Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 2-2076/11 Головуючий у 1-й інстанції: Дюженко Л.А.
Провадження № 22-ц/778/5609/15 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет застави та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 12.02.2008 року він позичив відповідачу 85 344 грн., що в еквіваленті складало 16 800 доларів США, строком до 13.03.2008 року без стягнення процентів за користування коштами, про що був укладений договір позики від 12.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І.

У встановлений договором строк ОСОБА_4 борг позивачу не повернув. На час подачі позову до суду борг становить 16 800 доларів США, що еквівалентно 133 728 грн. (курс 1 дол. США = 7,96 грн.). Добровільно повертати суму боргу відповідач не бажає.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між сторонами було укладено договір застави від 12.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І. За умовами договору застави заставодавець надає заставодержателю в заставу автомобіль - легковий седан, марки NISSAN, модель MAXIMA, рік випуску 2000, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить заставодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 22.01.2008р.

Відповідно звіту № 05/011 про експертну оцінку транспортного засобу ринкова вартість автомобіля складає 55 244,72 грн.

Отже, сума боргу (різниця між основною сумою боргу та вартістю автомобіля) становить 78 483,28 грн. (133 728 грн. - 55 244,72 грн.).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд: звернути стягнення на предмет застави відповідно до договору застави від 12.02.2008 року - автомобіль, легковий седан, марки NISSAN, модель MAXIMA, випуску 2000 року, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 22.01.2008р., визнати за ним право власності на вказаний автомобіль; стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму боргу в розмірі 78 483,28 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2011 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет застави відповідно до договору застави від 12.02.2008 року - автомобіль, легковий седан, марки NISSAN, модель MAXIMA, випуску 2000 року, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 55 244,72 грн., який належить на праві власності ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль, легковий седан, марки NISSAN, модель MAXIMA, випуску 2000 року, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 80 303,28 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ПАТ «Акцент-Банк» посилається на наявність кредитно-заставного договору № АВZІА800000011 від 18.01.2008р. та стверджує, що майно, на яке звернуто стягнення, перебуває у заставі Банку. Договір застави, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, був укладений 12.02.2008р., тобто пізніше, ніж кредитно-заставний договір від 18.01.2008р., і дані обставини не були враховані судом.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішення суду не оскаржували.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представників ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Наведені положення цивільного законодавства кореспондуються зі ст. 1 Закону України «Про заставу».

За положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підстави заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Частиною 4 ст. 588 ЦК України передбачено, якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та застав, які зареєстровані пізніше.

Аналогічні положення містяться в ч. 5 ст. 18 Закону України «Про заставу».

Статтею 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше.

Частиною 2 вказаної норми визначено, що правило визначення пріоритету згідно з цією статтею застосовується за умови, що обтяження, встановлене на користь продавця товару в кредит, було зареєстроване протягом п'яти днів із дня продажу і відповідний обтяжувач у зазначений строк письмово повідомив про виникнення в нього вищого пріоритету всіх інших обтяжувачів майна боржника, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 названого Закону у разі звернення стягнення на рухоме майно, яке є предметом декількох обтяжень, переважне право на проведення процедури звернення стягнення належить обтяжувачу з вищим пріоритетом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.02.2008 року між сторонами по справі було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_3 85 344 грн., що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 16 800 доларів США за офіційним курсом Національного банку України строком до 13.03.2008 року без стягнення процентів. Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І. 12.02.2008 року (а.с. 5).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між сторонами 12.02.2008 року було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І., зареєстровано в реєстрі за № 321. За умовами договору застави ОСОБА_4 надає ОСОБА_3 в заставу автомобіль - легковий седан, марки NISSAN, модель MAXIMA, рік випуску 2000, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить заставодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 22.01.2008р. (а.с. 6-7).

Відповідно до п. 3.1 договору застави заставодержатель набуває право звернути стягнення на заставлене майно у разі порушення позичальником (заставодавцем) будь-якої з вимог даного договору та договору позики, посвідченого Гедіковою Г.І., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 12.02.2008 року за р. № 320.

Як видно з копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, обтяження - застава рухомого майна: автомобіля легкового, номер об'єкта - НОМЕР_1, номер державної реєстрації: НОМЕР_2, автомобіль - легковий седан, марки NISSAN, модель MAXIMA, рік випуску 2000, було зареєстровано 12.02.2008 року (а.с. 8).

У встановлений договором позики строк ОСОБА_4 грошові кошти позивачу не повернув.

Крім іншого, договір застави у встановленому порядку не розривався та не визнавався недійсним, а отже є дійсним та має виконуватись згідно чинного законодавства.

За вищевикладених обставин колегія погоджується з висновком суду про те, що вимоги ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, як вбачається з доданих до апеляційної скарги письмових матеріалів, 18.01.2008р. між ПАТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_4 було укладено кредитно-заставний договір № АВZІА800000011, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит у загальному розмірі 15 950,32 доларів США, з яких 15 630,95 доларів США - на придбання автомобіля. Предмет застави за цим договором - автомобіль NISSAN Maxima, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, з датою погашення - 17.01.2013р. Предмет застави належить позичальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу № НОМЕР_3 від 22.01.2008р. Предмет застави передається в заставу разом з усіма його приналежностями згідно технічної документації (п.п. 16.1, 16.7 договору) (а.с. 58-66).

ПАТ "Акцент-Банк" було зареєстровано обтяження (застава рухомого майна) на предмет застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 30.12.2008р., що підтверджується копією витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 69-72).

Станом на 21.08.2015р. ОСОБА_4 заборгованість за договором № АВZІА800000011 від 18.01.2008р. не погасив, заборгованість становить 1 822 947,73 грн. (а.с. 67-68).

Таким чином, предмет застави за кредитно-заставним договором № АВZІА800000011 договором від 18.01.2008р. є предметом застави за договором застави від 12.02.2008р. (подвійна застава на одне й те саме рухоме майно).

Як зазначалося вище, реєстрація обтяження відповідно до кредитно-заставного договору № АВZІА800000011 від 18.01.2008р., укладеного між ПАТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_4 на автомобіль NISSAN Maxima, реєстраційний номер НОМЕР_2, здійснена 30.12.2008р., тобто після реєстрації 12.02.2008р. обтяження, здійсненого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І. на підставі договору застави, посвідченого 12.02.2008р. цим же приватним нотаріусом, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що обтяження Банку в даному випадку не має пріоритету над обтяженням, вжитим ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права в тій частині, що судом не було встановлено всіх обтяжувачів автомобіля, та, як наслідок, не було залучено їх до участі в справі в порядку ч. 2 ст. 35 ЦПК України (як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору), не є підставою для задоволення апеляційної скарги, т.я. згідно зі ст.ст. 309, 310 ЦПК України дане порушення не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання ПАТ "Акцент-Банк" на наявність переважного права Банку перед обтяженням ОСОБА_3 на задоволення вимог за рахунок заставленого майна в силу кредитно-заставного договору № АВZІА800000011 з посиланням на ч. 1 ст. 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», так як обтяження спірного майна не було зареєстровано Банком в п'ятиденний термін з дня укладення договору, що визначено ч. 2 ст. 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а тому не має пріоритету за ст. 15 названого Закону, оскільки обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів вартості предмету застави ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Так, згідно звіту № 05/011 про експертну оцінку транспортного засобу від 27.05.2010р. ринкова (середньоринкова) вартість автомобіля NISSAN-MAXIMA, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 на 26.05.2010р. складає 55 244,72 грн. (а.с. 9-12).

Інших доказів на спростування вказаної вартості автомобіля Банком апеляційному суду, які б колегія могла дослідити в порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК України, не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що спірний транспортний засіб не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за відповідачем, заява від останнього про зняття з обліку транспортного засобу не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався, на недостатню обґрунтованість мотивувальної частини рішення на правильність висновків суду по суті спору не впливають.

Не є підставою для скасування рішення суду і посилання у скарзі на те, що суд не перевірив реєстрацію змін в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а саме, щодо наявності запису про звернення стягнення на предмет застави.

Так, ч. 3 ст. 24, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - обтяжувач обрав спосіб звернення стягнення на підставі рішення суду, а не шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса чи інший позасудовий порядок. За таких обставин обов'язок зареєструвати початок процедури звернення стягнення у даному випадку виникає у обтяжувача лише після набрання чинності рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави.

Крім того, відповідно до п. 3 Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв (далі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 29.07.2004р. N 73/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29 липня 2004р. за N 942/9541, унесення змін до запису у Реєстрі здійснюється Реєстратором на підставі документа "Заява про реєстрацію змін обтяження рухомого майна" (додаток 3).

Згідно п. 3.3 цієї Інструкції при реєстрації у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження вноситься назва органу, який видав цей документ, або ПІБ нотаріуса, який його посвідчив.

Таким чином, внесення змін до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, в тому числі і щодо звернення стягнення на це майно, можливо лише на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса.

Сама по собі позовна заява не може бути підставою для внесення до Державного реєстру даних для звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяжування до того часу, поки не набере чинності рішення суду про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, яке і буде у даному випадку підставою для внесення змін у Державний реєстр.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи також не спростовують правильність висновків суду по суті спору щодо задоволення вимог позивача, як кредитора, за рахунок заставного майна, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2011 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: