Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1968/15-ц
Провадження №: 2/332/768/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого - судді: Федоренка О.І.;

при секретарі: Євдокимової М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 10.9.2009 року між ним та відповідачем укладений договір комісії за яким він доручив відповідачеві, за передані йому ним, кошти придбати квартиру АДРЕСА_1, а після цього, протягом року, провести переєстрацію права власності на квартиру на його ім'я.

Як було обумовлено, він своєчасно передав грошові кошти відповідачеві, а той 10.10.2009 року за договором купівлі-продажу, придбав вищезазначену квартиру не свої ім'я.

Позивач неодноразово звертався до відповідача про виконання умов договору комісії, щодо переєстрації права власності на придбану за гроші позивача квартиру на ім'я позивача, але зі слів відповідача на квартиру накладений арешт, тому між сторонами укладена угода щодо продовження дії договору комісії від 10.9.2009 року на три роки.

У зв'язку з тим, що дотеперішнього часу відповідач не виконав умов договору - не переєстрував на позивача придбану за його кошти квартиру, він змушений звернутися до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування просить позов задовольнити.

Відповідачів в судове засідання не з'явилися, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа, своєї думки з приводу позову не висловила, представника до суду не направила.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, суд встановив юридичні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Частина 2 ст.11 ЦПК України передбачає право особи, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одним із способів захисту права власності є визнання його в судовому порядку. Так, відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 придбану відповідачем на підставі договору комісії на придбання нерухомого майна від 10.9.2009 року, укладеного між сторонами по справі (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В якості доказу свого права на спірну квартиру позивач зазначає договір комісії на придбання нерухомого майна від 10.9.2009 року, укладеного між ним сторонами по справі, разом з тим, даний договір нотаріально не посвідчений, з чого суд робить висновок, що порушена ст.208 ЦК України щодо нотаріального посвідчення правочинів, пов'язаних з придбанням нерухомості, у зв'язку з чим не може прийняти договір комісії від 10.9.2009 року, як належний доказ.

Інших доказів правомірності позовних вимог судові не надано, з чого суд робить висновок про недоведеність позивачем підстав, викладених в ст.392 ЦК України, у зв'язку з чим, суд не вбачає в чому саме, ким і яким чином порушене право позивача, й приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані й задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що з урахуванням думки відповідача щодо не заперечення задоволення позовних вимог, викладеної ним в письмовій заяві на ім'я суду, тобто відсутність з його боку будь-яких перешкод в реалізації позивачем свого права, даний спір може бути реалізований поза судовим способом, про що позивачеві роз'яснено листом П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 18.11.2015 року.

Керуючись ст.ст.208,392,657 ЦК України, ст.ст.10,11,14,57-60,61,88,169,208-209,212-215,218,294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І. Федоренко