Справа №431/3916/15-ц
Провадження №2/431/2188/15
30 жовтня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Кудрявцева І.В.
при секретарі Арабаджи Ю.О.
за участі позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Старобільського районного суду в м.Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Супер Кредит» про застосування наслідків недійсності правочину, стягнення моральної шкоди,
До початку судового засідання позивачка ОСОБА_1 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій посилалась на те, що ОСОБА_2, 02.10.1954р.н., є інвалідом з дитинства, довідкою ЛТЕК №095274 від 12.11.1985р. йому призначено ІІ групу інвалідності безстроково, страждає психічним захворюванням у формі олігофренії, дебільність глибоко вираженого ступеню з емоційно-вольовими порушеннями середнього ступеню вираженості, має значне порушення поведінки, що помітно навіть не спеціалісту: через своє захворювання ОСОБА_2 повільно відповідає, мова його сповільнена та нечітка, має дефекти вимови, має обмежене коло понять, не може відповісти на складні питання, постійно потрібно повторювати питання, память взагалі не розвинена, забуває те що говорив годину тому, дуже схильний до будь-якого стороннього впливу і взагалі не має власної волі, пише неграмотно навіть коли просто переписує текст, читати не може, не може самостійно обслугувати себе в побуті, має постійне дрижання повік та пальців рук. Вважала, що ці зовнішні ознаки захворювання ОСОБА_2 одразу наводять на думку про його розумову відсталість та викликають у будь-кого сумніви у його дієздатності, та вважала, що представник відповідача коли укладав кредитний договір з ОСОБА_2 міг припустити його недієздатність. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мюллер проти Австрії» зазначала, що право на пенсію відноситься до майна і підлягає захисту за ст.1 Першого Протоколу до Конвенції. Вважала, що неправомірними діями відповідача, які виразились в укладенні нікчемного правочину та у неправомірному отриманні з ОСОБА_2 грошових сум, які вираховуються з його пенсії, ОСОБА_2 завдано душевних страждань у звязку з порушенням його права власності на суми з пенсії, і ці страждання виражаються у його переживаннях та нервовому неспокої, оскільки ОСОБА_2 відомо про те, що йому не повністю виплачують пенсію через стягнення за нікчемним договором і ця обставина, викликає у нього занепокоєння та періодичні загострення проявів хвороби. Відповідач не припинив порушувати право власності ОСОБА_2, порушення триває вже рік, і така тривалість позбавлення права власності ОСОБА_2 на його майно, відсутність бажання відповідача повернути ОСОБА_2 належні тому на праві власності грошові суми, продовжує завдавати ОСОБА_2 душевних страждань. У звязку з чим просила винести рішення, яким стягнути на її користь з КС «СуперКредит» грошову суму, отриману на виконання нікчемного договору у розмірі 3 202,43грн., та моральну шкоду у розмірі 10 000грн.
Представник відповідача КС «Супер Кредит» у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином(а.с.а.с.43,51,57), про причини неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходило, у письмових поясненнях (а.с.21) та письмових запереченнях на збільшення позовних вимог (а.с.52) зазначали, що відповідач не знав про психічний розлад ОСОБА_2 та не міг припустити такий стан та вважали, що позивачкою не надано доказів для цього.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд стягнути на її користь з КС «СуперКредит» грошову суму, отриману на виконання нікчемного договору у розмірі 3 202,43грн., та моральну шкоду у розмірі 10 000грн.
30 жовтня 2015р. постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, матеріали справи №31/818/14-ц, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини:
Рішенням Старобільського районного суду від 21.12.2000р. (а.с.7) встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, діагноз олігофренія в стадії вираженої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю та ОСОБА_2 визнано недієздатним. Вказане рішення набуло чинності та на його підставі рішенням виконавчого комітету Караяшницької сільської ради від 16.01.2001р. опікуном над недієздатним ОСОБА_2 призначено його матір ОСОБА_3 (а.с.8).

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області 18.07.2014р. (а.с.9) встановлено, що ОСОБА_3 померла 18.12.2011р., що ОСОБА_2 позбавлений можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує встановлення опіки над ним, та заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано ОСОБА_2 недієздатним та призначено опікуном над ним ОСОБА_1 Рішення набуло чинності 29.07.2014р.

Згідно копії кредитного договору №СК-1/0012/12/29/29 від 01.08.2012р. (а.с.38) Кредитодавець КС «СуперКредит» зобовязується надати позивальнику ОСОБА_2 фінансовий кредит у сумі 1 000грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості.

Постановою державного виконавця органу ДВС Старобільського РУЮ від 21.08.2013р. (а.с.16) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №757/12252/13-ц виданого 29.07.2013р. Печерським судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «СуперКредит» боргу у сумі 3 202,43грн.

Згідно копії довідки УПФУ в Старобільському районі від 04.09.2015р. (а.с.17) за період з серпня 2014р. по серпень 2015р. розмір пенсії призначений ОСОБА_2 складає 1049грн. на місяць, з пенсії провадиться відрахування у розмірі 209,80грн. на місяць, за цей період відраховано всього 2727,40грн.

Відповідно до повідомлення УПФУ в Старобільському районі Луганської області від 30.10.2015р. (а.с.61), згідно виконавчого листа №757/12252/13-ц від 29.07.2013р. з пенсії ОСОБА_2 з 01.08.2014р. по 30.10.2015р. проведено утримання у пенсії у розмірі 20%, у тому числі боргу на користь КС «СуперКредит» - 2877,30грн.

Відповідно до ч.1 ст.226 ЦК України, опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку, встановленому ст.221 ЦК України. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемними.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Такі ж розяснення містяться в абз.2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9, згідно якого нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Таким чином у судовому засіданні з досліджених матеріалів справи (а.с.а.с.7.8,9,38) було достовірно встановлено, що ОСОБА_2, якого рішенням суду від 21.12.2000р. визнано недієздатним, 01.08.2012р. укладено з КС «СуперКредит» кредитний договір №СК-1/0012/12/29/29, без схвалення цього правочину його опікуном, оскільки раніше призначений над ним опікун ОСОБА_3 померла 18.12.2011р., а ОСОБА_1, яка призначена опікуном над ОСОБА_2 з 29.07.2014р., не схвалила даний правочин і звернулась до суду з даним позовом, у звязку з чим даний правочин - кредитний договір №СК-1/0012/12/29/29 від 01.08.2012р. є недійсним відповідно до ч.2 ст.215, ч.1 ст.226 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.226 ЦК України дієздатна сторона зобовязана повернути опікунові недієздатної фізичної особи все одержане нею за цим правочином, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість майна за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки дієздатною стороною правочину відповідачем КС «СуперКредит», отримано з недієздатної фізичної особи ОСОБА_2, за недійсним правочином кредитним договором №СК-1/0012/12/29/29 від 01.08.2012р., грошову суму у розмірі 2877,30грн. (а.с.а.с.16,61), а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача КС «СуперКредит» на користь позивачки ОСОБА_1, яка є опікуном недієздатного ОСОБА_2, вказану грошову суму.

У звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми отриманої на виконання нікчемного договору підлягають частковому задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.4 ст.226 ЦК України, дієздатна сторона зобовязана відшкодувати опікунові недієздатної фізичної особи або членам її сімї моральну шкоду, якщо буде встановлено, що вона знала про психічний розлад або недоумство другої сторони або могла припустити такий її стан.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №242 ОСОБА_2, дослідженого у судовому засіданні (а.с.33-35 матеріалів цивільної справи №431/818/14-ц), як вбачається з анамнезу життя, медичної документації, спадковість у ОСОБА_2 обтяжена (двоюрідний брат страждав розумовою відсталістю). В дитинстві страждав енурезом, відставав у фізичному та психічному розвитку від ровесників, не засвоював програму масової школи. Через розумову недорозвинутість не зміг отримати професію, не зміг оволодіти навіть простими видами праці. Перебував на обліку у лікаря-психіатра, визнавався інвалідом ІІ групи безстроково. При даному клінічному психіатричному дослідженні виявлено помірний тотальний недорозвиток психічних функцій, порушення поведінки та емоцій тормозимого кола, порушення критики до наявних психічних розладів. Аналізуючи вищенаведене експертна комісія приходить до висновку, що у ОСОБА_2 виявляються ознаки стійкого психічного розладу у вигляді: легкої розумової відсталості із значними порушеннями поведінки та емоцій (тормозимого кола). Ступінь наявних психічних розладів позбавляє ОСОБА_2 спроможності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_2 потребує встановлення над ним опіки.

Такі значні порушення поведінки та емоцій недієздатного ОСОБА_2, викладені у висновку судово-психіатричної експертизи №242 ОСОБА_2 (а.с.33-35 матеріалів цивільної справи №431/818/14-ц), дають суду підстави вважати, що під час укладення кредитного договору №СК-1/0012/12/29/29 від 01.08.2012р., сторона договору КС «СуперКредит» в особі голови правління ОСОБА_5 могла припустити наявність у ОСОБА_2 психічного розладу.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи було достовірно встановлено, що неправомірними діями відповідача КС «СуперКредит», а саме отриманням з недієздатного ОСОБА_2 грошових коштів на виконання недійсного правочину, ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, яка виражається у психічних стражданнях ОСОБА_2 у звязку з позбавленням його права власності на належне йому майно на частину пенсійних виплат, і ці обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.а.с.7,8,9,16,17,38,61).

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачці ОСОБА_1 відповідачем КС «СуперКредит», відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду №5 від 25.05.2001р. та №1 від 27.02.2009р., суд враховує характер, обєм та тривалість психічних страждань, яких зазнав недієздатний ОСОБА_2 при щомісячному відрахуванні на користь відповідача пятої частини його пенсії на виконання недійсного правочину(а.с.а.с.17,61), та враховуючи, що відповідачем не надано відомостей про його майновий стан, враховуючи тривалість психічних страждань ОСОБА_2, повязаних з позбавленням його права власності - більше року, та виходячи з принципу розумності, зваженості і справедливості, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень задовольнити у повному обсязі.

До посилань відповідача КС «СуперКредит» на те, що відповідач не знав про психічний розлад ОСОБА_2 та не міг припустити такий стан та що позивачкою не надано доказів для цього(а.с.а.с.21,52) суд відноситься критично, оскільки такі посилання повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.а.с.7,8,9,16,17,38,61) та висновком судово-психіатричної експертизи №242 ОСОБА_2 (а.с.33-35 матеріалів цивільної справи №431/818/14-ц).

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави у вигляді судового збору у розмірі 1 705,20 гривень, від сплати якого позивачка звільнена.

Керуючись ст.22, ч.2 ст.203, ч.1 ст.215, ст.226 ЦК України, ст.ст.11,10,88, 209, 212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Супер Кредит» про застосування наслідків недійсності правочину, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Кредитної спілки «Супер Кредит» на користь ОСОБА_1 суму отриману на виконання нікчемного договору у розмірі 2 877(дві тисячі вісімсот сімдесят сім) гривень 30 копійок.

У стягненні з Кредитної спілки «Супер Кредит» на користь ОСОБА_1 суми отриманої на виконання нікчемного договору у розмірі 325 гривень 13 копійок відмовити.

Стягнути з Кредитної спілки «Супер Кредит» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з Кредитної спілки «Супер Кредит» в дохід держави судові витрати у розмірі 1 705 гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення в 10-денний строк з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.В. Кудрявцев