Справа № 654/1029/15-ц
Провадження №2/654/531/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Третьякова І.В.,

при секретарі Бакай В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області справу за позовом ОСОБА_3, правонаступника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частки із спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в:

27.03.2015 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частки із спільної часткової власності.

В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що їм та відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. Розмір часток складає: позивачам по 1/8 частини квартири, відповідачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1/8 частини квартири, відповідачу ОСОБА_8 1/2 частини квартири. Оскільки між співвласниками відсутнє порозуміння щодо користування, утримання та збереження майна, угоди про спосіб виділення в натурі частки, що належить позивачам не досягнуто, позивачі просять виділити їм у власність належну частку спільного майна, та припинити право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Голопристанського районного суду від 18.06.2015 року в порядку ст.37 ЦПК України замінено позивачів на їх правонаступника ОСОБА_3.

ухвалою Голопристанського районного суду від 30.06.2015 року за клопотанням позивача в справі призначена судова будівельно-технічна експертиза.

28.09.2015 року позивач ОСОБА_3 змінив позовні вимоги, та зазначив, що він є власником 2/8 часток квартири АДРЕСА_1, відповідно до договорів дарування. Оскільки виділ в натурі частки із спільного майна технічно не можливий, з посиланням на вимоги ст.364 ЦК України позивач просив стягнути з відповідачів пропорційно їх часткам 175575 грн. компенсації вартості 2/8 частки спірної квартири, припинити його право спільної часткової власності в спірній квартирі, право власності на 2/8 частки спірної квартири переходить в рівних частках кожному з відповідачів після повної сплати кожним із них компенсації, в тому числі до ОСОБА_6 1/6 частка, ОСОБА_7 1/6 частка, ОСОБА_8 1/8 частка. Також просить стягнути з відповідачів у рівних долях понесені позивачем судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 не з'явився, був належним чином повідомлений про час. день та місце розгляду справи, направивши свого представника ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові з урахуванням уточнень.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи, направили до суду свого представника ОСОБА_2, яка діє на підставі договору та Ордеру, та надали свої заперечення, в яких позов не визнали, зазначили, що не оспорюють право власності позивача на 2/8 частки квартири, не створюють йому перешкод у користуванні нею. проте позивач не робить спроби користуватися своєю часткою, оскільки не має в цьому потреби, так як забезпечений житлом. Відповідачі не мають можливості сплатити позивачу грошову компенсацію за його частку на даний час, оскільки ОСОБА_8 працює лаборантом та отримує місячний дохід в сумі 1660 грн., ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не мають постійного доходу, мають сім'ї та доглядають за малолітніми дітьми. Крім того, вважають, що стягнення з них грошової компенсації за належну позивачу частку в квартирі є неможливим, оскільки вони матеріально не спроможні сплатити таку компенсацію, що зможе призвести до примусового виконання рішення суду шляхом продажу квартири, що призведе до позбавлення відповідачів житла та права власності на нього. що є порушенням ст.1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Крім того, відповідачі вважають, що неможна їх примушувати до викупу у позивача його частки, оскільки законодавством не передбачено можливість набуття права власності у примусовому порядку. Просять в позові відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 позов не визнала, просила в позові відмовити з підстав зазначених в запереченнях відповідачів.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Так, рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 02.06.2014 року в цивільній справі №654/587/14-ц визнано право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 за ОСОБА_4 на 1/8 частину та за ОСОБА_5 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1. Цим же рішенням визнано право власності за ОСОБА_8 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 набули право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_11 по 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 кожен (а.с.39-40).

В ході розгляду справи позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подарували свої частки спірної квартири ОСОБА_3, що підтверджується договорами дарування від 09.06.2015 року, отже ОСОБА_3, набув право власності на 2/8 частини спірної квартири та зареєстрував його (а.с.66-71).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 15/322 від 19.08.2015 року загальна площа спірної квартири 64,1 кв.м. Позивачу, співвласнику з часткою 2/8 в квартирі ідеально належить 16.0 кв.м., в тому числі житлової 9,7 кв.м, що значно менше нормованої нижньої межі площі для однокімнатної квартири (30 м), тому з технічної точки зору виділити в натурі позивачу 2/8 частини у нерухомому майні - квартири АДРЕСА_1, не представляється можливим. Експертом визначено ринкова вартість спірної квартири, яка склала 702300 грн., а також вартість частки позивача, яка складає 2/8 - 175575 грн. (а.с.125).

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими способами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст..364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до ст.ст.319, 358 ЦК України власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам інших громадян, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Крім зазначених спеціальних норм, при вирішенні даної справи про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності сторін, суд враховує і загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, передбачені ст.3 ЦК України.

Обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки квартири, якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і виходячи при цьому з інтересів останніх (їх скрутного матеріального становища), суду слід перевірити можливість сплати відповідачами такої компенсації і врахувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-4ц14, виклавши правову позицію у постанові від 19.02.2014 року, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Так, як встановлено в судовому засіданні і не спростовано позивачем, відповідач ОСОБА_8 зареєстрована та проживає в спірній квартирі, працює лаборантом в Голопристанській ЦРЛ із посадовим окладом 1660 грн., що підтверджується адресною довідкою та довідкою з місця роботи відповідачки.

Відповідач ОСОБА_6, яка є донькою відповідача ОСОБА_8, зареєстрована за іншою адресою, проте проживає в спірній квартирі з матір'ю, чоловіком та дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, оскільки доглядає за малолітньою дитиною, що підтверджується адресною довідкою та свідоцтвом про народження дитини.

Відповідач ОСОБА_7, який є сином відповідачки ОСОБА_8 не зареєстрований та не проживає в спірній квартирі, не працює з квітня 2014 року, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується адресною довідкою, свідоцтвом про народження дитини та копією трудової книжки.

Таким чином, суд вважає, що дані обставини вказують на матеріальну неспроможність відповідачів сплатити позивачу компенсацію вартості його частки в спірній квартирі в сумі, визначеній експертом, а саме 175575 грн. Тоді як позивач, отримав у власність 2/8 частки спірної квартири за договором дарування від своїх батьків, забезпечений іншим житлом, і спірна квартира не є його місцем реєстрації та проживання.

Позивачем не надано суду доказів того, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні квартирою, що є їх спільною частковою власністю. Натомість в судовому засіданні представник відповідачів та відповідачі в запереченнях на позовну заяву зазначають, що не створюють перешкод позивачу в користуванні квартирою, в той час як останній не робить спроб користуватися своєю часткою.

Суд вважає, що реалізація права позивача на отримання грошової компенсації вартості його частки в спірній квартирі може привести до порушення прав відповідачів. Відсутність у них коштів може призвести до примусового виконання рішення суду шляхом продажу нерухомості і, відповідно, позбавлення житла відповідачів та права власності на нього, що є порушенням ст.1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, суд враховує думку відповідачів щодо відсутності у них бажання поліпшити свої житлові умови за рахунок частки позивача, а примушування їх до цього є також порушенням і їх прав, оскільки законодавством не передбачено можливість набуття права власності у примусовому порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні підстави, передбачені ст.365 ЦК України для стягнення з відповідачів компенсації вартості частки позивача в спірній квартирі, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 3, 319, 358,364, ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,61, 73, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні при його оголошенні в той же строк з моменту отримання рішення суду.

Суддя І. В. Третьякова