Справа № 161/4260/15-ц
Провадження № 2/161/1953/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - Пушкарчук В.П.

при секретарі Акайомовій Т.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Коренги В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту (шляхом виключення його з акту опису й арешту майна), -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивує тим, що 17 березня 2015 року їй стало відомо, що на її автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, 2008 року випуску, колір синій, д.н.з. НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, накладено арешт та заборону відчуження згідно акту опису й решту майна від 17.03.2015 року по виконанню виконавчого провадження відкритого Другим відділом ДВС ЛМУЮ відносно боржника ОСОБА_3.

На підставі рішення луцького міськрайонного суду від 02.07.2014 року про поділ мана подружжя, за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частки автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, 2008 року випуску, колір синій, д.н.з. НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2.

Відповідно до законодавства кожна особа несе особисту майнову та немайнову відповідальність по своїх зобов'язаннях, а тому позивач вказує, що не має жодного відношення до боргових зобов'язань свого колишнього чоловіка ОСОБА_3, і вважає, що позбавлення її законного права щодо користування та розпорядження автомобілем є незаконним.

Покликаючись на викладене, позивач просила звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції № 42951186 від 05.06.2014 року все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3

Ухвалою суду від 29.10.2015 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції у судовому засіданні позовну заяву не визнав, заперечував проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, заперечень щодо задоволення позову не мав.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у запереченні на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши сторін та представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що 05 червня 2014 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 42951186 виконавчих листів № 1-293 від 17.10.2011 року виданих Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь 28-ми стягувачів грошових коштів в загальній сумі 136 141,40 грн. накладено арешт та заборонено відчужувати все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику (а.с. 5) згідно акту опису й арешту майна від 17.03.2015 року (а.с. 6-7).

В підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду рішення Луцького міськрайонного суду від 02.07.2014 року про поділ майна подружжя, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить на праві власності ? частини автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, 2008 року випуску, колір синій, д.н.з. НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2 (а.с. 8-9).

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

На думку суду надані позивачем докази не підтверджують право власності позивача на вказаний автомобіль. Оскільки рішенням суду про поділ майна подружжя визначено тільки частку автомобіля, що належить ОСОБА_1 на праві власності, то твердження позивача, що вона є власником автомобіля не відповідає дійсності.

Крім того, відповідно до змісту постанови від 05.06.2014 року заборонено здійснювати відчуження і накладено арешт на рухоме та нерухоме майно виключно ОСОБА_3, про арешт будь-якого майна позивача в постанові не йдеться, як і про належних позивачу ? частки автомобіля. Цей же факт підтверджується і актом опису й арешту майна від 17.03.2015 року - про арешт автомобіля в цілому чи про арешт належних позивачу ? частки автомобіля в Акті мова не йдеться.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження порушення її прав, взагалі не обґрунтувала та не послалася на конкретні обставини в чому саме полягає порушення її прав як співвласника автомобіля - власника його ? частки. Також не обґрунтовано, яким чином наявність постанови Другого відділу ДВС ЛМУЮ від 05.06.2014 року, якою заборонено здійснювати відчуження і накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, порушено права ОСОБА_1.

Не наведено позивачем також і доводів яким чином Акт опису та арешту майна від 17.03.2015 року, яким описано й накладено арешт на ? частку автомобіля, власником якої є ОСОБА_3, порушено її права як власника іншої ? частки автомобіля.

Позивач без будь-яких обґрунтувань та пояснень, просить виключити в цілому автомобіль з Акту опису й арешту від 17.03.2015 року, а також звільнити в цілому автомобіль з під арешту, що накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 05.06.2014 року. Тобто, такими діями позивач, будучи власником лише ? частки автомобіля, без відповідних на це повноважень звертається до суду в інтересах власника іншої частки автомобіля - ОСОБА_3, якого визначає як відповідача.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскільки права позивача ОСОБА_1 в даному випадку не порушені, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 197, 213, 214, 215 ЦПК України, та на підставі ст.ст. 3, 15 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту (шляхом виключення його з акту опису й арешту майна) відмовити за безпідставності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги про апеляційне оскарження, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук