АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 667/719/14-ц Головуючий в І інстанції: Скорик С.А. Номер провадження: 22-ц/791/2986/15 Доповідач: Вейтас І.В. Категорія: 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 23 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
За участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 04 квітня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.09.2008 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 3000 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії карки.

В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 19.11.2013 року виникла заборгованість у розмірі 20 187,47 грн., яка складається з: 2804грн. - заборгованість за кредитом; 9640,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6305 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 937,50 грн. - штраф ( процентна складова). Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.09.2008 року у розмірі 20187,47 грн. та сплачену суму судового збору в розмірі 243,60грн.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 04 квітня 2014 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.09.2008 року у розмірі 20187,47 гривень та судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі зазначає, що позивач, звернувшись до суду в 2014 році пропустив строк позовної давності по вимогам щодо повернення спірного кредиту, на підставі чого, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову банка відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, а також пояснення представника позивача, яка заперечує проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач, в порушення умов кредитного договору та діючого законодавства України, не виконав зобов'язання щодо своєчасного погашення наданого кредиту та процентів за його користування, у зв'язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 вересня 2008 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карки (а.с.8,47).

В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого, згідно розрахунків позивача, станом на 19.11.2013 року виникла заборгованість у розмірі 20 187,47 грн., яка складається з: 2804грн. - заборгованість за кредитом; 9640,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6305 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 937,50 грн. - штраф ( процентна складова).

Факт укладання даного договору та суму заборгованості визначену позивачем відповідач ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не оспорює та не спростовує.

Колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, доводи апеляційної скарги, щодо скасування рішення суду в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності по вимогам стягнення заборгованості по даному кредитному договору, виходячи з наступного.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач із заявою про сплив позовної давності і застосування наслідків її спливу до ухвалення заочного рішення 04 квітня 2014 року не звертався. Рішення суду першої інстанції ухвалено при заочному розгляді справи з дотриманням умов проведення заочного розгляду, з належним повідомленням відповідача про час та місце судових засідань.

Про сплив позовної давності відповідачем заявлено в апеляційній скарзі.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-780ц15.

За відсутності заяви про застосування строку позовної давності суд першої інстанції не мав права застосовувати позовну давність та наслідки її спливу, тому рішення суду першої інстанції ухвалено правильно з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства.

Інших доводів незаконності рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при встановлені фактичних обставин справи судом першої інстанції не порушено норми процесуального права, а при ухваленні судового рішення правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 04 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом

Копія ухвали оформлена 26 листопада 2015 року

Ухвала набирала законної сили 23 листопада 2015 року

Суддя: І.В. Вейтас

Секретар судового засідання: О.В.Сікори