Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2153/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 73 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового засідання: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу за заявою Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 про примусову госпіталізацію ОСОБА_1

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Житомирська обласна психіатрична лікарня №1 звернулася до суду з вказаною заявою. Просила примусово госпіталізувати ОСОБА_1 до психіатричного закладу. В обґрунтування заяви посилалася на те, що ОСОБА_1 потребує примусового лікування в психіатричному закладі, оскільки перебуває в тяжкому стані психічного розладу та становить небезпеку для оточуючих.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 липня 2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та призначити по справі судово-психіатричну експертизу, за результатами якої ухвалити нове рішення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на те, що суд не взяв до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів від 21 липня 2015 року №4168. Не маючи спеціальних знань в галузі психіатрії, суд ухвалив незаконне рішення, взявши за основу покази свідків. Крім того, суд вийшов за межі заяви та дослідив поведінку ОСОБА_2

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Розгляд заяви про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку регулюється главою 10 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Згідно ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ч.1 ст.282 ЦПК України).

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Допитавши свідків, дослідивши письмові докази, висновок комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 від 21 липня 2015 року №4168, суд першої інстанції, оцінивши докази у сукупності, встановив наступні обставини справи.

Між ОСОБА_1 та його дочкою ОСОБА_2 тривають неприязні відносини на майновому ґрунті. Батько звертається до різних установ за захистом від дочки.

ОСОБА_1 поступив 20 липня 2015 року на лікування до Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 у супроводі ОСОБА_2

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 до направлення на госпіталізацію страждав психічними захворюваннями та перебував на обліку у лікаря нарколога або психіатра.

Сільська рада характеризує ОСОБА_1 виключно позитивно: пенсіонер, здійснює догляд за недієздатним сином, всі вимоги опікунської ради виконує, з сусідами знаходиться в добрих дружніх стосунках, розсудливий, спокійний, урівноважений, веде особисте селянське господарство, в громадських місцях та побуті поводить себе добре тощо.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції критично оцінив висновок експертів від 21 липня 2015 року №4168, оскільки він сформований з усних пояснень дочки, яка є ініціатором госпіталізації та заінтересованою особою.

Окрім того, з висновку комісії вбачається, що у ОСОБА_1 свідомість не порушена, він знає де знаходиться, впевнений в своїх висловлюваннях, інструкції виконує вірно, пояснював, що спиртними напоями не зловживає, а горілку залила ОСОБА_2 Від лікування відмовився.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що психічний стан ОСОБА_1 пов'язаний з провокуючою поведінкою відносно нього ОСОБА_2, а тому обґрунтовано дійшов до переконання про те, що останній не становить небезпеки для оточуючих, а відтак немає потреби у примусовій госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару.

Окрім того, представник Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 у судових дебатах у суді першої інстанції наголосив, що потреби у примусовій госпіталізації ОСОБА_1 немає (станом на 23 липня 2015 року).

Відповідно до листа Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області від 15 вересня 2015 року №7124 та витягу з кримінального провадження подія по факту спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень 20 липня 2015 року приблизно о 6 годині ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за місцем проживання по АДРЕСА_1 зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000913, за ч.1 ст.125 КК України (копії документів приєднано до матеріалів справи).

Із листа прокурора Житомирського району від 24 листопада 2015 року вбачається, що кримінальне провадження від 03 серпня 2015 року №0000004 за фактом незаконного поміщення ОСОБА_1 до психіатричного закладу, за ч.1 ст.151 КК України, перебуває в провадженні СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУ Національної поліції України в Житомирській області (копія листа приєднана до матеріалів справи).

Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року, за клопотанням слідчого про тимчасовий доступ до речей і документів, в Житомирській обласній психіатричній лікарні №1 вилучено медичну карту від 20 липня 2015 року №2674 на стаціонарного хворого ОСОБА_1

Оскільки попередньо достовірно встановлено, що ОСОБА_1 раніше не страждав психічними захворюваннями і не перебував на обліку у лікаря нарколога та психіатра, наразі, органами досудового розслідування вирішується питання про призначення судово-психіатричної експертизи.

Із листа комунальної установи «Центральна районна лікарня» від 14 серпня 2015 року №1671 вбачається, що ОСОБА_1 знаходився з 11 серпня 2015 року на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ішемічна хвороба серця, повторний великовогнищевий інфаркт міокарду, гостра стадія; виразкова хвороба 12-палої кишки, стадія ремісії; хронічне обструктивне захворювання легень, стадія ремісії (копія листа приєднана до матеріалів справи).

Листом від 09 листопада 2015 року №6106 Житомирська обласна психіатрична лікарня №1 надіслала до апеляційного суду копію історії хвороби ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 25 листопада 2015 року відмовлено представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про призначення судової психіатричної експертизи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції вийшов за межі заяви та дослідив поведінку ОСОБА_2 не змінюють висновків суду першої інстанції, оскільки відповідно до приписів ч.3 ст.235 ЦПК України суд при розгляді справи в порядку окремого провадження може виходити за межі судового розгляду, якщо це необхідно для з'ясування обставин справи.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на переоцінці доказів.

Окрім того, Житомирська обласна психіатрична лікарня №1 апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не подавала, а відтак суб'єкт подання погодився з рішенням суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Рішення законне та обґрунтоване. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: