справа №619/3761/15-ц
провадження №2/619/1708/15
РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2015 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_2» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив

ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому після уточнень просило стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» заборгованість за кредитними договорами №011/02/3-1553-06 від 16.11.2006 року, №012/02/3-1580-06 від 28.11.2006 року, які укладено в рамках Генеральної кредитної угоди №278 від 22.11.2005 року, яка станом на 29.10.2008 рік становить 473706,72 грн. В обґрунтування позову ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2» зазначило, що 22 листопада 2005 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником за усіма правами та обовязками якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 ОСОБА_2», в особі Харківської обласної дирекції) було укладено Генеральну кредитну угоду №278 урахуванням змін, які були внесені до кредитного договору шляхом укладання додаткових угод, а виконання умов Генеральної кредитної угоди №578 від 22.11.2005 року було укладено: Кредитний договір №011/02/3-1553-06 від 16.11.2006 року; Кредитний договір №012/02/3-1580-06 від 28.11.2006 року. 29.10.2008 року позичальник - ОСОБА_6 помер. У відповідності до ч.1 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини. Згідно вимог ч.2 ст.1281ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. До цього часу спадкоємці померлого ОСОБА_7 не зважаючи на їх обовязок, не повідомили кредитора наявне спадкове майно, його вартість, хоча спадкоємцям достовірно відомо стосовно боргових зобовязань померлого перед ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_2». Порушенням зобов'язання відповідно до ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, у відповідності до умов п.10.1 вищевказаного кредитного договору: за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Взятих на себе зобовязань ОСОБА_6 не виконав, в звязку з чим станом на 29.10.2008 року за кредитним договором №011/02/3-1553-06 від 16.11.2006 року виникла заборгованість, яка складається: сума заборгованості за кредитом - 232 928,56 грн., сума заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами - 3898,05 грн., сума пені, нарахованої за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків 51,59 грн. Взятих на себе зобовязань ОСОБА_6 не виконав, в звязку з чим станом на 29.10.2008 року за кредитним договором №012/02/3-1580-06 від 28.11.2006 року виникла заборгованість, яка складається: сума заборгованості за кредитом - 232 930,56 грн., сума заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами - 3897,96 грн.

Відповідачі позов не визнали у повному обсязі, їх представник ОСОБА_8 подав письмові заперечення, в яких вказав, що ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_8» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_3 ОСОБА_8» звернулось до суду з вимогою про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 286398,56 грн. за кредитними договорами №011/02/3-1553-06 від 16.11.2006 року та №012/02/3-1580-06 від 28.11.2006 року, які укладено в рамках Генеральної кредитної угоди №278 від 22.11.2005 року. Сторонами вказаних кредитних договорів та Генеральної кредитної угоди є ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_8» та ОСОБА_6, який помер 29.10.2008 року. Відповідно до ст.608 ЦК України, зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно с нерозривно повязаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями померлого за законом. Частиною 2 ст.1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом мести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Настання строку вимоги за кредитними договорами повязано з кінцевим терміном повернення грошових коштів, одержаних в кредит. Такий строк є однаковим для обох договорів 08 листопада 2011 року. Більше того, варто зазначити, що право вимоги за кожним окремим платежем згідно з графіком погашення заборгованості виникає у випадку настання прострочення його виплати. Тому кінцева дата строку, на який було укладено кредитні договори, є навіть максимально можливою для Банку, з якого починається відлік строку для пред'явлення своїх вимог до спадкоємців позичальника. ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_8» в своїй позовній заяві навіть не вказує, коли та з яких джерел йому стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_7 За умови, що кредитор навіть не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Проте позивач достеменно знав про факт смерті ОСОБА_7 ще до спливу шестимісячного строку для заявления кредиторами своїх вимог до спадкоємців, що вказує про можливість звернення ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_8» до нотаріальної контори з письмовою вимогою (претензією) до спадкоємців. Визначений ч.3 ст.1281 ЦК України строк предявлення кредиторами спадкодавця своїх вимог до спадкоємців є законним преклюзивним строком, сплив якого припиняє існування права вимоги кредитора внаслідок нездійснення кредитором свого права. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012 року: «2.1. Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відмикання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. 3.11. Заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Усі наступні заяви (додаткові, від інших спадкоємців, кредиторів) також реєструються у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку. На всіх заявах зазначаються дата і час їх надходження та номер спадкової справи.». Отже, з огляду на наведені положення Порядку, є однозначним для сприйняття та розуміння, що чинне законодавство встановлює єдину належну та допустиму форму предявлення кредитором спадкодавця вимоги до спадкоємців шляхом подання саме письмової вимоги до нотаріуса (нотаріальної контори) за місцем заведення спадкової справи, або, з огляду на положення ЦПК, - подати відповідний позов до суду до спадкоємців померлого, і саме у строки, встановлені ст.1281 ЦК України, які є преклюзивними (присікальними) та відновленню не підлягають. Таким чином, позивачем вчасно, у строк, передбачений законодавством, не було подано відповідної письмової претензії кредитора до спадкоємців, які прийняли спадщину, а тому вказане позбавляє ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_8» права на предявлення будь-яких вимог до спадкоємців, адже строк їх предявлення за кредитними договорами №011/02/3-1553-06 від 16.11.2006 року та №012/02/3-1580-06 від 28.11.2006 року сплинув 08.11.2012 року.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні позову з підстав, які зазначені у письмових запереченнях. Також подав письмову заяву про застосування строків позовної давності, оскільки останнім днем строку, в межах якого ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_8» мало право на звернення до суду з вимогою про стягнення коштів за договорами кредиту, є 08 листопада 2014 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 просив задовольнити позов з підстав, які зазначені у позовній заяві.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до кредитного договору №011/02/3-1553-06 від 16.11.2006 рокуВАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_8»у відповідності до Генеральної угоди №278 від 22.11.2005 року надало ФОП ОСОБА_6 кредит у сумі 320000 гривень із сплатою 19,5 відсотків річних строком з 16.11.2006 року по 08.11.2011 року та з погашенням відповідно до Графіка погашення кредиту та відсотків (додаток №1 до цього договору), що є невідємною частиною цього Договору.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №011/02/3-1553-06 від 16.11.2006 року, станом на 29.10.2008 року числиться заборгованість в сумі 236878,20 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 232928,56 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 3898,05 грн., пеня у розмірі 51,59 грн.

Відповідно до кредитного договору №012/02/3-1580-06 від 28.11.2006 року ВАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_8»у відповідності до Генеральної угоди №278 від 22.11.2005 року надало ФОП ОСОБА_6 кредит у сумі 320000 гривень із сплатою 19,5 відсотків річних строком з 28.11.2006 року по 08.11.2011 року та з погашенням відповідно до Графіка погашення кредиту та відсотків (додаток №1 до цього договору), що є невідємною частиною цього Договору.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №012/02/3-1580-06 від 28.11.2006 року, станом на 29.10.2008 року числиться заборгованість в сумі 236828,52 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 232930,56 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 3897,96 грн.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №1-1165, спадкова справа №351/2009, спадкоємцями майна ОСОБА_6, який помер 29 жовтня 2008 року, на ? частку є його дружина ОСОБА_4, на ? частку є його син ОСОБА_5. Оцінка спадкового майна складає 647247,98 грн.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з кредитних договорів №011/02/3-1553-06 від 16.11.2006 рокута №012/02/3-1580-06 від 28.11.2006 року ВАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_8»у відповідності до Генеральної угоди №278 від 22.11.2005 року надало ОСОБА_6 грошові кошти всього у сумі 640000 гривень.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день смерті ОСОБА_6, за розрахунками позивача, доданими до позовної заяви, з урахуванням уточнень, заборгованість за кредитними договорами з урахуванням суми заборгованості по відсотках за користування грошовими коштами та суми пені, нарахованої за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків складає 473706,72 грн.

У судовому засіданні зясовано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями померлого ОСОБА_10, отримали свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою ст.1281 ЦК України, позбавляється права вимоги.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, претензії кредиторів мають бути подані в письмовому вигляді та приєднані до спадкової справи.

Борги спадкодавця - це майнові зобов'язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов'язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

Отже, чинне законодавство встановлює єдину належну та допустиму форму предявлення кредитором спадкодавця вимоги до спадкоємців шляхом подання саме письмової вимоги до нотаріуса (нотаріальної контори) за місцем заведення спадкової справи з доданими до неї документами, що підтверджують вимоги кредитора, або, з огляду на положення ЦПК, - подати відповідний позов до суду до спадкоємців померлого, і саме у строки, встановлені ст. 1281 ЦК України, які є преклюзивними (присікальними) та відновленню не підлягають.

Пленум Верховного Суду України у п.11 своєї постанови №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив судам, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За змістом ст.ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-178цс15 від 01 липня 2015 року, яка є обов'язковою для судів відповідно до вимог ст.3607 ЦПК України.

У судовому засіданні представником відповідачів було подано письмову заяву про застосування строків позовної давності, що є окремою самостійною підставою для відмови у задоволенні позову з огляду на кінцевий строк виконання зобовязань за наданими Позивачем кредитними договорами №011/02/3-1553-06 від 16.11.2006 року та №012/02/3-1580-06 від 28.11.2006 року.

Суд погоджується з твердженням про те, що трирічний строк, в межах якого відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позивач мав право звернутися до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитними договорами померлого ОСОБА_6, сплинув, враховуючи дату смерті позичальника 29 жовтня 2008 року, кінцевий строк повернення грошових коштів за кредитними договорами 08 листопада 2011 року, а також преклюзивні строки, встановлені ст.1281 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_8» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок