Справа № 367/4640/15-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/6326/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
УХВАЛА

Іменем України

16 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В.,

при секретарі Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу. В ході розгляду справи представник ОСОБА_2подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_3, в тому числі й на належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1, а також на її грошові кошти, у тому числі цінні папери та інші цінності. Свою заяву обґрунтовував тим, що відповідач не повертає суму боргу на протязі тривалого проміжку часу, ухиляється від виконання рішення суду від 18 березня 2015 року, яким стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 1 178 543,85 грн., що свідчить про наміри ухилитися від виконання прийнятих на себе зобов'язань. За таких умов існують об'єктивні підстави вважати, що ненакладення арешту на належне відповідачу майно дасть їй можливість здійснити його відчуження, що ускладнить або ж унеможливить виконання рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та задовольнити її заяву про забезпечення позову. Апеляційну скаргу обґрунтувала тим, що судом першої інстанції невірно надано оцінку наданим доказам та допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав:

Відмовляючи позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував це тим, що позивач не довів існування небезпеки ускладнення виконання рішення суду, як і не вказав, на яке саме майно необхідно накласти арешт, чи належить воно ОСОБА_3 на праві приватної власності та де воно знаходиться, що обумовлює відсутність підстав для задоволення заяви.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на обставинах справи та не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно з частинами 1, 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується серед іншого накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглянувши направлені до апеляційного суду матеріали, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про накладення арешту на невизначене рухоме майно (в тому числі й грошові кошти та цінні папери), щодо яких відсутні дані про їх належність відповідачу та їх місцезнаходження. В той же час в своїй заяві заявник просила суд накласти арешт серед іншого й на будинок АДРЕСА_1, який відповідно до наявних у справі документів належить відповідачу, та за рахунок якого можливо буде провести виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки боржник ухиляється від виконання боргових зобов'язань. Дану вимогу суд першої інстанції залишив поза увагою, взагалі її не розглянувши та не давши їй правової оцінки.

У відповідності до положень ст. 312 ЦПК України за результатами розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді