УХВАЛА

02 грудня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» м. Вінниця про визнання частини договору недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «Злагода» м. Вінниця про визнання частини договору недійсним та стягнення коштів, які були надані позивачем відповідачу на підставі договорів про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки.

Однак, позивачем не додержані вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

Вважаю, що позиція позивача щодо несплати судового збору з посиланням на норму п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є помилковою, оскільки дана норма передбачає звільнення від сплати судового збору громадян, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач не звертається до суду з заявою щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Крім цього, враховуючи зазначені позивачем обставини, якими обгрунтовуються позовні вимоги в частині стягнення коштів, вважаю, що такі правовідносини також не вказують на наявність в позивача пільги щодо не сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», виходячи із наступного:

Зміст зазначених позивачем обставин вказує на наявність спірних правовідносин, що виникають із договірних зобовязань, які підлягають регулюванню, виходячи із загальних норм цивільного права, із врахуванням приписів спеціальних законів, що регулюють діяльність кредитної спілки як сторони таких правовідносин, та не мають жодних ознак, які вказували б на наявність правовідносин, що підлягають регулюванню Законом України «Про захист прав споживачів», на що посилається позивач, обгрунтовуючи свою позицію щодо несплати судового збору, оскільки позивач, надаючи відповідні кошти кредитній спілці, не виступає в таких правовідносинах як споживач в розумінні приписів Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до норми п. 22 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Виходячи із аналізу визначення поняття споживача, наданого законодавцем в п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач не є споживачем фінансової послуги, а відтак не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки не отримав від фінансової установи фінансову послугу, передбачену нормою п.17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» та нормою ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а навпаки, як член фінансової установи, реалізуючи своє право та обовязок, зокрема щодо формування майна кредитної спілки, шляхом сплати у грошовій формі внесків у розмірах, строках та в порядку, що визначені статутом кредитної спілки, передбачене ст. 11, 12 Закону України «Про кредитні спілки», на договірних засадах, вніс свій строковий внесок на відповідний депозитний рахунок, надавши можливість, тим самим, здійснювати подальшу господарську діяльність такій фінансовій установі, а не задовольнив такою послугою свої особисті потреби, адже згідно ч.1 ст. 21, ч.2 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» - залучення на договірних умовах внесків (вкладів) своїх членів на депозитні рахунки та подальше використання коштів, що належать членам кредитної спілки є одним із проявів господарської діяльності кредитної спілки, а не є наданням фінансової послуги, в силу чого такі дії аж ніяк не можуть повязуватись із отриманням позивачем послуги для задоволення своїх особистих потреб, а відтак такі правовідносини не охоплюються площиною дії Закону України «Про захист прав споживачів», що мало б місце за умови надання кредиту кредитною спілкою позивачу, тобто надання кредитною спілкою відповідної фінансової послуги особі, для задоволення останньою своїх особистих потреб, а не навпаки, що має місце в даному випадку, - надання позивачем коштів кредитній спілці, для здійснення останньою своєї господарської діяльності.

За даних обставин, вважаю, що позивач повинен виконати вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України, сплативши судовий збір, виходячи із заявлених позовних вимог щодо стягнення коштів, та надати суду відповідний документ, при цьому в частині позовних вимог щодо визнання відповідного пункту договору недійсним також сплатити судовий збір або зазначити норму законодавства, на підставі якої позивач звільняється від сплати судового збору, оскільки зазначена позивачем норма не наділяє позивача відповідною пільгою.

За таких обставин, згідно ст. 121 ЦПК України дану позовну заяву необхідно залишити без руху і надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, інакше позовна заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Звертаю увагу позивача, що згідно норми ч.5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

Залишити без руху заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» м. Вінниця про визнання частини договору недійсним та стягнення коштів.

Надати ОСОБА_1 строк один день з дня отримання даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, інакше заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Копію ухвали направити ОСОБА_1

Суддя