УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Херсонська міська рада, про встановлення земельного сервітуту, усунення перешкод у здійсненні права власності та відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_8, подану представником - ОСОБА_9, на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 4 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 17 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про встановлення земельного сервітуту, усунення перешкод у здійсненні права власності та відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 жовтня 2012 року їм на праві спільної часткової власності у рівних частинах належить 50/100 частин житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 по 50/400 кожному, відповідно. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2013 року їм виділена в користування земельна ділянка під частиною вказаного домоволодіння площею 290 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1 Відповідачу на праві власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою в АДРЕСА_2. Після виділення їм у користування земельної ділянки під частиною їх домоволодіння площею 290 кв.м, вони позбавлені можливості обслуговувати належне їм нерухоме майно, оскільки для такого обслуговування потрібно потрапляти на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні відповідача, що є неможливим, оскільки останній перешкоджає та не дозволяє їм обслуговувати належне їм домоволодіння. У зв'язку із тим, що відповідач постійно чинить їй перешкоди у здійсненні права власності на належне їм майно, не надає можливості зробити ремонт та обслуговувати ту частину домоволодіння, яка виходить на земельну ділянку, яка знаходиться в його користуванні, позивачі просили суд встановити на їх користь безоплатний постійний земельний сервітут у вигляді права проходу по земельній ділянці відповідача для обслуговування житлового будинку, усунути їм перешкоди у здійсненні права власності, стягнути матеріальну та моральну шкоду, відшкодувати судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 4 червня 2015 року позов задоволено частково. Встановлено на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 безоплатний постійний земельний сервітут у вигляді права проходу по земельній ділянці ОСОБА_7, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, двічі на рік, а саме: в весняний та осінній періоди тривалістю до двох тижнів. Усунуто ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні права власності 50/100 частинами житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу встановлених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 металевого щиту, щільної тканини, кущів винограду Вирішено питання про судові витрати. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 17 липня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення судових витрат, зменшено стягнену суму з 4 980 грн до 2 490 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять скасувати судові рішення в частині задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, з висновками якого фактично погодився апеляційний суд, виходив із того, що у позивачів відсутня можливість влаштування проходу і проїзду до частини свого будинку іншим шляхом, ніж через суміжну земельну ділянку, що належить відповідачу, тому наявні правові підстави для встановлення земельного сервітуту.

Проте погодитись із такими висновками судів не можна, тому що суди дійшли їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судами установлено, що на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 жовтня 2012 року позивачам на праві спільної часткової власності у рівних частинах належить 50/100 частин житлового будинку у АДРЕСА_1 по 50/400 частин кожному. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Херосна від 21 серпня 2013 року позивачам у користування виділена земельна ділянка площею 290 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1

ОСОБА_8 на праві власності належить 54/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_7 належить 46/100 частин зазначеного домоволодіння. Відповідачі є землекористувачами земельної ділянки за зазначеною адресою.

Позивачі звертаючись до суду з указаним позовом, зазначали про те, що у них відсутня можливість влаштування проходу і проїзду до частини свого будинку іншим шляхом, ніж через суміжну земельну ділянку, що належить відповідачу, тому наявні правові підстави для встановлення земельного сервітуту.

Статтею 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут, як зазначено у ст. 402 ЦК України, може бути встановлений договором, законом, заповітом або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 98 ЗК України та ч. 2 ст. 100 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут може бути встановлений договором між собою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

При цьому, виходячи із сутності сервітуту, обсяг користування чужим майном повинен бути чітко окреслений, оскільки обмеження права власності особи на майно, щодо якого встановлено сервітут, не позбавляє права продовжувати використовувати свою земельну ділянку за цільовим призначенням, тобто можливості здійснення правомочностей володіння, користування, розпорядження у межах, не обтяжених сервітутом (ч. 3 ст. 98 ЗК України, ч. 5 ст. 403 ЦК України).

Встановлення сервітуту здійснюється для обслуговування належної власникам або користувачам земельної ділянки за рахунок «обслуговуючої», тобто сервітутної земельної ділянки.

Встановивши для ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 тимчасовий безоплатний сервітут для обслуговування будинку на земельну ділянку по АДРЕСА_2, якою користуються відповідачі, суди всупереч вимогам ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не зазначили в якій саме частині земельної ділянки встановлено сервітут, судові рішення не містять опису розмірів земельної ділянки, яка відповідає встановленій у сервітуті площі земельної ділянки. Крім того, у рішенні відсутнє мотивування причин встановлення безоплатного земельного сервітуту, з урахуванням того, що відповідачі заперечували проти встановлення безоплатного земельного сервітуту на користь позивачів.

Також судом у достатньому обсязі не з'ясовано, чи буде установлення сервітуту порушуватися права власника земельної ділянки, а саме чи не буде його встановлення у такий спосіб найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Разом із тим, суди усуваючи позивачам перешкоди у користуванні належним їм майном, шляхом демонтажу металевого щиту, щільної тканини та кущів винограду, послались на висновок будівельно-технічної експертизи проведеної у справі, однак у порушення норм процесуального права не взяли до уваги, що зазначеним висновком експертизи не встановлено категоричного висновку про те, що саме ці порушення стали причиною руйнування житлового будинку, який належить на праві власності позивачів.

Оскільки судами допущені порушення норм процесуального права в частині позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Херсонська міська рада, про встановлення земельного сервітуту, усунення перешкод у здійсненні права власності, що унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, то оскаржувані судові рішення в зазначеній частині на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом із тим, при новому розгляді судам слід звернути увагу на те, що рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 жовтня 2012 року, на підставі якого позивачі набули право власності на частину вищевказаного будинку, необхідність доступу для обслуговування якого є підставою для встановлення земельного сервітуту, скасовано рішенням апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року.

У решті судові рішення до суду касаційної інстанції не оскаржені та предметом перегляду не є (ст. 335 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, подану представником - ОСОБА_9, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 4 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 17 липня 2015 року в частині позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Херсонська міська рада, про встановлення земельного сервітуту, усунення перешкод у здійсненні права власності скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська