АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9403/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Барденюк В.В.
Доповідач Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість, яка виникла із договору про відкриття кредитної лінії від 26 червня 2008 року і договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки від 18 червня 2008 року у розмірі 13 664,89 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти України згідно із офіційним курсом НБУ станом на 12.05.2014 року становить 158 649,37 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір у розмірі

1 586,49 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути заборгованість за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії від 26 червня 2008 року і договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки від 18 червня 2008 року у розмірі 25 634,47 доларів США.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26.06.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08, за умовами якого банк зобов'язався відкрити відповідачу на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом в сумі 10 000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами - 15% річних. Відповідач зобов'язався повністю повернути кредитні кошти, та сплатити проценти за користування кредитом до 26.06.2010 року.

18.06.2008 року між банком та відповідачем було укладено договір № 001-Р/001053 про відкриття карткового рахунку і використання платіжної картки, відповідно до якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок ОСОБА_2, надав платіжну картку типу VISA Gold ОСОБА_3.

Відповідач свої зобов'язання виконував не належним чином, у зв'язку з чим у неї виникла кредитна заборгованість за кредитним договором.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 26.06.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08, за умовами якого банк зобов'язався відкрити відповідачу на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом в сумі 10 000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами - 15% річних. Відповідач зобов'язався повністю повернути кредитні кошти, та сплатити проценти за користування кредитом до 26.06.2010 року.

18.06.2008 року між банком та відповідачем було укладено договір № 001-Р/001053 про відкриття карткового рахунку і використання платіжної картки, відповідно до якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок ОСОБА_2, надав платіжну картку типу VISA Gold ОСОБА_3.

Банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши можливість відповідачу користуватись кредитною лінією у розмірі 10 000,00 дол. США.

ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином внаслідок чого, станом на 12.05.2014 року, її заборгованість становила 25 634,47 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 9 428,01 доларів США, що є еквівалентом 109 416,25грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2 715,89 доларів США, що є еквівалентом 31519,11 грн., нараховані відсотки на прострочену заборгованість - 13 490,57 доларів США, що є еквівалентом 297 581,14 грн. Грошовий еквівалент у національній валюті України у позові банком було визначено згідно із офіційним курсом НБУ, станом на 12.05.2014 рокуна рівні 11,61 грн. за 1 дол. США.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань і наявності заборгованості за кредитним договором у вказаному розмірі підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості відповідача і випискою з особового кредитного рахунку позичальника.

Відповідачем було подано заяву про застосування трирічного строку позовної давності до даного позову. Заява мотивована тим, що позивачкою і банком було укладено вказаний кредитний договір 26.06.2008 року із строком користування кредитом у 24 місяці і кінцевим терміном повернення кредиту до 2010 року. Враховуючи те, що даний позов було подано шляхом поштового його направлення до суду 09.09.2014 року, то відповідач вказує, що у даному випадку банк , пропустив загальний трирічний строк позовної давності звернення із позовом і просить на цій підставі відмовити у його задоволенні.

З пункту 10.1 договору про відкриття карткового рахунку від 18.06.2008 року, вбачається, що цей договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і є укладеним на невизначений строк.

Пунктом 10.2 договору про відкриття карткового рахунку від 18.06.2008 року встановлено, що цей договір може бути розірваний за письмовою заявою клієнта за умови виконання клієнтом перед банком усіх фінансових зобов'язань.

Таким чином, позивач вказує на те, що договір про відкриття карткового рахунку від 18.06. 2008 року і договір про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08 від 26.06.2008 року є похідними один від одного і взаємно доповнюють один одного, тому, зважаючи на безстроковість договору про відкриття карткового рахунку, кредитний договір також продовжує свою дію.

Про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлено.

Відповідно до ч. 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У постанові від 19.03.2014 №6-20цс14 Верховний Суд України звернув увагу на те, що позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

За змістом пункту 3.2.1. договору про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08 від 26.06.2008 року позичальник зобов'язаний починаючи з 26 числа поточного місяця до 5 числа поточного місяця здійснити погашення необхідної частини кредиту і нарахованих відсотків за користування.

Строк погашення кредитної заборгованості сторонами встановлений у 24 місяці із дати кредиту із кінцевим терміном повного його повернення до 25 червня 2010 року. Суд, дослідивши зміст наявної у матеріалах справи копії кредитного договору і заяви позичальника на встановлення кредитного ліміту на вказану кредитну картку, враховував пояснення представника позивача про те, що у пункті 2.1. кредитного договору від 26.06.2008 року помилково вказано термін погашення кредиту до 25.06.2008 року.

Судом встановлено, що сторонами не укладалась жодна додаткова угода щодо продовження строків користування кредитними коштами, а за первинним кредитним договором сторонами не встановлювався інший строк позовної давності, ніж той, що визначений статтею 257 ЦК України.

Судом вірно встановлено, що починаючи з 26 червня 2010 року відповідач порушила цивільне право банку, не виконавши у визначений договором строк зобов'язання із повернення кредиту у розмірі 9 428,00 дол. США та з цієї дати почався перебіг строку позовної давності до вимоги про стягнення із відповідача кредиту у розмірі 9 428 дол. США, та дійшов вірного висновку , що строк позовної давності до вимоги про стягнення із відповідача кредиту у розмірі 9 428,00 дол. США закінчився 27 червня 2013 року.

При обрахунку позовної давності до вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 2 715,89 дол. США суд виходив з того, що визначені пунктом 3.2.1. договору про відкриття кредитної лінії № SD-06-08 від 26.06.2008 року щомісячні строки погашення відсотків за користування кредитом, кожен несплачений обов'язковий щомісячний грошовий платіж позичальника за відсотками вважається простроченим після 5 числа наступного місяця.

Відтак, до кожного із цих обов'язкових періодичних щомісячних платежів за відсотками за користування кредитом застосовуються строки позовної давності.

Враховуючи дату подання даного позову 09.09.2014 року, прострочені платежі за відсотками за користування кредитом, що виникли включно до вересня 2011 року, є такими, що нараховані поза межами строку позовної давності (колонка 15 розрахунку заборгованості позичальника).

З цих підстав, суд дійшов висновку, що у зв'язку із пропуском позовної давності у позові банку про стягнення з відповідача 9 428,00 дол. США боргу за кредитом слід відмовити. Із цих же мотивів підлягають частковому залишенню без задоволення вимоги банку про стягнення відсотків за кредитом.

Таким чином, із відповідача на користь банку судом стягнуто 220,42 дол. США за відсотками за користування кредитом і 13 444,47 дол. США боргу за відсотками за користування простроченим (несанкціонованим) кредитом, а всього 13 664,89 дол. США, що є еквівалентом 158 649,37 грн.

Разом із тим суд відхилив доводи позивача, викладені у письмових запереченнях проти застосування строку позовної давності до даного спору, стосовно того, що договір про відкриття карткового рахунку від 18.06.2008 року і договір про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08 від 26.06.2008 року є похідними один від одного і взаємно доповнюють один одного, а тому, зважаючи на безстроковість дії договору про відкриття карткового рахунку і кредитний договір продовжує свою дію.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що строк позовної давності до вимог про стягнення з відповідача кредиту у розмірі 9 428, 00 дол. США закінчився 27 червня 2013 року.

Строк погашення кредитної заборгованості встановлений у 24 місяці із дати видачі кредиту, тобто кінцевий термін повернення до 25 червня 2010 року, а не як стверджує в апеляційній скарзі відповідач до 25 червня 2008 року.

Описка в зазначенні дати в тексті договору спростовується заявою відповідача на отримання кредиту на строк 24 місяці.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Порядок сплати чергових платежів по тілу кредиту передбачено в підпункті 3.2.1. п. 3.2. (з 26 числа поточного місяця по 5 число наступного місяця), а щодо процентів, передбачено в п. 4.2. (с 26 числа минулого місяця по 25 число поточного місяця) Договору про відкриття кредитної лінії.

Судом встановлено, що між Банком та Позичальником був також укладений Договір про відкриття карткового рахунку.

Відповідно до п. 10.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання та є укладеним на невизначений строк.

При цьому, в п. 3.4. договору передбачено, що карта видається строком на 2 роки і строк її припиняється після закінчення місяця і року, зазначеного на картці. Тобто, картка була дійсна до 01.07.2010 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові 14цс 14 від 19.03.2014 року, яка є обов'язковою до застосування судами в силу ст. 3607 ЦПК України, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі із спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог.

За таких обставин, беручи до уваги те, що платіжна картка не перевипускалась, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення штрафних санкцій та процентів не відповідає вказаним нормам матеріального права та правовій позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові № 6-14цс 14 від 19.03.2014 року, що є обов'язковою до застосування в силу ст. 3607 ЦПК України.

Умовами договору передбачено строк повернення всього кредиту із сплатою процентів до 25 червня 2008 року.

Зазначення в п. 10.1 договору карткового рахунку про дію карткового рахунку на невизначений строк не впливає на строк закінчення дії договору, за п.2.1 якого боржник мав погасити суму кредиту та процентів за користування до 25 червня 2010 року, тобто до закінчення строку дії основного договору.

З підстав викладеного, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі, а рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313-315,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді