Суддя Бугера О. В.
Провадження № 2/644/2993/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Ілові А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з вказаним позовом та просить на її користь стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 60000,00 грн., та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала, що 30.12.2013 року відповідач ОСОБА_2 отримав від неї в борг 60000,00 грн., які зобовязався повернути в повному обсязі до 31.12.2014 року, про що було складено письмову розписку та договір позики. Але відповідач своїх зобовязань не виконав та у визначений термін суму боргу не повернув, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, але подала до суду заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.12.2013 року між ОСОБА_1 та особисто ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у позику відповідачеві грошову суму у розмірі 60000,00 грн., яку останній зобов'язався повернути в строк до 31.12.2014 року, про що свідчить оригінал розписки та договору, поданих позивачем./а.с. 16-17/

Той факт, що між сторонами був укладений договір позики підтверджується розпискою від 30.12.2013 року, написаною власноручно відповідачем та засвідченою його підписом, та договором від 30.12.2015 року, посвідченим підписами позивача та відповідача. За таких умов, сторони визначили зобовязання, яке підлягає виконанню та строк його виконання, до 31.12.2014 року./а.с. 16-17/

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка відповідно частини 1 статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цім Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

До теперішнього часу відповідач не повернув позивачу борг за договором позики від 30.12.2013 року, що не заперечується відповідачем у поданій до суду заяві, а тому з відповідача підлягає стягненню борг в сумі 60000,00 грн.

Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв'язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 600,00 грн., який документально підтверджений відповідними документами.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 533, 625, 1046, 1047-1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 80, 88, 146, 213, 215, 224, 225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер не відомий, на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 30.12.2013 року в розмірі 60000,00 грн., та суму сплаченого судового збору у розмірі 600,00 грн., а всього 60600 (шістдесят тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя О.В. Бугера