Номер провадження 2/754/2411/15
Справа №754/3628/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Журавської О.В

з участю секретаря : Ліовської О.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 як опікун, ОСОБА_3, третя особа : Орган опіки і піклування Дерницької районної у м.Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості за невиконання грошового зобов»язання,суд--

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, яку було уточнено в процесі судового розгляду, про стягнення солідарно з ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 та з ОСОБА_3 за рахунок майна ОСОБА_2, інфляційні втрати у розмірі 103 660,71 грн. та 3 % річних у розмірі 5 025,14 грн. за невиконання грошового зобов'язання за період з 01.09. 2014 р. по 25.07.2015 р., витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. та судовий збір. Просить винести окрему ухвалу, якою зобов'язати Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації звільнити ОСОБА_3 від повноважень опікуна у зв'язку з невиконанням нею своїх обов'язків.

Свої вимоги мотивувала тим, що 26.02.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва постановлено рішення, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 суму 184 555 грн., яка була отримана ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартири від 23.09.2005 р. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 31.07.2013 р. зазначене рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми 184 555 грн. залишено без змін. Одночасно стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 845 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2013 р. зазначені рішення судів залишено без змін. Загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за вищезазначеними судовими рішеннями складає 186 400 ,00 грн. На підставі зазначеного, Дарницьким районним судом м. Києва були видані виконавчі листи. Рішення суду боржником не виконувалось, борг відповідачем не повертався. Зокрема, рішенням Деснянського районного суду м. Києва з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто заборгованість за невиконання зазначеного грошового зобов'язання з період з 01.08.2013 р. по 31.08.2014 р. в розмірі 31 044, 45 грн. На підставі зазначеного просить стягнути з відповідача заборгованість у зв'язку з невиконанням рішення суду з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виконання рішення суду та трьох процентів річних за наступний період з 01.09.2014 р. по 25.07.2015 р., витрати на правову допомогу та судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що ст. 625 ЦК України застосовується лише у випадку наявності між сторонами грошових зобов'язань, що виникають з актів цивільного законодавства, а не з рішення суду. Зокрема, пояснили, що прострочення виконання зобов'язання сталось не з вини боржника, так як ОСОБА_3, яка є опікуном ОСОБА_2 неодноразово зверталась до позивача та відділу ДВС з намаганням отримати інформацію про номер рахунку банківської картки для перерахування коштів, однак без успішно. Також, зазначили, що розмір заборгованості, яку просить стягнути позивач за прострочення виконання зобов'язання, невідповідний наслідкам порушення. Пояснили, що будь-якого іншого майна чи грошових коштів ОСОБА_2 не має, у зв'язку з чим, кошти будуть повертатись за рахунок опікуна ОСОБА_3, яка в період з 2012 по 2014 рік не має доходів, проживає в селі та доглядає хворого брата. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, зазначили, що будь яких доказів надання правової допомоги суду не надано.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2006 р. визнано недієздтною ОСОБА_2 та призначено її опікуном ОСОБА_3

26.02.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва постановлено рішення, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 суму 184 555 грн , яка була отримана ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу квартири від 23.09.2005 р.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 31.07.2013 р. рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013 р. в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми 184 555 грн. залишено без змін. Одночасно стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 845 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2013 р. зазначені рішення судів залишено без змін.

Загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за вищезазначеними судовими рішеннями складає 186 400,00 грн .

На підставі вище зазначених рішень, Дарницьким районним судом м. Києва були видані виконавчі листи, на підставі яких відкрито виконавчі провадження №41867987 та №41867921. (а.с. 23,118-121)

Як встановлено в судовому засіданні, та зокрема, не заперечувалось стороною відповідача, боржником ОСОБА_2 рішення судів про стягнення грошових коштів не виконувались.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2014 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму в розмірі 31 044, 45 грн., що становить індекс інфляції та 3 % річних за невиконання грошового зобов'язання по поверненню суми в розмірі 186 400 грн., стягнутої зазначеними вище рішеннями суду, за період з 01.08.2013 р. по 31.08.2014 р.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2013 р. рішення Деснянського районного суду м. Києва змінено, а саме викладено резолютивну частину в новій редакції та вказівкою про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 В решті рішення суду залишено без змін.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось стороною відповідача, в період з 01.09.2014 р. зобов'язання по виплаті ОСОБА_1 суми в розмірі 186 400 грн. не виконувалось.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме квитанцій (а.с. 109, 110), ОСОБА_3 сплачено борг по виконавчому провадженню №41867987 в розмірі 203 110, 50 грн., остання проплата здійснена 27.07.2015 р. та по виконавчому провадженню №41867921 суму в розмірі 2 129, 5 грн.

Тобто, зобов'язання виконано лише 27.07.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦПК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача на те, що ст. 625 ЦК України не може бути застосована до даних правовідносин, у зв'язку з відсутністю між сторонами грошових зобов'язань, у зв'язку з тим, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка була викладена у цивільній справ № 6-113 цс 14 від 01.10.2014 р., будь-яке зобов'язання , яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підставою відповідальності за ст. 625 ЦК є сам факт порушення грошового зобов'язання.

Оскільки боржник зобов'язання за рішеннями Дарницького районного суду м. Києва та Апеляційного суду м. Києва, виконав лише 27.05.2015 р., а заборгованість за їх прострочення за період з 01.08.2013 р. по 31.08.2014 р. вже стягнута, позивач скористалась своїм правом та перерахувала суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за період їх невиконання, а саме з 01.09.2014 р. по 25.07.2015 р.

Виходячи з вище наведеного, розрахунок суми заборгованості:

сума заборгованості у відповідності - 186 400 грн.;

3 % річних - 186 400 х3%/365х328 днів = 5 025, 14 грн.;

індекс інфляції за час прострочення виконання зобов'язання: 186 400 х 1, 556 - 186 400 грн. (сукупний індекс інфляції) = 103 660, 71 грн.

Посилання сторони відповідача на матеріальний стан, відсутність грошових коштів та майна, суд вважає необґрунтованими, так як відсутність грошових коштів, у відповідності до вимог цивільного законодавства України не є підставою для звільнення від відповідальності та від обов'язку виконати зобов'язання.

Необґрунтованими та недоведеними суд вважає посилання сторони відповідача на відсутність вини з боку боржника, у зв'язку з тим, що стороною відповідача, в порядку ст. 614 ЦК України не надано доказів вжиття всіх залежних від боржника заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Як вбачається з позовної заяви, зазначену заборгованість позивач просить стягнути солідарно з боржника ОСОБА_2 та її опікуна ОСОБА_3 за рахунок майна ОСОБА_2, посилаючись на те, що саме на опікуна покладені зобов'язання розпоряджатись майном та коштами ОСОБА_2

З вищезазначеною вимогою суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними .

Відповідно до ст. 15 СК України майновий обов"язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун .

Відповідно до ч. 4 ст. 41 ЦК України відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун ( стаття 1184 цього Кодексу ) .

У відповідності до ч. 4 ст. 67 ЦК України, опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Невиконання ОСОБА_2, яка визнана недієздатною, грошового зобов"язання, яке виникло на підставі рішення суду не є шкодою в розумінні ст 1184 ЦК України, а тому вимога позивача про солідарне стягнення з недієздатної особи та її опікуна заборгованості за невиконання зобов'язання не відповідає вимогам діючого законодавства .

Оскільки грошове зобов'язання за невиконання якого позивачем заявлено вимогу про стягнення збитків, покладено саме на недієздатну ОСОБА_2, то повернення грошових коштів має бути здійснено опікуном ОСОБА_3 за рахунок виключно майна недієздатної, а тому відсутні підстави притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за невиконання зобов'язання у зв'язку з відсутністю майна у ОСОБА_2

Зокрема, вимога позивача про стягнення заборгованості за рахунок майна ОСОБА_2 є необґрунтованою, недоведеною та не конкретизованою, та зокрема, зазначене питання підлягає вирішенню на стадії виконання рішення суду з визначенням обсягу наявного у боржника майна.

З огляду на викладене, вимоги про стягнення суми в розмірі 108 685, 85 грн., з яких: 5 025, 14 грн. - 3 % річних; 103 660, 71 грн. - інфляційні втрати є обґрунтованими, підлягають задоволенню та стягненню з ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3

Вимоги позивача про винесення окремої ухвали про зобов'язання Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації звільнити ОСОБА_3 від повноважень опікуна у зв'язку з невиконанням нею своїх обов'язків, суд вважає необґрунтованими та недоведеними.

У відповідності до ст. 211 ЦПК України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

В ході судового розгляду зазначених вище обставин, а саме порушення ОСОБА_3 прав підопічної ОСОБА_2, невиконання останньою своїх обов'язків, не встановлено, зокрема, позивачем не надано доказів зазначеного.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн., що підтверджується матеріалами справи, які не перевищують граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, а саме 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, що відноситься також до судових витрат та на підставі ст. ст. 79,85 ЦПК України підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 88, 209 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 108 685 ( сто вісім тисяч шістсот вісімдесят п»ять) грн..85 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1087 грн. та витрати и на правову допомогу у розмірі 2500 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: