.01.2011 р. матері ОСОБА_8; за ОСОБА_2 на 1/6 частину у порядку спадкування за заповітом після померлого 18.10.1986 р. ОСОБА_7 та на 1/6 частину у порядку спадкування за законом після померлої 28.01.2011 р. матері ОСОБА_8. 08.11.2012 року апеляційним судом було винесено додаткове рішення, яким було визначено, що домоволодіння № 39 по вул. Ферганській у м. Дніпропетровську, на яке рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2012 року визнано право власності за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після померлого 18.10.1986 року батька ОСОБА_7 по 1/6 частини, за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після померлої 28.01.2011 року матері ОСОБА_8 на 1/2 частини та за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після померлої 28.01.2011 року матері ОСОБА_8 на 1/6 частину, складається з житлового будинку літ «А-І» площею 61,5 м2, до якого входять приміщення (1-5 житловою площею 7,7 м ; 1-6 житловою площею 5,7 м2; 1-9 житловою площею 8,7 м2; 1-7 житловою площею 6,3 м2; 1-8 житловою площею 17,6 м2); житлової прибудови літ. «А1-1» площею 16,2 м2, до якої входить жиле приміщення 1-4 площею 12,8 м2; прибудови літ. «а-І» площею 16,9 м2, до якої входить приміщення 1-2 (коридор) площею 6,6 м2 та 1-3 (кухня) площею 7,1 м2; прибудови літ. «а1-1» площею 7,3 м2, до якої входить приміщення 1-1 (кухня) площею 6,1 м2; прибудови літ. «а2-І» площею 5,6 м2, до якої входить приміщення 1-10 (санвузол) площею 4,4 м2; загальною площею 83 м2, житловою площею 58,8 м2; сараїв: літ «Д» площею 11,8 м2, літ «О» площею 4,5 м2, літ. «Л» площею 12,7 м2; літнього душу літ «М» площею 6,3 м2; вбиральні літ. «Н» площею 1 м2; споруд 1-5 (ворота, колодязь,огорожа, хвіртка та цоколь).

Відповідно до розяснень, викладених в п.п. „а п. 12 , п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня і 1995 року „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності „ та і в п.п.6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року „ Про практику застосування судами законодавства , що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок , при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю , суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнання приміщення в ізольовані квартири , які відповідають розміру їх часток у приватній власності.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку , воно проводиться за наявності дозволу на це виконавчого комітету місцевої ради (ст..152 ЖК України). Позивач же при розгляді даної справи не надав суду висновків про можливість переобладнання та перепланування спірного житлового будинку без порушень діючих санітарних, будівельних, протипожежних правил.

Суд враховує також те, що в результаті поділу житлового будинку підлягають поділу і всі комунікації, а висновком № 4494/4495-14 від 27.07.2015 року судової будівельно-технічної експертизи не передбачена технічна можливість влаштування окремих систем опалення , водопостачання , електропостачання двох окремих квартир, інших доказів можливості такого відокремлення також позивачем суду не надано. Крім того, позивачем не надано доказів вартості переобладнань в спірному будинку та не враховано, на кого будуть покладені дані витрати і обовязки, як і витрати та обовязки по закладанню та пробиванню нових дверних та інших прорізів.

Також, на думку суду, визначені варіанти поділу порушують права та інтереси членів сімї відповідача, а саме малолітньої онуки останнього, яка мешкає в спірному домоволодінні (а.с.169), оскільки поділом передбачено виділення у власність позивача єдиного санвузлу, який знаходиться у спірному домоволодінні.

Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна із сторін по справі зобовязана надавати суду докази в підтвердження своїх вимог та заперечень на позовні вимоги, а у відповідності до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до положень ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участи у справі.

Оскільки позивачем не було надано вищевказаних доказів, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не встановлено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 212-218 ЦПК України, ст. ст. 358,364 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння в натурі, - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні, - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Руденко