Справа № 344/249/15-ц
Провадження № 22-ц/779/601/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, який вчинено під впливом тяжкої обставини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 та заборонено її відчуження.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на незаконність ухвали через неправильну оцінку встановлених обставин справи.

Зазначає, що ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 має намір відчужити придбану квартиру чи передати її в заставу. Спірне нерухоме майно відповідач придбав з метою проживання в ній зі своєю дружиною і дитиною та вже залучив майстрів для проведення в ній ремонтних робіт і про це позивачу було відомо. Крім того, право власності на вказане житло було зареєстроване за ним ще в день укладення договору купівлі-продажу 23 грудня 2014 року.

Вважає безпідставним обґрунтування необхідності забезпечення позову тим, що відповідач має намір якнайшвидше розрахуватися з позивачем за квартиру, передавши кошти за неї через нотаріуса, з метою реєстрації квартири за собою та її подальшого відчуження. Станом на 22 січня 2015 року ОСОБА_2 почав вимагати від нього оплати вартості квартири в доларах США, тоді як, згідно їхньої домовленості, розрахунок мав проводитися у гривнях. Саме після таких вимог і погроз зі сторони позивача, ОСОБА_3 намагався здійснити повний розрахунок за квартиру, усвідомлюючи той факт, що гривня по курсу до долара знецінюється. Вважає, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач мав на меті створити для нього максимальні незручності, моральний та матеріальний дискомфорт.

Крім того, забезпечуючи позов, суд повинен був покласти на відповідача обов'язок внесення застави, що дало б можливість з'ясувати чи не направлені дії ОСОБА_3 на зловживання своїми правами.

Просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви позивача відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених підстав.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд може вжити заходи забезпечення позову за заявою осіб, що беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову зазначений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України і передбачає, у тому числі, й можливість накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

Згідно роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який вчинено під впливом тяжкої обставини.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що, перебуваючи під впливом тяжких обставин, він змушений був продати квартиру ОСОБА_3 на вкрай невигідних для нього умовах за ціною, яка майже втричі менша її дійсної ринкової вартості.

В заяві про забезпечення позову заявник зазначив, що відповідачем вчиняються дії щодо здійснення реєстрації спірної квартири за собою, шляхом внесення грошових коштів на депозит нотаріуса та отримання заяви про повний розрахунок за договором, що свідчить про ймовірність перепродажу квартири чи передання її в заставу, а тому невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, що заявник, подавши заяву про забезпечення позову, надав достатні докази на обґрунтування заяви, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 та заборони її відчуження.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вимога про внесення застави позивачем є правом суду. Така вимога згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України застосовується для того, щоб запобігти зловживанню забезпечення позову.

Проте, вжитий судом захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру з забороною її відчуження не породжує ризику щодо спричинення збитків для предмету спору.

А тому не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо невирішення судом питання внесення застави.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 січня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський