Ухвала

іменем україни

2 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі

м. Харкова, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2015 року,

встановила:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 18 липня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, остання отримала кредит у розмірі 20 856,68 доларів США на умовах, визначених договором, з кінцевим терміном повернення

18 березня 2020 року. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки від 18 липня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, за умовами якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за

зобов'язаннями, передбаченими кредитним договором як солідарні боржники. Крім того, в забезпечення зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентств «Верус», в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова (далі - ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус») 22 березня 2011 року укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник також відповідають перед банком як солідарні боржники в частині, обумовленій в додатку до договору поруки.

Неналежне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором призвело до утворення заборгованості, яка станом на 3 вересня 2013 року склала 45 295,72 доларів США.

Заочним рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 2 червня 2011 року з ОСОБА_3 на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 31 692,40 доларів США.

Позивачем було направлено на адресу ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за кредитним договором від 18 липня 2008 року.

У зв'язку з тим, що умови договору кредиту та поруки відповідачами не виконано, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 588,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23 жовтня 2014року становить 17 596,70 грн, стягнути солідарно з ОСОБА_4 за кредитним договором у розмірі 31 692 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23 жовтня 2014 року становить

410 416,58 грн та та стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» на користь

ПАТ КБ «Приватбанк» 200 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від

13 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі

175 965,70 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та

ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» на користь

ПАТ КБ «Приватбанк» 200 грн заборгованості за кредитним договором від

18 липня 2008 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 лютого

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що право вимоги у кредитора виникло з 15 квітня 2014 року, а позов пред'явлено у січні 2014 року, а відтак заявлений позов є передчасним.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що18 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 20 856,68 доларів США. Зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 березня 2020 року.

На забезпечення зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідають як солідарні боржники.

Також, в забезпечення зобов'язань 22 березня 2011 року між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник також відповідають перед банком як солідарні боржники в частині обумовленій в додатку до договору поруки.

15 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого

ПАТ КБ «Приватбанк» відступив останньому право вимоги у повному обсязі до боржників, що випливають з договорів, перелік яких визначено у додатку № 1 до цього договору.

11 серпня 2011 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Акцент-банк» була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору від 18 липня

2008 року, яка передбачає реструктуризацію боргу за кредитним договором та списання пені у розмірі 4 085,08 доларів США, визначено новий графік погашення заборгованості та збільшено щомісячний платіж, який ОСОБА_3 повинна надавати банку за умовами кредитного договору до 542,94 доларів США.

Установлено, що заочним рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 2 червня 2011 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 31 692,40 доларів США.

Пред'являючи позов у січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути заборгованість, яка утворилась станом на 3 вересня

2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд посилався на те, що додатковою угодою від 11 серпня 2011 року сторонами було узгоджено, що термін повернення кредиту вважається 1 460 день з моменту виникнення порушення, заборгованість за кредитом, починаючи з 1 461 дня порушення вважається простроченою (абз. 4 п. 6 додаткової угоди).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно із ст. ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди від 11 серпня 2001 року періодом сплати вважається період з «10» по «15» число кожного місяця, щомісячний платіж складає 542,94 доларів США.

У абз. 4 п. 3 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що у разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплата заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів,- позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Вирішуючи спір, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212, 213, 303, 316 ЦПК України на вказане уваги не звернув, не дав належної оцінки змісту додаткової угоди та не з'ясував, чи дотримано боржником умови вказаної додаткової угоди.

Викладене свідчить, що при вирішенні спору апеляційним судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказам,не правильно застосовані норми матеріального права, а саме ст. 1050 ЦК України, що в силу ч. 2

ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого апеляційним судом у справі рішення з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 23 лютого

2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська