Справа № 466/2112/14 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/306/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю:представника апелянта -ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника ОСОБА_4- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Страхової компанії «Гарантія» про стягнення з ОСОБА_3 в свою користь франшизи у розмірі 1000 грн. згідно полісу №АС/0833016 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних засобів від 06.04.2014 року та різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 4340,64 грн.; з Страхового товариства «Гарантія» в свою користь страхового відшкодування у розмірі 15 673 грн.; солідарно з ОСОБА_3 та Страхового товариства «Гарантія» моральної шкоди у розмірі 3000 грн., витрат понесених на послуги Науково-дослідного експертно - криміналістичного центру при МВСУ ГУМВС у Львівській області у розмірі 562,80 грн. та судових витрат.29 квітня 2014 року позивач уточнив позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 в свою користь різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 6962,75 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 23 липня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 франшизу у розмірі 1000 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СТ«Гарантія» на користь ОСОБА_4 19217,64 грн. страхового відшкодування, 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 22085,82 грн.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариства «Страхове товариство «Гарантія».

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважають суму матеріальної шкоди, стягнутої із ПАТ «СТ «Гарантія» завищеною та такою, що не відповідає реальній вартості пошкодженого майна. Також просять скасувати рішення суду в частині стягнення із ПАТ «СТ «Гарантія» 2000 грн. моральної шкоди та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. В частині стягнення матеріальної шкоди, просять рішення скасувати та ухвалити нове про стягнення шкоди із врахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника ОСОБА_4- ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення змінити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 15 жовтня 2013 року о 19 год. 20 хв. в м. Львові по вул. І.Франка, 58, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4 та автомобіля «Mercedes Bens» С240, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 ДТП відбулося з вини ОСОБА_3 який керуючи автомобілем марки «Mercedes Bens» С240, реєстраційний номер НОМЕР_2, під час обїзду перешкоди - припаркованого автомобіля, не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з його автомобілем, завдавши технічних пошкоджень транспортним засобам, чим порушив п. 13.1 ПДР України.

Згідно постанови Шевченківського районного суду від 30 жовтня 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено 340 грн. штрафу.

06.04.2013 року між СТ «Гарантія» та ОСОБА_3 було укладено договір (поліс) № АС/0833016 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Предметом страхування був автомобіль «Mercedes Bens» С240. Згідно до умов договору страхова сума становить 50 000 грн. за шкоду, заподіяну майну. Згідно п.5 договору передбачено франшизу у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався здійснювати позивачу страхові виплати за умови настання страхового випадку.

Про вчинення ДТП Страхове товариство «Гарантія» було проінформовано в цей же день, як винною стороною так і представниками Страхової Компанії «Провідна».

Після повідомлення про страховий випадок за участі представників ПрАТ СТ «Гарантія» та ПАТ «Страхова Компанія «Провідна» 23 жовтня 2013 року було здійснено технічний огляд пошкодженого транспортного засобу та складено відповідний акт.

Не погоджуючись з даним актом, ОСОБА_4 звернувся із заявою до Науково- дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному Управлінні Міністерства Внутрішніх справ України у Львівській області про надання висновку експертного дослідження та згідно висновку № 9/287 від 09.12.2013 року експертного автотоварознавчого дослідження: вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4, станом на 22.11.2013 року, становила 20 013,64 грн., витрати на проведення дослідження склали 562,80 грн.

13 грудня 2013 року позивач повторно звернувся до Страхового товаритсва «Гарантія» з повідомленням про настання страхового випадку та про здійснення страхової виплати, надавши всі необхідні документи по справі.

Відповідно до поданої заяви про виплату страхового відшкодування, згідно з розрахунку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу здійсненим ПАТ «СТ «Гарантія», остання прийняла рішення про оплату страхового відшкодування лише у розмірі 15 673 грн. Однак, незважаючи на численні регулярні звернення до страхової компанії про страхову виплату, на сьогоднішній день жодної оплати не здійснювалося.

Згідно з п. п. 8, 9 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1197 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З поліса вбачається, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн. Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача не є більшою як 50000 грн., тобто в межах лімітів відповідальності страховика. З огляду на зазначене підстав для стягнення з ОСОБА_3 будь-яких коштів, окрім франшизи, на користь позивача немає.

Таким чином ПАТ «СТ «Гарантія» у відповідності до вимог закону, зобов'язана була здійснити виплату страхового відшкодування, відповідно до лімітів відповідальності страховика, однак такої виплати не здійснила.

Судом не приймається до уваги пояснення представника ОСОБА_2 про те, що причиною невиплати страхового відшкодування є те,що автомобіль НОМЕР_5 на час ДТП брав участь в іншому ДТП, про що позивач не повідомив страхову компанію, однак представником на підтвердження даної обставини не надано жодного належного доказу.

З наданих позивачем рахунків ТзОВ «Ніко-Захід» від 04.12.2013 року та 16.04.2014 року вбачається, що вартість деталей на відновлення автомобіля збільшилася. Сторони не заперечили, що на даний час автомобіль позивача не відремонтований, запчастини не придбані у звязку з невиплатою страхового відшкодування.

Отже, ухвалюючи рішення про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з вартості запчастин станом на 16.04.2014 року, як зазначено у рахунку на оплату № 0400293 від 16.04.2014 року, а тому зазначена сума становила 19217,64 грн. страхового відшкодування, без урахування ПДВ.

Однак, згідно висновку № 1974 судової автотоварознавчої експертизи від 19 жовтня 2015 року, проведеної Львівським НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України за клопотанням представника ПАТ «СТ «Гарантія», вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_6, становить Ез = 0,403.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_6, станом на дату складання вказаного висновку становить 14579,76 грн.

За таких обставин, до стягнення з ПАТ «СТ «Гарантія» в користь позивача підлягає стягненню 13579,76 грн. із розрахунку ( 14579,76 грн. 1000 грн. франшизи).

Вирішуючи спір у цій частині, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, а тому рішення районного суду підлягає частковій зміні в частині стягнення страхового відшкодування, зменшивши таку з 19217,64 грн. до 13579,76 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, то відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Висновок суду про розмір компенсації моральної шкоди, стягнутої судом з відповідача ПАТ «СТ «Гарантія»на користь позивача з урахуванням наслідків дорожньо -траспортної пригоди та можливості подальшого користування автомобілем є вірним.

Визначаючи її розмір та покладаючи на відповідача ПАТ «СТ «Гарантія»обовязки з її відшкодування в сумі 2000 гривень, суд першої інстанції врахував розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Розмір такої шкоди вірно визначено судом у межах розумності і з урахуванням тих моральних страждань, яких зазнав позивач.

Будь - яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм матеріального або процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 3, 309, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 липня 2014 року змінити в частині стягнення суми страхового відшкодування, зменшивши таку з 19217,64 грн. до 13 579,76 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_6