АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

26 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Стрижеуса А.М., Саліхова В.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року відкрите провадження в даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2 за довіреністю, просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову якою повернути позовну заяву позивачці для подання до належного суду. Вважає, ухвалу судді першої інстанції незаконною та такою, що постановлена з порушенням правил підсудності. Зазначає, що позивачем при поданні позовної заяви помилково визначено її підсудність Голосіївському районному суду м. Києва. Вказує, що суд при відкритті провадженні у справі повинен був керуватися ч. 9 ст. 110 ЦПК, яка визначає, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання якого не відоме, має пред'являтися за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим місцем проживання або перебування чи постійного його заняття чи роботи. Також вважає, що суд в порушення вимог ст. 115 ЦПК, отримавши відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві, в якій було зазначено, що відповідач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1., не повернув позовну заяву позивачу для подання до належного суду, а саме до Вишгородського районного суду Київської області.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1, який є представником ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник позивачки ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити. Зазначив, що відповідач на час звернення до суду із даним позовом не був ніде зареєстрований, але він придбав у позивачки будинок, який знаходиться у Голосіївському районі м. Києва, тому позивач могла звернутися з позовом до Голосіївського районного суду м. Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відкриваючи провадження у справі, суддя керувався ч. 3 ст. 122 ЦПК України та виходив з того, що у разі, якщо отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.

Колегія суддів погодитися із такими висновками судді не може.

Стаття 293 ЦПК України визначає виключний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст.293 окремо від рішення суду можуть бути оскаржені ухвали щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

Як убачається з позовної заяви ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення заборгованості за договором позики.

Виходячи з предмету позову він підлягає розгляду судом за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача (ст. 109 ЦПК України).

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Тимчасовим порядком реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 35, визначено, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Особа зобов'язана зареєструвати своє місце проживання, відомості про реєстрацію вносяться до паспортного документа (ст. ст. 3, 6 Закону, п. 5 постанови). Відповідно до п. 3 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством України. Як місце проживання визначаються житлові будинки (приміщення), придатні для проживання і включені до відповідного житлового фонду, у тому числі гуртожитки, заклади для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, дитячі будинки сімейного типу, спеціальні заклади для престарілих, інвалідів, ветеранів.

Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як убачається з матеріалів справи, а саме договору позики грошей від 12.11.2014 року укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, останній проживає за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 8).

Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС в м. Києві на запит суду, здійсненого на виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1., що не відноситься за своїм територіально-адміністративним поділом до Голосіївського району м. Києва (а.с. 40).

Крім того, судом першої інстанції повістка про виклик до суду разом з копіями ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками були направлені відповідачу саме на адресу: АДРЕСА_1., в той час як вимоги ч. 3 ст. 122 ЦПК, якими суд керувався вирішуючи питання про відкриття провадження, передбачено, що виклик особи, інформація щодо якої отримана судом не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку її місце проживання (перебування), здійснюється через оголошення у пресі.

Оскільки на момент відкриття провадження у справі було відоме останнє зареєстроване місце проживання відповідача, а саме АДРЕСА_1., яке не відноситься за своїм територіально-адміністративним поділом до Голосіївського району м. Києва, а на інші обставини, зокрема наявність майна відповідача у Голосіївському районі м. Києва, суддя не посилався, висновок судді про підсудність справи Голосіївському районному суду м. Києва є передчасним.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції порушений порядок вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, з цих підстав ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/12509/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14357/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.