ЄУН №337/5320/15-ц
Провадження №2/337/2144/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

при секретарі - Стафорової О.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» про стягнення компенсації середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні і відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом який після уточнення обгрунтровано тим, що він працював на підприємстві відповідача заступником директора з 04.10.2013 року. 02.09.2014 року звільнився з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. При розрахунку в день звільнення та по теперішній час йому не виплачена заробітна плата в сумі 3 780,41 грн.

Оскільки на теперішній час заборгованість по заробітній платі не сплачена, просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки, а саме з 02.09.2014р. по день ухвалення рішення у розмірі 55 369,85 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000,00грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові з урахуванням уточнених позовних вимог, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку на день ухвалення рішення в сумі 55 369,85грн. та моральну шкоду в сумі 15 000,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги не визнала, суду були надані письмові заперечення, відповідно до яких результатами звернення позивача в КТС ДП «ДГ «Елітне» ІОК НААН», було видане рішення №23 та посвідчення №23, за яким на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заробітна плата в сумі 7839,61 грн.

18.12.2014р. позивач ОСОБА_3 звернувся до ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області із заявою про відкриття виконавчого провадження за отриманим ним посвідченням КТС №23. На даний час заборгованість по заробітній платі позивачу частково виплачена, розмір невиплаченої заробітної плати становить 3780,41 грн.

Крім того представник відповідача зазначає, що позивач на день звільнення не працював, вимоги про розрахунок підприємству не надсилав, розрахункові рахунки підприємства арештовані, на все майно підприємства накладено арешт, тому відповідач не мав можливості сплатити позивачу своєчасно належну йому заробітну плати. Доводи позову про стягнення моральної шкоди вважає необґрунтованими, в звязку з чим просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд встановив, що позивач працював на підприємстві відповідача заступником директора з 04.10.2013 року по 02.09.2014 року та був звільнений 02.09.2014 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача і сторонами в судовому засіданні не оспорюється.

Також судом встановлено, що в день звільнення та до теперішнього часу, відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, не виплатив позивачу заробітну плату.

Рішенням КТС ДП «ДГ «Елітне» ІОК НААН» №23 від 19.11.2014р. на користь позивача за його зверненням було встановлено порушення ст. 115 ч.1 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» в частині порушення строків виплати заробітної плати та вирішено стягнути з ДП «ДГ «Елітне» ІОК НААН» на користь ОСОБА_3 заробітну плату в сумі 7839,61 грн.

За вказаним рішенням КТС було видане відповідне посвідчення, передано за заявою позивача до ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області та на даний час знаходиться на примусовому виконанні.

Заборгованість по заробітній платі ОСОБА_3 на день розгляду справи становить 3 780,41 грн.

Вказані обставини сторонами також не оспорюються, підтверджуються довідкою відповідача про розмір заборгованості, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпПУ у взаємозвязку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпПУ вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 у взаємозвязку з положеннями статей 116,117,237-1 цього кодексу, слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільнені та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Конституцій Суд України також зазначив, що саме по собі ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати у разі його невиконання не звільняє роботодавця від відповідальності згідно зі ст.117 КЗпП.

Виходячи з вищевикладених норм діючого законодавства та обставин справи, суд вважає, що ст.ст.47,116 КЗпП України передбачають обовязок саме підприємства здійснити повний та своєчасний розрахунок з працівником у разі його звільнення. Відповідач такого розрахунку не здійснив, тому невиплата відповідачем у день звільнення належних позивачу сум заробітної плати є підставою для застосування ст.117 КЗпП та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення.

Також суд враховує, що наявність рішення КТС про стягнення належних звільненому працівникові сум та звернення позивача з виконавчим листом до державної виконавчої служби для його примусового виконання не звільняє роботодавця від зобов'язання виплатити середній заробіток у зв'язку з несвоєчасним розрахунком під час звільнення.

Посилання представника відповідача на ті обставини, що позивач після звільнення не звертався з вимогою про розрахунок, не ґрунтується на законі і не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з періоду затримки - з 03.09.2014р. по 01.12.2015р., та розміру середньоденного заробітку позивача, розрахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі Порядок).

Згідно вказаного Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно довідки ДП «ДГ «Елітне» ІОК НААН» від 29.10.2015р., заробітна плата позивача за останні фактично повно відпрацьовані два місяця роботи, що передували дню звільнення становить: березень 2014р. 3874,00 грн., квітень 2014 р. 3874,00 грн. Відпрацьовано в ці місяці відповідно 20 та 21 робочих дня.

Середньоденна заробітна плата позивача буде становити: (3874,00 грн. + 3874,00 грн.) : (20+21) = 188,98 грн.

Строк затримки розрахунку з 03.09.2014р. по 01.12.2015р. за встановленим пятиденним робочим тижнем роботи підприємства відповідача становить 313 днів.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку на день ухвалення рішення становить: 188,98 грн. х 313 днів = 59 150,74 грн.

Суд не приймає до уваги розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку визначений позивачем та представником позивача, оскільки він проведений не у відповідності до вищевказаного Порядку та на підставі непідтверджених даних. При цьому, в ході судового розгляду після розяснення права на можливість уточнення своїх вимог, їх збільшення та зменшення, представник позивача надав уточнення до позовних вимог та наполягав на стягненні середнього заробітку саме в заявленому ним розмірі.

Враховуючи те, що на підставі ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах заявлених вимог, суд вважає необхідним стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні саме в розмірі 55 369,85 грн., як того просить представник позивача.

Крім того, ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником чи уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику, що здійснюється у випадку, якщо порушення законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих стосунків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно постанови Верховного Суду України від 26 грудня 2011 р. у справі № 6-77цс11 у цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що відповідач розрахунок з позивачем по виплаті заробітної плати на момент розгляду справи не провів, тому з урахуванням вищевказаного рішення КСУ, правової позиції ВСУ, суд вважає, що строк звернення до суду з цими позовними вимогами позивачем не пропущено.

Оцінивши обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які виразилися в порушенні строків виплати позивачу заробітної плати та проведенні з ним повного розрахунку при звільненні, позивачу заподіяна моральна шкода, оскільки порушення законних прав на належну оплату праці призвело до душевних страждань, він хвилювався, нервував, був порушений звичний спосіб його життя, в той час коли позивач має тяжке захворювання, і він змушений був докладати додаткових зусиль для його організації, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України є підставою для стягнення моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд відповідно до ст. 23 ЦК України враховує характер правопорушення, глибину фізичних і моральних страждань, погіршення здібностей або позбавлення позивача можливості їх реалізації, беручи до уваги, що наявна на момент звільнення позивача заборгованість по заробітній платі не виплачена тривалий час, а також вимоги розумності та справедливості і те, що моральна шкода є умовним поняттям і її визначення не піддається математичним формулам. За вказаних обставин суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1000,00грн.

Заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 15000,00грн. суд знаходить перебільшеним.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України Про судовий збір, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру в загальному розмірі 974,40 грн.

Повний текст рішення виготовлено 03.12.2015р.

Керуючись ст.116,117,237-1 КЗпП України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100, ст.3,4,10,11,60,61,88,212-215,218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» (70417, Запорізька області, Запорізькій район, село Сонячне, вул. Інститутська, 1, ) на користь ОСОБА_3 (іпн.) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 55 369,85 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00грн., усього 56 369 (пятдесят шість тисяч триста шістдесят девять) гривень 85 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» (70417, Запорізька області, Запорізькій район, село Сонячне, вул. Інститутська, 1, ) на користь держави судовий збір в розмірі 974,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : М.В.Сидорова

03.12.2015