Єдиний унікальний номер 741/1513/15
Провадження № 2/741/517/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 26 листопада 2015 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Драбиноги С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Червоні Партизани в особі Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, зазначивши, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Членами даного колгоспного двору були він (позивач), його батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_3. Після ліквідації колгоспних дворів вони в установленому порядку не отримали свідоцтва та не зареєстрували право власності на нього. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, після смерті якого спадщину в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняли він (позивач) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, спадщину після смерті якої прийняв він (позивач). У жовтні 2015 року він (позивач) вирішив офіційно зареєструвати право власності на належну йому частину вищезазначеного житлового будинку, звернувся до реєстраційної служби Носівського РУЮ, але в реєстрації права власності йому було відмовлено. Також у вересні 2015 року він (позивач) звертався до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після смерті своїх батьків, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за час свого життя померлі офіційно не зареєстрували право власності на належні їм частини вищезазначеного житлового будинку. В зв'язку з цими обставинами він (позивач) змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

В судове засідання представник Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області також не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просив справу розглядати без участі їх представника.

Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння (а.с. 11) та копією довідки Червонопартизанської сільської ради № 1877 від 14 вересня 2015 року (а.с. 10).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належало по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 29-30), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

З копії свідоцтв про одруження (а.с. 7) та про народження (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого в них є син - ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, що підтверджується повідомленнями Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 3791/01-17 від 19 листопада 2015 року (а.с. 25) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 1733/01-16 від 25 листопада 2015 року (а.с. 27).

В судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується копією довідки Червонопартизанської сільської ради № 1876 від 3 вересня 2015 року (а.с. 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 успадкували після смерті ОСОБА_2 по 1/6 частині житлового будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 36-44), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З копії спадкової справи № 284/2015 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 32-34) вбачається, що спадщину після смерті останньої прийняв ОСОБА_1, отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку із відсутністю чинного правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перев'язко Л.М. № 1312/02-31 від 24 вересня 2015 року (а.с. 16).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що у жовтні 2015 року позивач звертався до реєстраційної служби Носівського РУЮ з метою реєстрації за собою права власності на належну йому частину вищезазначеного житлового будинку, але йому було відмовлено в зв'язку з тим, що реєстраційна служба не наділена правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, а також через те, що заміна свідоцтва, виданого на колгоспний двір, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не передбачена, що підтверджується копією листа реєстраційної служби Носівського РУЮ від 30 жовтня 2015 року (а.с. 15).

З матеріалів справи вбачається, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 12-14).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, власником 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 55,4 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, крильце, сарай, сарай, літня кухня, веранда до літньої кухні, гараж, сарай, погріб, криниця, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 55,4 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, крильце, сарай, сарай, літня кухня, веранда до літньої кухні, гараж, сарай, погріб, криниця, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 89,1 кв. м., житловою площею 55,4 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, крильце, сарай, сарай, літня кухня, веранда до літньої кухні, гараж, сарай, погріб, криниця, огорожа), як членом колишнього колгоспного двору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв