Справа №2/714/406/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2015 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Костишин Н.Я.

при секретарі Конецькій Д.Г.

за участі: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Герца цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» у жовтні 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором станом на 08.10.2015 року в сумі 95 616,01 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 13 499,80 грн., заборгованість за відсотками в сумі 39 314,62 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 8 383,53 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 15 452,76 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом в сумі 6 128,91 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками в сумі 14 836,39 грн.

Посилалося на порушення відповідачем зобов'язань по поверненню кредиту за кредитним договором №152 від 28.02.2003 року, за умовами якого Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі по тексту ОСОБА_1) надано ОСОБА_2 кредит в сумі 20 000 грн. з кінцевим терміном повернення 27.02.2004 року зі сплатою 24% річних.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, згідно письмової заяви просить справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав. Не оспорюючи суму заборгованості за кредитним договором, просив застосувати сплив позовної давності. Пояснив, що відповідач перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та відсотків за користування ним з грудня 2003 року. В свою чергу ОСОБА_1 звернувшись до суду з даним позовом 27.10.2015 року пропустив трьохрічний строк позовної давності, перебіг якої почався з 01.01.2004 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 28.02.2003 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №152, за яким останній на умовах забезпеченості, повернення, строковості, та платності отримав грошові кошти в сумі 20 000 грн., зі сплатою 24% річних. Відповідач зобовязувався здійснювати погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами в сумі 2 000 грн., з кінцевим терміном повернення заборгованості до 27.02.2004 року (п.п.1.1 та 1.1.1 договору) (а.с.6-8).

Відповідач допустив неналежне виконання своїх обовязків, передбачених кредитним договором, оскільки не сплачував кредит та відсотки за його користування відповідно до умов договору.

Так, відповідач щомісячні платежі вносив нерегулярно, останній платіж по погашенню заборгованості за кредитним договором він вніс 21.11.2003 року (а.с.4).

Загалом, в результаті неналежного виконання умов даного кредитного договору, у відповідача ОСОБА_2 станом на 08.10.2015 року утворилась заборгованість в сумі 95 616,01 грн., в т.ч.: заборгованість за кредитом 13 499,80 грн., заборгованість за відсотками в сумі 39 314,62 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 8 383,53 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 15 452,76 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом в сумі 6 128,91 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками в сумі 14 836,39 грн.

Вказана заборгованість підтверджується поданим розрахунком позивача (а.с.4) та відповідачем не оспорюється.

При цьому, представником відповідача ОСОБА_1 заявлено про сплив позовної давності та застосування наслідків такого спливу.

За змістом ст.256 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України), а для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність (ст.258 ЦК України). Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом кінцевого строку погашення кредиту (ст.261 ЦК України).

Пунктом 1.1.1 кредитного договору №152 від 28.02.2003 року встановлено кінцевий строк повного погашення кредиту 27.02.2004 року.

З позовом до суду ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось (шляхом здачі позову на пошту) 30.10.2015 року, тобто за межами строку, встановленого законом для звернення до суду з вимогою про захист цивільного права.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, згідно з ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, факту пред'явлення Банком позову 30.10.2015 року та за наявності відповідної заяви представника відповідача (а.с.32-35), є підстави для застосування наслідків спливу позовної давності та відмови у позові ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід залишити за позивачем, оскільки йому в позові відмовлено.

На підставі наведеного, ст.ст.256-258, 261, 266, 267, 509, 526, 530, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі через Герцаївський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя