Справа № 351/405/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2321/2015
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Фединяка В.Д., Ковалюка Я.Ю.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Балинцівської сільської ради про визнання права на приватизацію земельної ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Снятинського районного суду від 07 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Балинцівської сільської ради про визнання права на приватизацію земельної ділянки, посилаючись на те, що ним була подана заява до Балинцівської сільської ради, в якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, необхідного для приватизації земельної ділянки. 07.11.2014 року на засіданні постійної комісії з земельних відносин Балинцівської сільської ради йому було відмовлено у внесенні даного питання на розгляд сесії Балинцівської сільської ради, з чим погодився голова Балинцівської сільської ради, так як будинок та земельна ділянка біля нього, якою користується позивач, є спадковим майном. Це слід розцінювати як відмову в задоволенні його заяви, яка на його думку, є незаконною, оскільки на ній розташований закинутий обєкт, а не житловий будинок. Просив визнати за ним першочергове право на приватизацію земельної ділянки розміром 0,25 га, що знаходиться в с. Балинці Снятинського району Івано-Франківської області по вул. Шевченка, 64.

Рішенням Снятинського районного суду від 07 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, ухвалення його з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не перевірив усі обставини по справі, а також предмет спору не був належним чином досліджений і вирішений судом.

Просить рішення суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі.

Вислухавши представника апелянта, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

В силу ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За приписами ст.ст. 10, 11 та 60 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України , доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та члени його сімї з дозволу ОСОБА_4 користуються протягом семи років земельною ділянкою розміром 0,25 га, яка знаходиться в с. Балинці по вул. Шевченка, 64.

Із протоколу засідання постійної комісії з земельних відносин Балинцівської сільської ради вбачається, що спірна земельна ділянка є спадковим майном, а тому не є землею територіальної громади і не знаходиться у комунальній власності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів користування земельною ділянкою протягом 15 років.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають матеріалам справи.

Позивач, заперечуючи, що спірна земельна ділянка є спадковим майном, у позові посилався на положення ст. 119 Земельного кодексу України, вважаючи, що на підставі зазначеної норми він може набути права власності на цю земельну ділянку, тому просив суд захистити його право у відповідності до ст. 152 Земельного кодексу України шляхом визнання такого права.

В силу положень ст. 119 Земельного кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивач зазначає, що спірною земельною ділянкою він користується протягом шести років, тому суд зробив правильний висновок про те, що питання про набуття права власності на цю земельну ділянку за набувальною давністю позивачем поставлено передчасно.

За таких обставин позов є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду. Ніяких нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та могли б вплинути на рішення, не надано і апеляційному суду.

На підставі вищевикладеного судова колегія приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_5

ОСОБА_6