Ухвала

іменем україни

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 18 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання.

Позовні вимоги мотивувала тим, що у період з 1994 року до 1998 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку ОСОБА_3, 1995 року народження, яка перебуває на її утриманні й на даний час навчається на денному відділенні в Одеському державному університеті внутрішніх справ, перебуває на частковому забезпеченні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, від виконання батьківських обов'язків ухиляється, у зв'язку з чим просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно до закінчення донькою навчання.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 18 липня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, 1995 року народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн, щомісячно, починаючи з 28 квітня 2014 року й до закінчення навчання - 30 червня 2017 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року зазначене рішення районного суду змінено, а саме зменшено розмір аліментів до 600 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач, як батько дитини, яка продовжує навчання повинен надавати їй матеріальну допомогу.

Апеляційний суд, фактично погодився з такими висновками суду першої інстанції, при цьому зазначив про завищений розмір аліментів й зменшив його до 600 грн.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалені у справі судові рішення таким вимогам закону не відповідають.

Судом установлено, що сторони у справі є батьками повнолітньої доньки, ОСОБА_3, 1995 року народження, яка навчається на денному відділенні в Одеському державному університеті внутрішніх справ, перебуває на частковому забезпеченні.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначав про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, оскільки на даний час не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває й не має статусу безробітного з визначенням відповідної допомоги, а тому не отримує ніяких доходів, крім того сплачує аліменти в розмірі 1 000 грн на утримання молодшої доньки ОСОБА_4, 2002 року народження.

Відповідно до ст. 199 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_875/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ст. 200 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_879/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_798/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином.

З огляду на викладене, однією із обов'язкових умов, за яких можливе покладення на батьків обов'язку по утриманню повнолітньої дитини, є їх спроможність надавати таку допомогу.

На зазначені норми матеріального права суди уваги не звернули, не встановили, який дохід має відповідач, його матеріальне становище, та, відповідно, чи може він надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, та чи потребує остання такої допомоги.

Оскільки судами взагалі не встановлено розмір доходу ОСОБА_2, висновок судів про можливість відповідача надавати допомогу повнолітній дочці неможливо визнати обґрунтованим і він є передчасним.

Потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням, без встановлення можливості батьків надавати таку допомогу, не може бути підставою для задоволення позову про покладення обов'язку по її утриманню з урахуванням того, що такий їх обов'язок не є безумовним.

Крім того, відповідно до ст. 3 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> та ст. 199 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_875/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків з ким вона проживає. За змістом зазначених статей ОСОБА_1 мала право звернутися з позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітньої дочки, яка повинна бути позивачем у зазначеній справі, а з огляду на те, що остання є дієздатною, аліменти мали бути стягнуті на її, а не інших осіб, користь, і тоді, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в її інтересах.

Право на звернення до суду з позовом не наділяє таку особу правом матеріально-правової вимоги до відповідача, у своїх інтересах, в тому числі і щодо стягнення аліментів на свою користь.

Ці положення закону при вирішенні спору не враховані, аліменти стягнуті на користь матері повнолітньої, ОСОБА_3, яка не брала участі у розгляді справи як позивач.

Наведені порушення судами норм процесуального права (ст. ст. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 60 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 179 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1951/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 18 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко