У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Олександрійський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, усунення перешкод у користуванні майном, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про позбавлення останнього права користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що зазначену квартиру вона успадкувала від своєї матері. 21 грудня 2006 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. У 2009 році вона продала квартиру відповідачу за обумовлену суму - 3 000,00 грн, що підтверджується розпискою. Останній ухиляється від нотаріального посвідчення договору, за комунальні послуги не розраховується, у зв'язку з чим до квартири припинено енергопостачання, житлове приміщення занедбав.

Небажання відповідача здійснювати переоформлення права власності на квартиру позбавляє її права на оформлення субсидії та не дає можливості використовувати належну їй квартиру самостійно або розпорядитися нею, тому позивач просила усунути перешкоди у користуванні належною їй квартирою шляхом виселення та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено.

Усунуто ОСОБА_6 перешкоди у користуванні належною їй квартирою АДРЕСА_1 з належною їй часткою надвірних будівель, загальною площею 45,4 кв. м шляхом визнання ОСОБА_7 таким, що втратив право користування даною квартирою, та виселення його із зазначеної квартири.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_7, просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки відповідач не створює позивачу перешкод у користуванні спільною квартирою, так як у спірну квартиру вселився та був зареєстрований в ній за згодою позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_6 є власником спірної квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а ОСОБА_7 за нікчемним договором не набув права власності на спірну квартиру, однак використовує її, чим обмежує право власності позивача.

Проте, повністю з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину отримала у спадок квартиру АДРЕСА_1

Право власності на вказану квартиру за ОСОБА_6 зареєстровано 29 грудня 2006 року в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації Кіровоградської області.

Крім того, судами встановлено та не оспорюється сторонами, що в 2009 році сторони домовились про те, що ОСОБА_6 продасть ОСОБА_7 належну їй квартиру АДРЕСА_1 з частиною надвірних будівель за 3 000,00 грн. Вказані кошти ОСОБА_7 були передані ОСОБА_6 про що остання надала ОСОБА_7 розписку.

Також судами встановлено, що ОСОБА_7 вселився у спірну квартиру та зареєструвався в ній зі згоди позивача.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Частиною 1 статті 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже питання про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування вказаним майном та виселення, взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність у особи таких прав.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи даний спір, на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України, не визначився з характером спірних правовідносин та не сприяв у з'ясуванні підстав позову, оскільки застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а саме усунення перешкоди в користуванні належною їй квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та його виселення, не узгоджується із нормами діючого законодавства, так як вказані вимоги є взаємовиключними.

Крім того, суд апеляційної інстанції не визначив правовий статус ОСОБА_7, з урахуванням фактичних обставин справи, а саме того, що позивачка добровільно вселила ОСОБА_7 у спірну квартиру та за її згодою була проведена його реєстрація у вказаній квартирі, у зв'язку з чим не з'ясував чи наявні правові підстави для визнання ОСОБА_7 таким, що втратив право користування вказаною квартирою та виселення, тому прийшов до передчасного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 21 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук