Провадження № 2-о/263/200/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 р. м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зацікавлені особи Маріупольська міська рада, Перша маріупольська державна нотаріальна контора,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в жовтні 2015 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обгрунтування своєї заяви зазначила, що її мати подарувала ій 19.02.1985 року житловий будинок з усіма будівлями подвір'я, що знаходиться у АДРЕСА_1, на земельній ділянці 879 кв.м. на підставі договору дарування, укладеного 19 лютого 1985 року, засвідченого державним нотаріусом Першої жданівської нотаріальної контори Бородіною Л.Я., зареєстрований в реєстрі за № 2-784. Однак в договорі дарування було вказано її прізвище українською мовою як "ОСОБА_1", хоча російською мовою у договорі зазначено прізвище "ОСОБА_1". В паспорті громадянина України заявника прізвище вказано ОСОБА_1, на російській мові ОСОБА_1. Різниця виникла при перекладі прізвища з російської мови на українську, договір було укладено за часів СРСР, заявник у 1997 році поміняла паспорт колишнього СРСР на паспорт громадянина України. Заявник є людиною похилого віку, за станом здоров'я не може пересуватися, тому довірила свої інтереси представляти в суді близкій особі. Зазначені неточності у прізвищі перешкоджають заявнику розпорядитися своїм будинком на свій розсуд, при цьому державний акт на земельну ділянку під зазначеним будинком видано на ім'я заявника. При звернені до нотаріальної контори нотаріусом було відмовлено у вчинені нотаріальної дії та реколмендовано звернутися до суду, тому заявником подано заяву до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримала заяву, наполягала на її задовоені. Зазначила, що заявник це її мати, дійсно їй було подаровано зазначений будинок, вони в ньому проживають, але у зв'язку із зазначеною помилкою мати не може розпоряджатися своєю власністю. Договір було укладено ще за часів СРСР нга підставі паспорту громадянина СРСР, який на цей час обміняно на паспорт громадянина України, даритель вже померла, тому виправити помилку у договорі на цей час не можливо.

Представник заінтересованої особи Маріупольської міської ради Карацюба В.Л. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, проти задоволення заяви не заперчував.

Представник третьої особи Першої маріупольської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність та на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідані пояснила, що є сусідкою заявника, добре її знає та знала і її матір, яка подарувала заявнику зазначений будинок ще за часів СРСР. У будинку проживає донька заявника та сама заявник.

Заслухавши представника заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог.

Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупавоноїх території ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, тобто має право звернутися до Жовтневого районного суду м.Маріуполя.

За паспортом громадянки України ОСОБА_1 прізвище вказано, як ОСОБА_1.

Відповідно до договору дарування, укладеного 19 лютого 1985 року, засвідченого державним нотаріусом Першої жданівської нотаріальної контори Бородіною Л.Я., зареєстрований в реєстрі за № 2-78419.02.1985 року, житловий будинок з усіма будівлями подвір'я, що знаходиться у АДРЕСА_1, на земельній ділянці 879 кв.м. подаровано ОСОБА_7 ОСОБА_1

За державним актом на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, площею 879 кв.м., акт видано на ім'я ОСОБА_1

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А. заявнику рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності документу.

Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення майнових або інших прав громадян, зокрема відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Проаналізувавши наведені вимоги законодавства та надані суду докази суд приходить до висновку про те, що факт належності заявнику вказаного документу доведений та підтверджений матеріалами справи, а саме заявнику ОСОБА_1 належить договір дарування, укладений 19 лютого 1985 рокузаяву, оскільки це підтверджується тим, що сам договір перебуває на руках у заявника, схожестю прізвищ, відповідності імені та по батькові заявника у договорі, належністю земельної ділянки заявнику під будинком, та самими поясненнями заявника, свідка, також суд враховує, що договір укладено за часів СРСР та можливості випривити зазначену помилку іншим шляхом не передбачається можливим, тому заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11,6 0, 212 , 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зацікавлені особи Маріупольська міська рада, Перша маріупольська державна нотаріальна контора задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 договору дарування, укладеного 19 лютого 1985 року, засвідченого державним нотаріусом Першої жданівської нотаріальної контори Бородіною Л.Я., зареєстрований в реєстрі за № 2-784, на дарування

житлового будинку з усіма будівлями подвір'я, що знаходиться у АДРЕСА_1, на земельній ділянці 879 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя Т.І.Скрипниченко