Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/596/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальчук С. Я.
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.03.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.Л.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 9588 грн., завданої залиттям квартири, та 1000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначали, що на підставі свідоцтва на право власності на житло № 1279 від 06.11.2009 року є власниками квартири АДРЕСА_1. На протязі червня-серпня 2013 року з вини відповідача було декілька разів затоплено їх квартиру, чим завдано значну матеріальну шкоду.

Під час розгляду справи позивачи зменшили вимоги щодо розміру відшкодування і остаточно просили стягнути з відповідача на їхню користь у відшкодування завданої матеріальної шкоди - 2416 грн. та моральної шкоди -1000 грн., а також понесені ними витрати на проведення судової експертизи, сплату судового збору, правову допомогу.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26.12.2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 2416 грн., моральної шкоди 1000 грн., а всього 3416 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачем з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права ставиться питання про зміну судового рішення в частині стягнення з нього 2743,60 грн. судових витрат, скасування судового рішення в частині стягнення з нього моральної шкоди і витрат на правову допомогу, та залишення без змін рішення суду в іншій частині. Зазначено, що судом не взято до уваги ту обставину, що позивачі на момент залиття квартири в ній не проживали, з моменту залиття квартири та звернення до суду з позовом минуло більше року, ними не зазначено, в чому полягали їхні моральні страждання, а тому вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною. Не надано доказів на підтвердження дійсності отримання правової допомоги, а договір про надання правової допомоги укладено між адвокатом та позивачем ОСОБА_2, а позивач ОСОБА_3 правову допомогу не отримував, тому не має права на таке відшкодування. До витрат на правову допомогу на думку відповідача безпідставно враховано: 487 грн. за попередню консультацію, оскільки дана дія не є процесуальною дією, 487 грн. за ознайомлення адвокатом з висновком експертизи, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення цієї дії.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.131).

Позивачі надіслали заяву про розгляд справи без їх участі, та заперечення на апеляційну скаргу (а.с.132-135).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право власності на житло № 1279 від 06.11.2009 року, в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.5).

ОСОБА_4 є власником квартири № 38 в цьому ж будинку.

Згідно копії акта роботи комісії від 08.10.2013 року, складеного за участю заступника міського голови - ОСОБА_5, техніка дільниці ЖЄД Гайворонського ККП - ОСОБА_6, представника жителів багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_7, в присутності ОСОБА_2, при обстеженні квартири АДРЕСА_1, виявлено замокання стелі та стін кухні, руйнування стін та значне відшарування штукатурки, грибкові утворення на стінах та стелі кухні і частково туалетної кімнати квартири, внаслідок постійних, неодноразових затоплень протягом тривалого часу з приміщення кухні вищерозташованої квартири № 38, належної ОСОБА_4 (а.с.9). При обстеженні інших кімнат не виявлено слідів замокання та руйнування стелі та стін.

Відповідно до інформації за №02-22/706 від 10.10.2013 року, наданої Гайворонським міським головою, при обстеженні комісією міської ради квартири АДРЕСА_1, виявлено замокання стелі та стін кухні, руйнування стін та значне відшарування штукатурки на стінах та стелі, при обстеженні інших кімнат не виявлено слідів замокання та руйнування стелі та стін. Виникнення руйнування стін та стелі кухні вказаної квартири по висновкам комісії виникло внаслідок постійних, неодноразових підтоплень з приміщення кухні вищерозташованої квартири № 38 (а.с.10-14).

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, на підставі якої суд вирішив спір, підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний звязок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Аналогічна відповідальність наступає й за завдану моральну шкоду, крім випадків, установлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У деліктних правовідносинах діє презумпція завдавача шкоди, згідно з якою вина відповідача презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, що завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" коли відшкодування шкоди у натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкодженому річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що пошкодження квартири сталося з вини відповідача, який допустив залиття квартири позивачів. Внаслідок цього позивачам спричинена моральна шкода, яка виражається в тому, що позивачі зазнали моральних страждань, в зв'язку із пошкодженням їхнього майна порушений нормальний спосіб їх життя, що вимагає від сім'ї додаткових витрат та зусиль.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, для встановлення обсягу і реальної вартості пошкодженого майна та розміру завданої шкоди, спричиненої в наслідок залиття квартири, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-5-1-003/14 від 10.12.2014 року розмір матеріального збитку, завданого власникам квартири за адресою АДРЕСА_1, внаслідок залиття становить 2416 грн. Вартість відновлюваного ремонту зазначеної квартири складає 2416 грн. (а.с.56-68).

Суд врахував вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, недоведення відповідачем відсутності своєї вини в заподіянні шкоди позивачам, і відповідно до ст.ст. 57, 59 ЦПК України вважав акт комісії від 08.10.2013 року (а.с.9) допустимим та належним доказом причин та наслідків пошкодження квартири позивачів через її залиття з квартири, що належить відповідачеві, обгрунтовано погодився із розміром визначеної висновком судової експертизи завданої майнової шкоди.

Відповідачем не було спростовано цей акт та не доведено протилежне, у тому числі і за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Задовольняючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження квартири її залиттям, суд обгрунтовано виходив з доведеності вини відповідача у заподіяні шкоди належному позивачам майну та спричинення їм моральної шкоди. При визначенні розміру морального відшкодування суд врахував характер правопорушення, глибину душевних страждань позивачів, а також вимоги розумності й справедливості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин й вірно застосував положення норм матеріального права, й оцінивши усі забрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Частинами 1 та 2 ст. 84 ЦПК передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачами на підтвердження факту отримання правової допомоги суду надано договір про надання юридичної допомоги та адвокатських послуг від 25.08.20147 року, укладений між адвокатом ОСОБА_8 та позивачем ОСОБА_2, та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу на загальну суму 2435 грн., з яких: - попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин в сумі 487 грн., розрахована за 1 годину; - вивчення та правовий аналіз матеріалів справи протягом двох годин - 974 грн.; - ознайомлення з висновком експертизи - 487 грн., розрахована за 1 годину; - складання заяви про зменшення позовних вимог в сумі 487 грн., з розрахунку за 1 годину (а.с.87, 90).

Згідно квитанції №000262 від 24.12.2014 року, виданої адвокатом ОСОБА_8, позивачем ОСОБА_2 за надання юридичних послуг сплачено 2435 грн. (а.с.92).

Також, в матеріалах справи міститься квитанція про оплату ОСОБА_2 коштів в сумі 2500 грн. за проведення експертизи (а.с.86).

За таких підстав, з врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню понесені нею судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

Судом першої інстанції не було враховано вказані норми процесуального права та надані позивачами докази щодо понесених судових витрат і безпідставно було стягнуто кошти у відшкодування судових витрат на користь обох позивачів, в тому числі - позивача ОСОБА_3

Порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2014 року в частині стягнення судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 5178,60 грн., з яких: 243,60 грн. судового збору; 2500 грн. витрати за проведення експертизи; 2435 грн. витрати на правову допомогу.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: