Справа №487/4387/15-ц 25.11.2015 25.11.2015 25.11.2015
Справа №487/4387/15-ц
Провадження 22-ц/784/2766/15 Головуючий у першій інстанції - Павлова Ж.П.
Категорія 5 Доповідач апеляційної інстанції - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів - Буренкової К.О., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3, відповідачки - ОСОБА_4 її представника - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про вселення у житлове приміщення, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про вселення у житлове приміщення.

Позивач зазначав, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності йому 1/6 частина, а ОСОБА_4 5/6 частин. Зазначеним будинком на даний час користується відповідачка.

Посилаючись на те, що відповідачка перешкоджає йому користуватися вказаним житловим приміщенням, відмовляється впускати його до житла, вирішити питання про користування власністю в добровільному порядку ОСОБА_4 відмовляється, позивач просив суд вселити його у житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13жовтня 2015 року позов задоволено. Вселено ОСОБА_6 в будинок АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 383, 391 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право громадянина на користування належною йому частиною будинку закріплене і в статті 150 ЖК України.

Чинне законодавство не ставить реалізацію цього права в залежність від того, чи має право власності на такий об'єкт лише одна особа, чи він перебуває у власності кількох осіб. Небажання співвласників надати у користування іншому співвласнику належне цим особам майно, є порушенням прав такого співвласника, що підлягають судовому захисту.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. 23 липня 2013 року та 29 червня 2015 року ОСОБА_6 належить 1/6 частин, а ОСОБА_4 - 5/6 частин жилого будинку АДРЕСА_1, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.36-37, 61-62).

Отже, зазначений будинок перебуває в спільній частковій власності сторін.

Вказаний жилий будинок має три житлові кімнати площею 32 кв.м., загальною площею 54,5 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.11-14).

Положеннями ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю.

На теперішній час у вказаному житловому будинку проживає та зареєстрована відповідачка ОСОБА_4 (а.с.6).

Згоди на вселення у спірний будинок ОСОБА_6 відповідачка не надає (а.с.14-16).

Отже, наведене свідчить про наявність перешкод у користуванні належною позивачу власністю з боку відповідачки, а також про відсутність між сторонами домовленості щодо порядку користування будинком, який перебуває у спільній частковій власності.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявленого позову та задовольнив його.

Доводи апеляційної скарги про те, що не враховано незначну частку 1/6 від цілого будинку, що належить позивачу, яка приблизно становить 5,3 кв.м. не заслуговують на увагу, оскільки вказана частка позивачем отримана в порядку спадкування за законом, а не в порядку надання жилої площі в будинках державного і громадського житлових фондів.

Посилання на те, що на теперішній час розглядається справа про припинення права на частку у спільному майні та стягнення компенсації її вартості не можуть бути взяті до уваги, оскільки підставою для відмови у задоволенні позову може бути лише рішення суду, яке набрало законної сили про припинення права позивача на частку у спірному жилому будинку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: