АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Головачова Я.В., Невідомої Т.О.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.08.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним Акту про припинення зобов'язань за кредитним договором від 12.07.2013, посилаючись на те, що вказаний акт сфальсифікований, оскільки вона його не підписувала, а борг у розмірі 5630, 18 дол. США не може бути прощеним, адже боргу в такому розмірі не існувало.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.08.2015 позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору недійсним - задоволено.

Визнано недійсним акт про припинення зобов'язань від 12.07. 2013 за договором CL № 10178 від 25.12.2007, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк».

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2738 (дві тисячі сімсот тридцять вісім) гривень 80 коп.

Справа № 756/1371/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12793/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погодився з таким рішенням суду відповідач, його представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність та необґрунтованість рішення суду у зв'язку з порушенням норм матеріального права. Відповідач вказує на те, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення повинен був звернути увагу та встановити розмір заборгованості за кредитним договором позичальника на момент прощення боргу та визначити дійсну суму, зобов'язання за якою були припинені. Крім того, відповідно до листа ПАТ «Універсал Банк» з пропозицією про погашення частини боргу та списання іншої частини, позичальник шляхом внесення платежів вчинила дії, які підтверджують погодженість списання боргу, що залишився саме у валюті отриманого кредиту. На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання в якому він просив про відкладення розгляду справи з мотивів його зайнятості в Броварському міськрайонному суді Київської області. Враховуючи час перебування справи в провадження Апеляційного суду м. Києва, а також строки встановлені для розгляду справи процесуальним законодавством, колегія суддів відхиляє клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, проте жодного разу в судове засідання не з'явився.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підпис вчинений від імені позивача на оригіналі акту про припинення зобов'язань від 12.07.2013 за договором № CL 10178 від 25.12.2007, укладеному між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1, виконаний не ОСОБА_1, що підтверджено висновком судової експертизи. А отже суд вважав встановленим факт відсутності у позивачки вільного волевиявлення на укладення вказаного правочину та невідповідність укладеного правочину її внутрішній волі, що є підставою для визнання його недійсним.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В порядку ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 25.12.2007 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - ПАТ «Універсал Банк» був укладений кредитний договір № СL 10178, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати кредит у розмірі 5540,17 доларів США, а позивач в свою чергу погасити кредит та сплатити проценти за користування грошовими коштами (а.с. 6-11).

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем своїх зобов'язань відповідач звернувся до суду про стягнення заборгованості. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2010 стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 42307,67 грн. (а.с.15-18).

На виконання вказаного судового рішення 06.08.2012 позивачем було здійснено часткове погашення заборгованості у розмірі 4230,77 грн.. У зв'язку з цим відповідачем була здійснена пропозиція щодо врегулювання заборгованості за схемою 60/40 на 12 місяців по кредиту без застави. Так, відповідач пропонував позивачу у строк до 06.07.2013 здійснити погашення заборгованості у розмірі 11151,21 грн. В разі такої оплати, решта заборгованості за кредитом вважатиметься прощеною (а.с.19).

Позивачем у строк до 06.07.2013 було здійснено погашення заборгованості за кредитом у розмірі 11151,21 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.20-31). А 05.07.2013 між сторонами був підписаний Акт про припинення зобов'язань за договором від 25.12.2007, який є додатком до Договору № СL 10178 (а.с. 32).

Відповідно до п. 2 Акту від 05.07.2013 з моменту підписання сторонами нього акту заборгованість позичальника перед кредитором в сумі 16923,06 грн. вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику на підставі ст. 605 ЦК України, а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання перед кредитором у повному обсязі.

Від органів ДФС України позивачу стало відомо про існування іншого акту від 12.07.2013, яким сума прощеного боргу становить 5630,18 доларів США (а.с.33-38).

Позивач вказує, що акт від 12.07.2013 є підробкою, оскільки вона його не підписувала і угоди щодо боргу у розмірі 5630,18 доларів США не укладала.

З метою перевірки зазначеної обставини ухвалою суду від 28.04.2015 по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 8622/8623/15-32 від 17.07.2015 підпис від імені ОСОБА_1 в правому нижньому куті в стовпчику «Позичальник» в графі «підпис ОСОБА_1» в оригіналі акту про припинення зобов'язань від 12.07.2013 за договором № CL 10178 від 25.12.2007, укладеному між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_1 (а.с.80-84).

Вказаний висновок стороною відповідача не спростований в ході розгляду справи, відсутні і відповідні посилання у доводах апеляційної скарги.

А отже висновок суду першої інстанції про встановлений факт відсутності підпису позивача на оригіналі акту про припинення зобов'язань від 12.07.2013, відповідно і її вільного волевиявлення на укладення вказаного правочину та невідповідність укладеного правочину її внутрішній волі відповідає обставинам справи та є підставою для визнання вказаного правочину недійсним.

Твердження відповідача про те, що суд повинен був звернути увагу та встановити розмір заборгованості за кредитним договором позичальника на момент прощення боргу та визначити дійсну суму, зобов'язання за якою були припинені не ґрунтуються на нормах процесуального права, оскільки предметом позову був акт від 12.07.2013 і наявність волевиявлення позивача на його укладення. Тобто при встановленому факті відсутності волевиявлення позивача на його укладення визначення суми заборгованості не вбачається доцільним.

Посилання відповідача на здійснення ним пропозиції у валюті отриманого кредиту та здійсненням позивачем дій які підтверджують погодженість списання боргу, що залишився саме у валюті отриманого кредиту не відповідають матеріалам справи. А саме в пропозиції всі розрахунки наведені в гривні і всі платежі позивачем здійснювались в гривні.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаній нормі та положенням ч. 1 ст. 60 ЦПК України відповідачем не було надано належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог. Разом з тим, апеляційна скарга переважно мотивована неповним з'ясуванням судом обставини справи в зв'язку з відсутністю доказів, що виходячи з положень ЦПК України є обов'язком сторін у справі, зокрема відповідача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів

Враховуючи. вищевикладене, колегія судді приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.08.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: