Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Траст» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості

за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 31 липня 2009 року між ПАТ «Банк Траст» та ТОВ «Траст Фінанс» було укладено договір придбання майнових прав за кредитами.

24 квітня 2012 року між ТОВ «Траст Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги № 240212 за кредитними договорами, укладеними ПАТ «Банк Траст», відповідно до якого ТОВ «Вердикт Фінанс» набув права вимоги за кредитним договором № S011/0003440 від 03 липня 2008 року.

15 липня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області задоволено позов ВАТ Банк «Траст» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на те, що ТОВ «Вердикт-Фінанс» не було учасником у розгляді справи та позбавлено можливості для вжиття заходів щодо викоання судового рішення в примусовому порядку, заявник просив суд замінити сторону вказаного вище виконавчого провадження з ВАТ «Банк Траст» на ТОВ «Вердикт Фінанс».

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, заяву задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні у справі № 2-1153/2011 за позовом ПАТ «Банк траст» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з ПАТ «Банк Траст» на ТОВ «Вердикт Фінанс».

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За ч. 1 ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором (ст. 1077 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 08 серпня 2011 року Вишгородський районний суд Київської області видав виконавчий лист у цивільній справі № 2-1153/2011 про виконання судового рішення, згідно з яким задоволені позовні вимоги ПАТ «Банк Траст» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості у розмірі 199 789, 41 грн.

31 липня 2009 року між ВАТ «Банк Траст» та ТОВ «Траст Фінанс» було укладено договір придбання майнових прав за кредитами.

24 квітня 2012 року між ТОВ «Траст Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги № 240212 за кредитними договорами, укладеними ПАТ «Банк Траст», відповідно до якого ТОВ «Вердикт Фінанс» набув права вимоги за кредитним договором № S011/0003440 від 03 липня 2008 року, укладеним із ОСОБА_3

На підставі наведених обставин заявник просив суд замінити сторону вказаного виконавчого провадження із ВАТ «Банк Траст» на ТОВ «Вердикт Фінанс».

Згідно ч. 1 ст. 138 ЦПК України, оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі (ч. 1 ст. 159 ЦПК України).

Зміст наведених норм процесуального закону зобов'язує суд досліджувати оригінали документів, якими обґрунтовано звернення до суду, та засвідчувати їх копії, що залишаються у справі, на підтвердження факту відповідності дослідженим оригіналам.

У порушення наведених норм суд першої інстанції вирішив питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні на підставі документів про правонаступництво прав кредитора, які ним не досліджені в оригіналі. Наявні у матеріалах справи копії договорів - про придбання майнових прав від 31 липня 2009 року, про відступлення права вимоги від 24 квітня 2012 року та додатків до них не містять відмітки судді про відповідність копій цих документів дослідженим оригіналам.

Крім того, у витязі з Додатку № 1 від 31 липня 2009 року та Додаткових угод до договору придбання майнових прав від 31 липня 2009 року відсутнє прізвище ОСОБА_3 як боржника, право вимоги до якого переходить від ВАТ «Банк Траст» до ТОВ «Траст Фінанс». Зазначене має суттєве значення з огляду й на те, що позов про стягнення боргу заявлявся банком у 2011 році, тобто, після 31 липня 2009 року, укладення договору між банком та заявником - ТОВ «Вердикт -Фінанс» про відступлення прав вимоги не встановлено.

У матеріалах справи наявні постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.118,162), судами не встановлено, чи це одне виконавче провадження, якщо ні, то у якому провадженні заявник просить замінити сторону.

Апеляційний суд на вказані обставини уваги не звернув, а тому постановлені судами у справі ухвали підлягають скасуванню відповідно до ст. 342 ЦПК України із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко