Провадження № 2/161/3928/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № BLaЖГА00060941 від 10.08.2011 року, ОСОБА_1 отримала кредит на поточні потреби в розмірі 10 000,00 гривень, процентна ставка за договором встановлена на рівні 15,00 % річних. Відповідач зобовязання вказаним договором належним чином не виконав. В результаті чого, в нього, станом на 10.08.2015 року, мається заборгованість в сумі 24 225,45 гривень, яка складається з наступного:

- 3 763,93 гривень сума по кредиту;

- 1 081,48 гривень - сума процентів за користування кредитом;

- 2 066,31 гривень сума по сплаті комісії;

- 17 313,73 гривень сума штрафу за несвоєчасне виконання зобовязань по кредиту.

Просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає частково, просить застосувати загальний та спеціальний строки позовної давності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом при розгляді справи встановлено, що 10 серпня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00060941 (а.с. 4-10). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору ПАТ «ВіЕйБі Банк» надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10 000,00 гривень, у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії. Процентна ставка 15,00% річних, комісія за управління кредитом 1,75% від суми кредиту. Термін повернення кредиту 10 серпня 2014 року. ОСОБА_1 зобовязалася повернути кредит, сплатити плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі санкції, в порядку та на умовах , визначених цим договором.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Крім того, згідно з розясненнями, викладеними в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, в позові має бути відмовлено, якщо стороною у спорі до ухвалення рішення заявлено про застосування позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Також, невирішення питання про можливість застосування позовної давності може свідчити про порушення права на справедливий суд, закріпленого у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Також судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00060941 від 10 серпня 2011 року, яка виникла за період з листопада 2011 року по серпень 2015 року (а.с. 17).

При цьому позивач звернувся до суду лише 17 серпня 2015 року. Таким чином позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, який передбачений ст. 257 ЦК України, про застосування якої просить відповідач.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що загальний строк позовної давності для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів становить три роки. При цьому, позивач звернувся до суду 17 серпня 2015 року про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00060941 від 10 серпня 2011 року, яка виникла за період з листопада 2011 року по серпень 2015 року. Таким чином, строк звернення до суду у позивача сплинув у листопаді 2014 року, Оскільки відповідач просить застосувати строк позовної давності для звернення до суду. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 526, 1054 ЦК України,ст.ст.10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ПАТ «ВіЕйБі Банк» в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко