КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4441/15-ц
Провадження № 2/552/1794/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Миронець О.К.

за участю секретаря судового засідання Виноградної Л.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м. Полтави в особі виконкому Полтавської міської ради про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі виконкому Полтавської міської ради та просить суд визнати за нею право власності на окремий індивідуальний обєкт квартиру №308 на першому поверсі в будинку №96 по вулиці Маршала Бірюзова в м. Полтава яка складається з кімнати площею 20,1 кв.м.,кухні площею 17,2 кв.м., кімнати площею 13,5 кв.м., коридору площею 9,3 кв.м., санвузла площею 2,8 кв.м., кладової площею 4,3 кв.м, тамбуру площею 3,2 кв.м., щафи площею 0,3 кв.м., загальною площею 70,7 кв.м., з них житловою 33,6 кв.м, а також ганку площею 6,8 кв.м. Свій позов обґрунтовує тим, що 05.06.2006 року нею було придбано частину нежитлового приміщення площею 75,9 кв.м., яка входила до складу гуртожитку ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп». З метою покращення житлових умов нею було переобладнано дане нежитлове приміщення в житлове та проведено добудову. На даний час позивач не має можливості зареєструвати своє право власності на квартиру як на житлове приміщення, тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач не зявилась. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача територіальної громади в особі виконкому Полтавської міської ради в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Представник третьої особи Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради який був залучений до участі в справі на підставі ухвали Київського районного суду м.Полтави від 20.10.2015 року в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Суд заслухавши представника позивача встановив наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 05.06.2006 року між ВАТ «Полтавський завод газорозрядних ламп» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 75,9 кв.м. за адресою м. Полтава, вулиця Маршала Бірюзова,96.

Згідно акту прийому-передачі від 5.06.2006 року ОСОБА_2 прийняла приміщення площею 36,8 кв.м. та 39,1 кв.м загальною площею 75,9 кв.м.

Згідно рішення постійно діючого третейського суду при Центральній універсальній біржі від 14.09.2007 року визнано дійсним вищевказаний договір купівлі-продажу від 05.06.2006 року та визнано право власності за ОСОБА_2 на приміщення в будинку літ А-9, 17-приміщення площею 36,8 кв.м., 17-а приміщення площею 39,1 кв.м., що знаходяться за адресою м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова,96 і є частиною гуртожитку цілісного майнового комплексу розташованого на земельній ділянці, норма якої не встановлена, як на окремий обєкт нерухомого майна.

За даним рішенням Полтавським районним судом Полтавської області 15.10.2007 року видано виконавчий лист.

Згідно листа від 11.09.2012 року Управління з питань містобудування та архітектури прийнято рішення погодитись з проведеним ОСОБА_2 переобладнанням нежитлових приміщень під житлові загальною площею 70,7 кв.м. та влаштування ганку площею 6,8 кв.м. по вул. Маршала Бірюзова, 96 в м. Полтава.

Згідно висновку №108 експертного будівельно-технічного дослідження від 14.07.2012 року вбачається, що самовільно переплановані нежитлові приміщення в житловому будинку літ А-9, що знаходяться за адресою м. Полтава, вулиця М.Бірюзова,96 можливо використовувати як житло у відповідності до вимог ДБН.

Згідно технічного паспорту на нежитлові приміщення в гуртожитку від 28.04.2015 року виданого ОСОБА_2 вбачається наявність самочинно збудованих приміщень.

З аналізу доказів, що знаходяться у матеріалах справи та які було досліджено судом під час розгляду справи вбачається, що позивач не надала суду належних доказів про те, що на день подачі позову, її право було порушено відповідачем.

Статтями 29, 30-1 Закону України «Про планування та забудову територій» питання правомірності забудови територій, діяльності по будівництву, переплануванню, реконструкції, реставрації та капітального ремонту житлових приміщень покладено на інспекції державного архітектурно-будівельного контролю та їх територіальні органи.

У п.п. 9, 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності в тому числі за наявності самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Позивач не зверталась до державних установ з питанням узаконення прибудови до квартири та набуття права власності на неї, тобто порушене питання не було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Судом встановлено, що позивач придбала частину нежитлового приміщення без зазначення номеру кімнати. В своєму позові позивач просить суд визнати за нею право власності на окремий індивідуальний обєкт квартиру №308 на першому поверсі в будинку №96 по вулиці Маршала Бірюзова в м. Полтава та посилається на ст. 376 ЦК України. Даною статтею передбачено визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за наявності у власності чи користуванні земельної ділянки. Позивач добудувала ганок площею 6,8 кв.м. який розташований на земельній ділянці, яка не перебуває у власності чи користуванні позивача.

Крім того, зміна статусу приміщення з нежитлового на житлове не відноситься до компетенції суду.

Отже, встановивши дані обставини в їх сукупності та враховуючи, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем її прав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Миронець О. К.