АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7209/15 Головуючий 1 інстанції:Наумова С.М.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Сащенко І.С.

при секретарі Чабан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору позики в сумі 450 000 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 Іванівнипро стягнення боргу по договору позики в сумі 450 000 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 16.01.2011 року ОСОБА_3.І.. позичила у нього 750 000,00 грн. (в еквіваленті 100 000 доларів США) строком на 5 років з метою купівлі квартири, котру вона згодом придбала, за адресою м Харків, АДРЕСА_1. Після фактичного отримання грошових коштів позичальник надала розписку від 16.01.2011 року. Згідно розписки позичальник повинна повертати борг поетапно, рівними частками кожного року. Але свої боргові зобов'язання не виконала ні в 2012, ні в 2013, ні в 2014 році. На час звернення до суду відповідачка повинна була повернути 150 000 + 150 000 + 150 000= 450 000,00 грн.. ОСОБА_2 звертався до відповідачки з вимогою повертати йому борг відповідно домовленості, частками. Але до теперішнього часу вона борг не повертає.

В судовому засіданні 21.04.2015 року позивач підтримав позов і просив його задовольнити, в наступне судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка в судовому засіданні 21.04.2015 року не заперечувала проти позову, в наступне судове засідання не зявилась, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надійшла заява, в котрій відповідачка просила розглянути справу за її відсутності.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харковавід 17 червня 2015 року позов ОСОБА_2.В. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.В. грошові кошти за договором позики у сумі 450000,00 грн. та судовий збір 3 654 грн.

В іншій частині - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, стягнути з позивача суму сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4019, 40 грн.

Посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Крім того, зазначав що даним рішенням порушені його права та законні інтереси, оскільки на момент написання розписки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходились у шлюбі, а відтак він мав би бути співвідповідачем по справі, однак, розгляд справи проводився без його участі та без його належного повідомлення.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 16.01.2011 року ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_4 750 000,00 грн. (в еквіваленті 100 000 доларів США) строком на 5 років, повинна повертати борг поетапно, рівними частками кожного року.

Але свої боргові зобов'язання не виконала ні 2012, нів2013, ні в 2014 роках, в звязку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 450000 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що суму грошових коштів згідно з розпискою від 16.01.2011 року отримала відповідачка, отже ОСОБА_1 не є стороною спірного договору, також у ній не зазначено про солідарний обов'язок.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Аналіз зазначених норм матеріального права надає підстави для висновку, що при покладення обов'язку на одного з подружжя, який не був стороною у договорі позики, доказуванню підлягає укладення договору позики та отримання позики для потреб та в інтересах сім'ї.

Жодних доказів укладення договору позики та отримання позики для потреб та в інтересах сім'ї апелянтом не надано.

Однак, що стосується посилання в рішенні суду на те, що ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 кошти з метою купівлі квартири, котру вона згодом придбала, за адресою м Харків, АДРЕСА_1, то колегія суддів вважає, що таке посилання в рішенні суду підлягає виключенню, оскільки такий висновок є припущенням, т.я. матеріали справи не містять відповідних доказів.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що на даний час між ним та ОСОБА_3 існує спір щодо поділу майна подружжя, предметом якого є спірна квартира.

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І ШИ Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2015 року змінити, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на те, що ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 кошти з метою купівлі квартири, котру вона згодом придбала, за адресою м Харків, АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -