АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження - № 22ц/790/3685/15 Головуючий 1-інст. ОСОБА_1
Категорія відшкодування витрат
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КОЛТУНОВОЇ А.І..

ОСОБА_2,

секретаря Пруднікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до Московського районного суду міста Харкова з позовом про відшкодування витрат за поліпшення майна, в якому, з урахуванням уточнень, станом на квітень 2015 року просила стягнути на її користь з ОСОБА_5 78792,00 грн. - витрати на будівельно-ремонтні роботи, визначені експертом;

27029,51 грн. - витрат на сантехнічні роботи;6654,05 грн. - витрат на електротехнічні роботи; 582391,44 грн. - сума, на яку підвищилась вартість квартири за рахунок проведених ремонтних дій за період з жовтня 2011 року до цього часу; 4920,00 грн. - витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи;3654,00 грн. -судового збору за позов та 121,80 грн. - за заяву про забезпечкення позову.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 03 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 18.07.2013 року,

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції, як постановлене з порушеннями норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування скарги посилається на те, що по справі встановлено і не оспорювалось сторонами, що 12 жовтня 2011 року вона купила трикімнатну квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 29.04.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.07.2013 року, за позовом ОСОБА_5 договір купівлі-продажу від 12.10.2011 року був визнаний недійсним і квартира АДРЕСА_1 була витребувана з її володіння на користь ОСОБА_5, за якою було визнано право власності на цю квариру. Цим же рішенням її, ОСОБА_3, було виселено з квартири.

За час володіння квартирою: з дня її купівлі і до часу отримання ухвали суду про відкриття поровадження у справі за позовом ОСОБА_5М.(наприкінці вересня 2012 року) нею була здійснено перепланування приміщень квартири та коштовний ремонт.

Відокремити від квартири здійснені в ній поліпшення неможливо, тому вона у відповідності до ч. 4 ст. 390 ЦК України як добросовісний набувач, що підтверджено рішенням від 29.04.2013 року, має право на відшкодування здійснених затрат у розмірі, на який збільшилась вартість спірного майна. Таке ж роз"яснення містить п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності і інших майнових прав."

У своєму рішенні суд першої інстанції послався на вказану норму матеріального права та роз"яснення Пленуму ВССУ, проте безпідставно відмовив у задоволенні позову.

За її клопотанням по справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза. Після ознайомлення з її висновками у неї виникли сумніви щодо компетентності експерта, яким не були прийняті до розрахунку навіть наявні в цивільній справі документи на придбання будівельних матеріалів, тому було підготовлено клопотання про проведення повторної експертизи, у задоволенні якого судом було необгрунтовано відмовлено.

При цьому відмовивши у задоволенні клопотання суд виходив з того, що висновок експерта не має переваги перед іншими видами доказів, у той же час в обгрунтування відмови у задоволенні позову послався на один з висновків експерта, водночас залишивши поза увагою інший його висновок.

Незаконним вважає висновок суду про безпідставність її твердження про те, що її витрати на поліпшення квартири мають дорівнюватись різниці між вартістю квартири на час її придбання і дійсної її вартості, визначеної експертом на час проведення експертизи.

Прийнявши позицію відповідачки з цього питання суд залишив поза увагою, що нею не оспорювався договір купівлі-продажу в частині ціни.

Не надано судом оцінки і показанням свідків, а також і поясненням відповідачки, яка визнала, що вікна в квартирі були дерев"яні, встановлені під час сдачі будинку до експлуаатції (до 1970 року), з того ж часу в квартирі не мінялась підлога. сантехніка, електропроводка. Відповідач не змогла пояснити час укладання плитки у ванній кімнаті і на кухні та поклійки шпалер.

Вважає, що посилання суду на приписи ч.2 ст.383 ЦК і ст. 152 ЖК не стосується предмету спору.

Таким чином, будучі добросовісним набувачем, вона не тільки позбавилась житла, а й має залишити відповідачці поліпшення квартири, здійснені за її рахунок, тому рішення суду неможна визнати законним і справедливим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обсяг та вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт, за виключенням встановлення конструкцій ПВХ ( віконних блоків), а обсяг робіт, встановлений експертом під час обстеження квартири , включаючи встановлення конструкцій ПВХ, не може вважатися поліпшенням експлуатаційних властивостей квартири в порівнянні с експлуатаційними властивостями до ремонту, адже позивачем не доведено належними та допустимими доказами експлуатаційні властивості квартири до проведення ремонту.

При цьому суд дійшов висновку про неможливість використання висновків експерта , враховуючи їх їмовірність щодо вартості будівельних робіт, виконаних з жовтня 2011 року та неможливість встановити давність їх виконання.Крім того, послався також на те, що переобладнання та перепланування квартири здійснені позивачем без дотримання вимог ч.2 ст.383 ЦК України та ст.152 ЖК України

Судова колегія вважає, що вказаних висновків суд дійшов неповно з"ясувавши обставини, що мають значення для справи, вказані висновки не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2011 року, укладеного між ОСОБА_6 .О. та ОСОБА_3, останньою прийнято у власність трикімнатну квартиру № 54 по пр. 50-річчя ВЛКСМ, 59-Б у місті Харкові.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 29.04.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.07.2013 року, визнано недійсним договір купівлі продажу квартири № 54 по пр. 50-річчя ВЛКСМ, 59-Б у місті Харкові від 11.06.2011 року укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6; витребувано з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 квартиру № 54 по пр. 50-річчя ВЛКСМ, 59-Б у місті Харкові; визнано за ОСОБА_4 право власності на цю квартиру та виселено з неї ОСОБА_3

При цьому рішення від 29.04.2013 року містить висновок суду про те що, ОСОБА_3 є добросовісним набувачем квартири у розумінні положень ст.388 ЦК України.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті.

Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 32 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз"яснив, що , вирішуючи спори щодо відповідальності добросовісного та недобросовісного набувача після витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні враховувати таке:

недобросовісний набувач зобовязаний повернути або відшкодувати власнику всі доходи, які він одержав або міг одержати за весь час володіння майном. Добросовісний набувач повинен відшкодувати такі доходи лише з моменту, коли він дізнався про незаконність володіння майном, наприклад, з моменту, коли йому вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна (частини перша та друга статті 390 ЦК);

добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Під поліпшенням слід розуміти такі витрати на майно, які, з одного боку, не зумовлені необхідністю його збереження, але, з іншого, мають обґрунтований характер, оскільки поліпшують експлуатаційні властивості майна.

Якщо відокремлення поліпшень неможливе, добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна (частина четверта статті 390 ЦК).

Відповідач ОСОБА_5 в суді першої інстанції не заперечувала того, що вікна у спірній квартирі були дерев"яними, встановлені до сдачі будинку в експлуатацію і з того часу, також як і підлога, сантехніка, електропроводка не замінювались.

Проведення в спірній квартирі будівельно-ремонтних робіт саме з часу придбанння її позивачем підтверджено також показаннями допитаних свідків, наданими до суду товарними чеками, накладними на придбання будівельних матеріалів.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10949 від 30.01.2015 року:

1. технічний стан квартири оцінюється як стан незавершеного ремонту, технічний стан відремонтованих (замінених) конструктивних елементів оцінюється як добрий; 2. вартість будівельних робіт, виконаних із жовтня 2011 року у зазначеній квартирі, внаслідок відсутності договору на виконаня робіт, проектно-кошторисної та виконавчої документації (зокрема, актів прийняття виконаних робіт, відомостей ресурсів, актів на заховані роботи та інш.) визначена у вірогідній формі і складає 78 792,00 грн.; 3. встановити, яка давність виконання цих робіт не уявляється можливим; 4. ринкова вартість квартири на час проведення експертизи складає 744 954,00 грн.; 5. вартість вивезення сміття, що утворилась в результаті проведення робіт визначена лише у вірогідній формі з використанням програмного комплексу «Будівельні технології - Кошторис» та складає 75,00 грн.; 6. оскільки об''єкт дослідження (квартира) знаходиться в будівельному стані, виконані зміни у квартирі можуть бути виділені без шкоди для квартири та її технічного стану; 7. обсяги та вартість фактично виконаних робіт з встановлення ПВХ конструкцій (віконних блоків), відповідають обсягам та вартості, зазначеним в договорі № б/н від 28.10.2011 року, ідентифікувати зазначені в копіях чеків та квитанцій будматеріали як такі, що фактично застосовані при проведенні робіт з конструкції у вказаній квартирі за результатами натурного обстеження не уявляється можливим.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 11 червня 2015 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_8 була призначена повторна будівельно-технічна екпертиза, проведення якої доручено Київській незалежній судово-експертній установі.

Згідно висновків експертів :

- по першому питанню технічний стан основних конструктивних елементів та інженерних мереж квартири 54, будинку 59 Б по проспекту 50-річчя ВЛКСМ в місті Харкові характеризується як добрий.

- по другому питанню у звязку з тим, що зазначені позивачем обсяги виконаних робіт містять частину прихованих робіт, вимірювані в одиницях, які не можуть бути використані для обчислення будівельних робіт, визначення точної відповідності робіт вказаних позивачем та фактично виконаних на обєкті неможливо. Проте, роботи, обсяги яких можливо перевірити порівнянні та співставленні з зазначеними. Співставлення та розрахунок обсягів робіт зазначених позивачем та фактично виконаних робіт викладений у таблиці В.1 додатку В.

- по третьому питанню визначити час проведення робіт неможливо.

- по четвертому питанню ймовірна вартість ремонтних робіт в квартирі 54 в будинку 59-Б по проспекту 50-річчя ВЛКСМ в місті Харкові, здійснених позивачем з часу придбання квартири 12.10.2011 року становить: 85946 грн. 96 коп.

- по пятому питанню можливість відокремити здійснені зміни в квартирі, без шкоди для її технічного стану та зменшення ринкової привабливості відсутня.

- по шостому питанню ринкова вартість квартири № 54 по проспекту 50-річчя ВЛКСМ, 59-Б у місті Харкові, станом на 16.10.2015 року, складає 600830,00 грн. Ринкова вартість вказаної квартири станом на 12.10.2011 року складає 271072,00 грн.

Судова колегія доходить висновку, що позивачем доведено проведення в квартирі під час володіння нею ремонтно-будівельних робіт , тобто поліпшення спірної квартири на сумуі 85946 грн. 96 коп. , які неможливо відокремити, тому вартість цього поліпшення підлягає стягненню на її користь з відповідачки.

На вказаний висновок судової колегії не впливає посилання суду на недотримання позивачем вимог ч.2 ст.383 ЦК України і ст.152 ЖК України, оскільки, стверджуючи про ці порушення з боку позивача, відповідач не відмовилась від реалізації своїх спадкових прав на вказану квартиру, набула та зареєструвала право власності на неї.

Інші позовні вимоги ОСОБА_3 не грунтуються на законі і задоволенню не підлягають.

Розподіл між сторонами судових витрат судовою колегією здійснюється відповідно до вимог ст.88 ЦПК України: витрати зі сплати судового збору при зверненні з позовом та збільшенні позовних вимог, а також витрати за проведення судових експертиз підлягають стягненню на її користь з відповідачки пропорційно задоволеним вимогам, а судовий збір за подання заяви про забезпечення позову - у повному обсязі.

Вжиті заходи забезпечення позову мають зберігатися до виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307,ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 03 квітня 2015 року скасувати.

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1. НОМЕР_2 виданий 05.04.1996 року МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, зареєстрованої в місті Харкові. АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3. НОМЕР_4, виданий Алчевським МВ УМВС України в Луганській області 08.01.2003 року, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 85946 ( вісімдесят п"ять тисяч дев"ятсот сорок шість) грн. 96 коп. вартості ремонтних робіт, 981( дев"ятсот вісімдесят одну)грн. 30 коп. витрат зі сплати судового збору, 1689 ( одну тисячу шістьсот вісімдесят дев"ять) грн. 61 коп. - витрат за проведення експертиз.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.П.Зазулинська

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_2