Справа № 307/4196/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 листопада 2015 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.0.,

суддів - Дроботя В.В., Фазикош Г.В.

при секретарі - Рогач О.Я.,

з участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тячівського районного суду від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, Вільховецько-Лазівської сільської ради, ОСОБА_6 про скасування розпорядження Тячівської РДА про виділення земельної ділянки, державного акту та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, Вільховецько-Лазівської сільської ради, ОСОБА_6 про скасування розпорядження Тячівської РДА №65 від 01.02.2006 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_7, державного акту НОМЕР_1 від 08.09.2009 року та зобов'язання вчинити дії.

Позивачка зазнала, що на підставі рішення зборів уповноважених КСП імені Шевченка від 25.03.1998 року, у зв'язку з виходом. із КСП імені Шевченка, їй було виділено земельну ділянку в натурі, на місцевості, на підставі сертифікату НОМЕР_3, в рахунок майнового паю. Позивачка зверталася у відповідні органи для отримання державного акту на вищевказану земельну ділянку, однак, розпорядженням голови Тячівської районної державної адміністрації за №65 від 01.02.2006 року, земельну ділянку що буда надана їй як земельний пай, було виділено відповідачу ОСОБА_3 (ОСОБА_7.) а також видано державний акт на вказану земельну ділянку. На підставі наведеного просила суд скасувати розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації №65 від 01.02.2006 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_7, оскільки таке є неправомірним, скасувати державний акт на право приватної власності на землю від 08.09.2009 року та зобов'язати Вільховецько-Лазівську сільську раду переписати земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в урочище «Поточок».

Рішенням Тячівського районного суду від 31.03.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до Тячівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, Вільховецько-Лазівської сільської ради, ОСОБА_6 про скасування розпорядження Тячівської районної державної адміністрації про виділення земельної ділянки ОСОБА_7, державного акту та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати судове рішення від 31.03.2015 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати розпорядження Тячівської районної державної адміністрації про виділення земельної ділянки ОСОБА_7, державний акт від 08.09.2009 року та зобов'язати Вільховецько-Лазівську сільську раду видати їй державний акт на право земельного паю.

В судовому засіданні представники позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просив її задовольнити, посилаючись на доводи наведені в апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Просив суд рішення Тячівського районного суду від 31.03.2015 року залишити без змін.

ОСОБА_6 та представник Вільхівсько-Лазівської сільської ради в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлялися належним чином, що не перешкоджає суду на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України розглянути справу в його відсутності.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Матеріалами справи стверджено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, площею 0,61 га, що розташована на території АДРЕСА_1, для обслуговування житлового будинку (присадибна) і ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до витягу з протоколу №2 від 25.03.1998 року рішенням загальних зборів КСП імені Шевченка, задоволено заяву ОСОБА_5 про вихід із членів КСП імені Шевченка із належним її майновим паєм згідно із сертифікатом НОМЕР_3. Цим же рішенням погоджено передачу в натурі земельної ділянки в урочищі «Поточок», згідно схем розпаювання, загальною площею 1,23 га (а.с. 10).

Із сертифікату на право за земельну частку (пай) НОМЕР_3 від 27.03.1998 року вбачається, що ОСОБА_8 належить право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зоря» (КСП імені Шевченка), розміром 1,36 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 73).

Згідно договору дарування від 17.07.2000 року, посвідченого Тячівською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_8 подарував ОСОБА_5 земельну частку (пай) посвідчену сертифікатом НОМЕР_3 площею, розміром 1,36 га в умовних кадастрових гектарах без визначення маж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.75).

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові обгрунтовано дав критичну оцінку наданих позивачкою доказам (витягу із протоколу №2 від 25.03.1998 року рішення загальних зборів КСП імені Шевченка) і виходив з того, що при задоволенні заяви ОСОБА_5 про вихід із членів КСП імені Шевченка із належним їй майновим паєм та

з передачею в натурі земельної ділянки (паю) згідно із сертифікатом НОМЕР_3, загальні збори відбулися 25.03.1998 року, сертифікат НОМЕР_3 було видано ОСОБА_8 лише 27.03.1998 року та подаровано позивачці 17.07.2000 року. Тобто, загальні збори КСП імені Шевченка не могли знати наперед серію і номер сертифікату, що був виданий ОСОБА_8 лише через два дні після їх проведення, як і не могли знати, що власником вищезазначеного сертифікату через два роки буде позивач.

Із довідки Вільховецько-Лазівської сільської ради №325 від 04.02.2013 року слідує, що землі в урочищі «Поточок» відносяться до земель паювання (а.с 17).

Згідно акту обстеження земельної ділянки у с. Вільхівці-Лази, урочище «Поточок», ОСОБА_5 в урочищі «Поточок» використовує земельну ділянку, на якій вирощує овочі та випасає худобу (а.с. 14).

Також встановлено, що розпорядженням голови Тячівської районної державної адміністрації №438 від 22.06.2011 року ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за межами населеного пункту Вільхівці-Лази, в урочищі «Поточок», площею 1,3600 га згідно сертифікату на право на земельну ділянку частку (пай) НОМЕР_3, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Довідкою Вільховецько-Лазівської сільської ради №503 від 19.02.2014 року стверджується, що земельна ділянка ОСОБА_5 знаходиться за межами с. Вільхівці-Лази урочище «Поточок». ОСОБА_9 приватизував свою земельну ділянку на підставі рішення сільської ради і його земельна ділянка знаходиться в с. Вільхівці-Лази урочище «Поточок», за межами населеного пункту, в іншому місці від земельної ділянки ОСОБА_5 і до її земельної ділянки ніякого відношення не має (а.с.13).

Як слідує із державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 08.09.2009 року, ОСОБА_7 (згідно свідоцтва про зміну імені ОСОБА_7 змінила прізвище та ім'я на ОСОБА_3 (а.с. 41), на підставі розпорядження Тячівської райдержадміністрації №65 від 01.02.2006 року є власником земельної ділянки площею 1,1881 га, що розташована на території Вільховецько-Лазівської сільської ради урочище «Поточок», Тячівського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с. 32, 33).

Позивачка зазначає, що виділення ОСОБА_7, на підставі розпорядження Тячівської районної державно адміністрації №65 від 01.02.2006 року, земельної ділянки порушує її права

Однак, з такими твердженнями колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-ІV, визначено перелік осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до п.п. ґ) п. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (пай).

Згідно п.9, 16, 17 Земельного кодексу України громадяни - власники земельних часток (паїв) можуть виділяти земельні ділянки в натурі (на місцевості) єдиним масивом. Громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право власності на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Колегія погоджується з висновками суду першої інстанції що позивачу належить право власності не на конкретну земельну ділянку, а право на частку в землях колективної власності, які визначені в умовних кадастрових гектарах.

ОСОБА_5 не надано суду протоколу (схеми) розподілу (розпаювання земельних ділянок, з якого б вбачалося, де саме їй виділена в натурі (на місцевості) земельна ділянка в урочищі «Поточок» с. Вільхівці-Лази.

Отже, позивачкою належними доками не доведено факт порушення її прав внаслідок виділення відповідачу земельної частки (паю) в натурі, а тому скасування розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації №65 від 01.02.2006 року про виділення ОСОБА_7 земельної ділянки площею 1,1881 га, що розташована на території Вільховецько-Лазівської сільської ради, в урочищі «Поточок», є безпідставним.

Крім того, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 08.09.2009 року, є похідною й залежить від доведеності незаконності підстави для його видачі, а тому у задоволенні такої вимоги було правильно відмовлено позивачу.

За таких обставин, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належних та допустимих доказів порушення відповідачами прав або охоронюваних законом інтересів позивача в ході розгляду справи не встановлено.

Колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому згідно ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :