Ухвала іменем україни
27 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ УмноваО.В., розглянувши касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання ордеру недійсним та виселення,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року позивач - квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним ордер №009436 серія ПР від 21 травня 2013 року, виданий Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради ОСОБА_2 на заселення в квартиру АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із вказаної квартири.

Позов мотивовано тим, що на підставі рішення начальника Одеського гарнізону від 17 жовтня 1994 року на ім'я військовослужбовця ОСОБА_2 видано посвідчення №135 від 17 жовтня 1994 року на право зайняття житлової площі в гуртожитку, квартири АДРЕСА_2, на склад сім'ї дружина - ОСОБА_3, донька - ОСОБА_4 У 1995 році ОСОБА_2 звільнено з лав Збройних Сил України за станом здоров'я з вислугою 27 років. 03 червня 1995 року останнього, згідно вимог чинного житлового законодавства включено до позачергової черги на отримання жилого приміщення. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Розпорядженням квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 02 листопада 2007 року, на підставі рішення начальника КЕВ м. Одеси від 02 листопада 2007 року переоформлено особистий рахунок квартири АДРЕСА_2 на ОСОБА_3 з правом укладення договору найму цієї площі. 12 грудня 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підписали нотаріально посвідчену заяву про те, що вони не будуть приватизувати та реєструвати право власності, а звільнять та здадуть Міністерству оборони України, квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси на протязі двох календарних місяців квартиру АДРЕСА_2 у разі отримання ізольованої двокімнатної квартири по АДРЕСА_1 у житловому стані. 15 січня 2013 року на засіданні житлової комісії управління Південного оперативного командування ОСОБА_2 та членам його сім'ї, доньці - ОСОБА_4, розподілено житлову площу для постійного проживання: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 54,4 кв. м. Розподіл даного житла погоджено та затверджено начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, головою житлової комісії Одеського гарнізону та начальником Одеського гарнізону. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради видала ордер №009436 серія ПР на спірну квартиру. Позивач вважає, що відповідачі шляхом омани, не виконавши свої зобов'язання щодо звільнення однокімнатної квартири АДРЕСА_2, площею 12,3 кв. м, отримали ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 з житлового фонду Міністерства оборони України та заселилися у дане житлове приміщення. В зв'язку з чим, квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій, встановлено, що під час проходження військової служби в Одеському військовому окрузі у 1994 році з відомчого житлового фонду Міністерства оборони України ОСОБА_2 разом із сім`єю (дружиною ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4.) був забезпечений житлом - однокімнатною квартирою АДРЕСА_2 (площею 12,3кв.м). З 1995 року перебував на обліку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов в Одеському гарнізоні та був включений до позачергової черги на отримання житла. У вересні 2007 року шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано на підставі рішення суду. 15 січня 2013 року на засіданні житлової комісії управління Південного оперативного командування (згідно протоколу №1) ОСОБА_2 та членам його сім'ї (доньці - ОСОБА_4.) розподілено житлову площу для постійного проживання: двокімнатну квартиру площею 54,4 кв.м. за адресою - АДРЕСА_1. Розподіл даного житла погоджено та затверджено начальником КЕВ м. Одеси, головою житлової комісії Одеського гарнізону та начальником Одеського гарнізону. Приморська районна адміністрація Одеської міської ради видала ордер на це жиле приміщення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що відповідачі отримали ордер на спірну квартиру на законних підставах, оскільки мали право на поліпшення житлових умов з 1995 року, перебували у встановленому законом порядку на квартирному обліку, надали відомості про склад сім`ї та побутові умови, які відповідають дійсності та перевірені в ході розгляду справи.

Позивачем не доведено, що при отриманні ордера на спірне житлове приміщення відповідачі або службові особи при вирішенні питання про надання цього жилого приміщення, діяли неправомірно всупереч інтересам чи правам іншихгромадян або організацій, або порушили порядок і умови надання жилих приміщень.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження підстав для визнання ордеру на спірне жиле приміщення недійсним, тому відсутні правові підстави для задоволення цих позовних вимог, а також позовних вимог про виселення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання ордеру недійсним та виселення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова