У х в а л а

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, про визнання майна особистою власністю, припинення права власності, зобов'язання скасувати запис про право власності, поділ спільного майна подружжя та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання боргу спільним майном подружжя, виключення майна із спільного майна подружжя, визнання права власності, стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 29 листопада 1985 року до 2 грудня 2010 року. В період шлюбу вони придбали спільно нерухоме майно та автомобілі. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила в порядку поділу спільного сумісного майна визнати її право власності на 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, на 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 та нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_4; нежитлові приміщення першого поверху по АДРЕСА_5, загальною площею 90,2 кв. м, земельну ділянку АДРЕСА_6, автомобіль «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, всього на загальну суму 2 955 373 грн 30 коп.; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку поділу майна подружжя: нежитлові будівлі літери «А-1», «Б-2» по АДРЕСА_7, загальною вартістю 1 942 270 грн, автомобіль «Mercedes-Benz 308», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 48 547 грн та недобудований житловий будинок площею 200 кв. м з басейном та двома гаражами на земельній ділянці АДРЕСА_8 вартістю 936 657 грн, всього на 2 927 501 грн 80 коп.; та з урахуванням різниці вартості майна, що кожному виділяється залишити у спільній власності: автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний номерний номер НОМЕР_3, вартістю 182 845 грн 60 коп. з визначенням частки позивача - 42/100, а відповідача - 58/100.

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ їх спільного сумісного майна та визнання їх спільним боргом на підставі його розписки за договором позики від 21 червня 2011 року з ОСОБА_3 на 2 697 194 грн 89 коп., за яким в порядку погашення заборгованості виділити нежитлові приміщення по АДРЕСА_5, земельні ділянки АДРЕСА_6, АДРЕСА_8, три вищевказаних ОСОБА_1 автомобілі та стягнути з неї на його користь 105 894 грн грошової компенсації.

З урахуванням уточнення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 просив виділити йому у користування земельну ділянку № 198 у CT «Світанок», автомобіль «Volkswagen Toureg», визнати його право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, всього на 768 284 грн 65 коп.; ОСОБА_1 виділити 33/100 частини косметичного кабінету по АДРЕСА_3, визнати її право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та припинити це право власності, зобов'язавши реєстраційну службу Харківського МУЮ скасувати реєстрацію на ОСОБА_1 на Ѕ частини, що йому передається, визнати її право власності на автомобіль ««Mitsubishi Pajero», стягнути з нього на її користь 11 122 грн 35 коп., вартості автомобіля «Mercedes-Benz 308», який ним відчужено, а всього на 959 667 грн 95 коп., стягнувши 95 691 грн 65 коп. грошову компенсацію різниці вартості майна, що підлягає поділу та визнати його особисте право власності, як набуте за його кошти, на нежитлові будівлі по АДРЕСА_7; нежитлові приміщення по АДРЕСА_5, 67/100 частини нежитлових приміщень, що прибудовані та підвалу до колишньої квартири АДРЕСА_3, а всього на 3 974 780 грн.

У червні 2012 року третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на предмети їх спору про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування заявлених ним позовних вимог посилався на те, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2011 року за його позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_1, за договором позики стягнуто 2 373 570 грн еквівалентних за курсом НБУ на 21 червня 2010 року 300 тис. доларів США, які у нього позичав ОСОБА_2 на придбання та реконструкцію нежитлових забудов, та нежитлових приміщень по АДРЕСА_3 по АДРЕСА_7, діючи в інтересах сім'ї, але запозичені кошти не повернув. ОСОБА_3 просив визнати заборговані кошти спільним боргом подружжя ОСОБА_2, виключити вказані нежитлові приміщення та будівлі на 2 605 740 грн із спірного майна подружжя, визнати його право власності на це нерухоме майно, звільнити це майно з-під арешту, накладеного в порядку забезпечення позову та стягнути солідарно з відповідачів 93 274 грн в порядку виконання рішення суду від 15 грудня 2011 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

В порядку поділу їх спільного сумісного майна визнано право власності ОСОБА_1 на: Ѕ частини нежитлових приміщень АДРЕСА_4, Ѕ частини нежитлових приміщень першого поверху № 31-1--31-11, 31-13 будівлі літер «А-6,7» площею 90,2 кв. м по АДРЕСА_5; Ѕ частини нежитлових приміщень будівель «А-1», «Б-1», площею 128,3 кв. м по АДРЕСА_7; Ѕ частини земельної ділянки АДРЕСА_6; автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, 2007 року випуску.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці вартості автомобілів у розмірі 119 699 грн 56 коп.

Визнано право власності ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна на: Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 105,4 кв. м; Ѕ частини квартири АДРЕСА_3, загальною площею 51,2 кв. м; автомобіль «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

В іншій частині вимог за первісним та зустрічним позовами відмовлено.

У задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року змінено.

В порядку виділу їх спільного сумісного майна визнано право власності ОСОБА_1 на: квартиру АДРЕСА_1, вартістю 760 тис. грн; нежитлові приміщення колишньої квартири АДРЕСА_3, загальною площею 153,3 кв. м ( приміщення 18-1-Н8-13), приміщення підвалу АДРЕСА_4, загальною вартістю 1 049 170 грн; незавершений будівництвом будинок на земельній ділянці АДРЕСА_8, вартістю 1 021 000 грн та земельну ділянку АДРЕСА_6, вартістю 8 тис. грн, всього на 2 846 170 грн.

Припинено право власності ОСОБА_2 на нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_4, зареєстрованого КП «Харківське міське БТІ» 4 листопада 2003 року, реєстраційний номер 1421975 та на земельну ділянку АДРЕСА_6.

Визнано право власності ОСОБА_2 на: нежитлові приміщення першого поверху житлового будинку літер «А-6,7» по АДРЕСА_5 за № 31-1--31-11, 31-13, вартістю 769 040 грн; нежитлові будівлі по АДРЕСА_7, літери «А-1», площею 233,9 кв. м, вартістю 435 900 грн, «Б-2» загальною площею 894,4 кв. м, вартістю 1 508 370 грн. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказані об'єкти нерухомого майна.

Зменшено суму грошової компенсації, яка стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості автомобілів з 119 699 грн 56 коп. до 21 728 грн 65 коп. її частки вартості автомобіля «Mercedes-Benz 308», що відчужений ОСОБА_2

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування судових рішень потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, про визнання майна особистою власністю, припинення права власності, зобов'язання скасувати запис про право власності, поділ спільного майна подружжя та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання боргу спільним майном подружжя, виключення майна із спільного майна подружжя, визнання права власності, стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2015 року призначити до судового розгляду на 23 грудня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук