АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №211/4293/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/288/К/15 Папарига В.А.
Категорія № 27(1) Доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: представника позивача Кузьменка Миколи Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 08 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Терра Банк" (надалі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 36312,26 грн..

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що згідно укладеного кредитного договору про встановлення овердрафту № КБ-6/61 від 30.12.2013 року позивач надав відповідачу кредит на умовах овердрафту лімітом в сумі 30000 гривень зі сплатою процентів в розмірі 12,57 річних та щомісячної комісії в розмірі 597 гривень з кінцевим терміном погашення 30.12.2014 року.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором у встановлений строк, станом на 02.06.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 36312,26 гривень, з яких: строкова заборгованість за кредитом - 25830 гривень, прострочена заборгованість за кредитом - 4170 гривень, проценти нараховані за користування кредитом - 1508,32 гривень, комісійна винагорода за управління кредитом - 3524,39 гривень, проценти, нараховані на прострочену заборгованість - 92,20 гривень, пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 120,71 гривень, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 31,41 гривень, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 66,61 гривень, 25% та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту - 555,33 гривень, 25% річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасним погашенням процентів, 25 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії - 281,52 гривень, які позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2014 року у задоволенні позову Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог.

Зокрема, позивач посилається на те, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_3 не укладав з Банком кредитного договору, є помилковим. Від призначення експертизи щодо належності підпису у кредитному договорі відповідачу, ОСОБА_3 відмовився та не довів того, що кредитний договір був підписаний іншою особою, а не ним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наданого позивачем кредитного договору, 30.12.2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитного договору про встановлення овердрафту №КБ-6/61 від 30.12.2013 року. згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит на умовах овердрафту лімітом в сумі 30000 гривень зі сплатою процентів в розмірі 12,57 річних та щомісячної комісії в розмірі 597 гривень з кінцевим терміном погашення 30.12.2014 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором у встановлений строк, станом на 02.06.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 36312,26 гривень, з яких: строкова заборгованість за кредитом - 25830 гривень, прострочена заборгованість за кредитом - 4170 гривень, проценти нараховані за користування кредитом - 1508,32 гривень, комісійна винагорода за управління кредитом - 3524,39 гривень, проценти, нараховані на прострочену заборгованість - 92,20 гривень, пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 120,71 гривень, пеня за несвоєчасну сплату процентів - 31,41 гривень, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 66,61 гривень, 25% та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту - 555,33 гривень, 25% річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасним погашенням процентів, 25 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії - 281,52 гривень, які позивач просив стягнути з відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності для цього правових підстав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення вищевказаних умов тягне за собою встановлені наслідки порушення договору позичальником.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справі.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Положеннями ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному там безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ним та відповідачем виникли кредитні правовідносини. Позивачем не надано доказів на підтвердження звернення відповідача за отриманням кредитних коштів, укладання позивача з відповідачем кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, заперечуючи проти позову, відповідач посилався на той факт, що він особисто не звертався до позивача за отриманням кредитних коштів та не отримував їх за своїм паспортом. Паспорт у відповідача було викрадено, у зв'язку з чим він звернувся до правоохоронних органів.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно відповіді Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за зверненням відповідача ОСОБА_3 щодо незаконного використання невстановленою особою його паспорта громадянина України при оформленні договору кредиту розпочато досудове розслідування, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002320, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України, проводились слідчі дії, направлені на встановлення винних осіб та з'ясування всіх обставин події. Рішення про оголошення кому-небудь підозри не виносилось.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження факту укладання договору кредиту з відповідачем, надано копію паспорту на ім'я відповідача ОСОБА_3, на підставі якого позивачем було встановлено особу відповідача при укладанні кредитного договору, в якій наявна фотографія іншої особи, ніж особа відповідача, згідно наданого особисто відповідачем у засіданні суду першої та апеляційної інстанції паспорту громадянина України. Крім того, позивачем надані заява-анкета та довідка про доходи на ім'я ОСОБА_3, згідно яких ОСОБА_3 працював на момент укладання договору кредиту контролером монтажно- зварювальних робіт у ЗАТ "Інтеркомплектмонтажстрой".

Однак, заперечуючи надані позивачем данні щодо особи відповідача, ОСОБА_3 у засіданні колегії суддів надана трудова книжка, згідно якої відповідач ні на момент укладання договору кредиту ні у інший період не працював на вказаному вище підприємстві.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до положень ст. 212 ЦПК України? оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду щодо того, що відповідач ОСОБА_3 не укладав з Банком кредитного договору, є помилковим, оскільки від призначення експертизи щодо належності підпису у кредитному договорі відповідачу, ОСОБА_3 відмовився та не довів того, що кредитний договір був підписаний іншою особою, а не ним, колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно положень ст. 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно положень ст. 147 ЦПК України, висновок експерта оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.3 ст. ст. 10 ЦПК України, на сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. У засіданні колегії суддів позивачем не виявлено бажання щодо проведення експертизи на підтвердження справжності підпису відповідача на договору кредиту. Натомість відповідачем надані докази на підтвердження відсутності між ним та позивачем кредитних правовідносин.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: