У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Шуліки АліниВолодимирівни - на рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що 11 січня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 28 липня 2014 року ОСОБА_6 має загальну заборгованість у розмірі 9 700 грн 67 коп., яка складається із: заборгованості за процентами за користування кредитом - 8 762 грн 57 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 438 грн 10 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач в уточненій позовній заяві станом на 31 жовтня 2014 року просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача 9 700 грн 67 коп. заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до спірних правовідносин та відмову в позові з цих підстав.

Справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2014 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В.- порушує питання про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що 11 січня 2006 року ОСОБА_6 звернулась до ЗАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про надання кредиту у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом із розрахунку 360 днів на рік.

ОСОБА_6 підтвердила свою згоду на те, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, а підписана нею заява клієнта разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг складає кредитний договір між нею та банком.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Згідно із п. 5.5 Умов за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році.

Пунктом 5.5.1 Умов визначено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом та овердрафтом) боржник оплачує проценти за підвищеною процентною ставкою чи додаткову комісію, розміри яких визначаються тарифами банку.

Відповідно до п. 5.5.2 Умов проценти за користування кредитом (в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), які передбачено тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані за рахунок кредиту грошові кошти, з дня списання суми з карткового рахунка.

Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2008 року з ОСОБА_6 було стягнуто на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 813 грн 61 коп.

26 травня 2009 року ОСОБА_6 сплатила 2 054 грн 45 коп. у рахунок погашення боргу за виконавчим листом.

Станом на 28 липня 2014 року банком нараховано заборгованість у розмірі 9 700 грн 67 коп., яка складається із: заборгованості за процентами за користування кредитом - 8 762 грн 57 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн; штраф (процентна складова) - 438 грн 10 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, що є підставою для стягнення з неї заборгованості у визначеному банком розмірі.

Ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд виходив із того, що строк дії договору закінчився після винесення судового наказу, і між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, тому відсутні підстави для нарахування процентів та штрафів на заборгованість після винесення судового наказу.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в уточненій позовній заяві просив стягнути з відповідача 9 700 грн 67 коп., в тому числі: 8 762 грн 57 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 10 липня 2007 року по 28 липня 2014 року, 500 грн - штраф (фіксована частина), 438 грн 10 коп. - штраф (процентна складова), відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг (а. с. 39-41).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 2 ст. 653 ЦК України зобов'язання сторін договору припиняються у разі розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, що відноситься до параграфа 1 глави 71 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції на порушення ст. ст. 303, 309 ЦПК України не визначився, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не врахував, що порядок нарахування і оплати відсотків, порядок погашення боргових зобов'язань визначені п. 5.5 Умов, за змістом якого відсотки за кредитним договором нараховуються до моменту повного погашення кредиту, та оскільки основне зобов'язання за кредитним договором відповідачем станом на 10 липня 2008 року належним чином не виконане, дійшов неправильного висновку про те, що у зв'язку з винесенням судового наказу 10 липня 2008 року відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами за період з 10 липня 2008 року по 26 травня 2009 року (погашення боргу за виконавчим листом).

Разом з тим при вирішенні питання про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період з 10 липня 2008 року до 26 травня 2009 року, за наявності заяви відповідача про застосування позовної давності, суд апеляційної інстанції не врахував, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України), та не встановив: чи не сплив строк позовної давності до основної вимоги.

Суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, та не встановив: строк дії картки, яка була отримана відповідачем 11 січня 2006 року, початок перебігу позовної давності щодо основної вимоги та можливість його переривання, враховуючи те, що подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 264 ЦК України (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14).

А також суд апеляційної інстанції не врахував, що від вирішення питання про сплив позовної давності до основної вимоги залежить і вирішення питання про сплив такої до додаткових вимог, та не встановив, чи не сплив строк позовної давності до основної вимоги відповідно до ст. 256, ч. 1 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України, з урахуванням вищевикладеного та пред'явлення позову у серпні 2014 року. Дійшов помилкового висновку щодо підстав для відмови у стягненні відсотків за користування кредитними коштами за період з 26 травня 2009 року по 28 липня 2014 року, оскільки вважав, що підстави для нарахування відсутні у зв'язку з винесенням судового наказу від 10 липня 2008 року, а не у зв'язку з погашенням боргу за виконавчим листом.

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин справи, ухвалене апеляційним судом рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до цього ж суду відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни -задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до цього ж суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук