АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 687/999/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2158/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю сторін, представника апелянта,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок нанесення тілесних ушкоджень за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, вказувала, що 17.08.2014 року ОСОБА_3, перебуваючи на території її господарства, в ході суперечки наніс їй удар кулаком в обличчя, внаслідок чого вона впала на землю та отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у виді синця, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку. Ця обставина встановлена вироком Чемеровецького райсуду від 15.12.2014 року, яким ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 125 КК України. Цими діями відповідача їй завдано майнову шкоду на суму 1215,05 грн., що складають витрати на ліки, та моральну шкоду, що полягала у фізичному болю та душевних стражданнях, у приниженні її честі та гідності, яку вона оцінила у 10000 грн.

Відповідач в липні 2015 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 1478,48 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, завданих йому внаслідок нанесення тілесних ушкоджень. Посилався на те, що 18.08.2014 року було відкрите кримінальне провадження за ч.2 ст. 125 КК України за фактом нанесення йому ОСОБА_1 17.08.2014 року в ході того ж конфлікту тілесних ушкоджень у вигляді рани в області долоневої поверхні правої кисті, 5 саден на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу та передньо-внутрішньої поверхні лівого стегна. В подальшому він відмовився від підтримання обвинувачення і слідчим 08.10.2014 року винесена постанова про закриття цього кримінального провадження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він перебував на лікуванні в Чемеровецькій ЦРЛ з 18.08.2014 року по 01.09.2014 року та з 22.09.2014 року по 30.09.2014 року і витратив на ліки 1478,48 грн. Цими діями йому заподіяно і моральну шкоду, яку оцінював у 10000 грн.

Рішенням Чемеровецького районного суду від 12 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1215,05 грн. майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1324,64 грн. майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає це рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його в частині задоволення позову ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові. Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд, на думку апелянта, дійшов хибного висновку, що її дії є неправомірними і її вину доведено матеріалами справи про кримінальне правопорушення. Суд посилався на постанову Чемеровецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області від 08.10.2014 р., проте цією постановою кримінальне провадження відносно неї по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Відтак ОСОБА_3 не доведено, що вона вчинила щодо нього протиправні дії і, відповідно, завдала шкоду, тому відсутні підстави для задоволення його позову.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідач, він же позивач ОСОБА_2 просив відхилити скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, порушив норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим оспорюване рішення в частині вирішення позову ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що останнім доведено вину ОСОБА_1 у спричиненні йому тілесних ушкоджень.

Проте з таким висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Встановлено, що вироком Чемеровецького райсуду від 15.12.2014 року, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 15.12.2014 року і які змінені в частині призначеного покарання ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.10.2015 року ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 125 КК України.

Згідно вказаного вироку 17.08.2014 року ОСОБА_3, перебуваючи на території господарства ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, в ході словесної суперечки з останньою, наніс їй удар кулаком в обличчя, внаслідок чого вона впала та отримала тілесні ушкодження у виді синця, закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, що відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров'я. У зв'язку з цим ОСОБА_1 понесла витрати на лікування в сумі 1215,05 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому під шкодою слід розуміти зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК).

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України підлягають доведенню позивачем неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

За змістом ч.1-2 ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

В силу ч.1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На обґрунтування заявленого позову ОСОБА_2 стверджував, що ОСОБА_1 в ході цього ж конфлікту заподіяла і йому тілесні ушкодження, у зв'язку з чим йому спричинено майнову та моральну шкоду.

Встановлено, що ОСОБА_1 заперечувала факт спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Відтак ця обставина підлягала доказуванню позивачем достатніми та допустимими доказами.

Встановлено, що ОСОБА_2 звертався по факту спричинення йому тілесних ушкоджень із заявою до Чемеровецького РВУ МВС у Хмельницькій області, що внесена 18.08.2014 року до ЄРДР та здійснювалося досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 619 від 19.08.2014 року, здійсненої у кримінальному провадженні (а.с.53-54), у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у виді рани в області долонної поверхні правої кисті на рівні 1-го міжпальцевого проміжку, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, та 5 саден на зовнішній поверхні правого ліктьового суглоба та передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, що є легкими тілесними ушкодженнями.

Заявою від 08.10.2014 року ОСОБА_2 відмовився від підтримання приватного обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, у зв'язку з чим постановою слідчого СВ Чемеровецького РВ УМВСУ в Хмельницькій області від 08.10.2014 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000308 від 18.08.2014 року, закрито у зв'язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції помилково вважав встановленими обставини, викладені у мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження від 08.10.2014 року - щодо нанесення ОСОБА_1 ОСОБА_2 удару в груди, внаслідок чого він впав і пошкодив праву руку та ліву ногу до країв металевого паркану, хоча відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК лише вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У порушення ст.212 ЦПК України не дав належної оцінки зазначеній постанові про закриття кримінального провадження від 08.10.2014 року, зважаючи на суперечливий та взаємовиключаючий зміст її мотивувальної та резолютивної частин, і безпідставно визнав її достатнім доказом на підтвердження факту заподіяння наявних тілесних ушкоджень ОСОБА_2 саме ОСОБА_1

При цьому позивачем не представлено суду інших доказів відповідно до ст.ст. 57-58 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_1

Водночас суд не звернув уваги, що ОСОБА_2 у порушення ст.ст.10, 60 ЦПК не доведено наявність майнової шкоди та її розмір внаслідок саме цього ушкодження здоров'я.

Так, у позовній заяві ОСОБА_2 посилався, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він перебував на лікуванні з 18.08.2014 року по 01.09.2014 року та з 22.09.2014 року по 30.09.2014 року і витратив на ліки 1478,48 грн.

Проте, як вбачається зі змісту довідок Чемеровецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 01.09.2014 р., 30.09.2014 р. (а.с.76, 85), ОСОБА_2 у вказані періоди перебував на амбулаторному лікуванні з приводу вегето-судинної дистонії по гіпертензивному типу та гіпертонічної хвороби ІІ ступеню, ІХС, кардіосклерозу.

Вказані діагнози свідчать про відсутність причинного зв'язку між понесеними на це лікування витратами та фактом ушкодження здоров'я у виді рани руки та саден ноги і руки.

Згідно з довідкою Чемеровецької ЦРЛ від 22.09.2014 року (а.с.86) ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ЦРЛ з 08.09.2014 року по 19.09.2014 року з приводу інфікованої гнійної рани 1 пальця правої китиці.

Проте судом першої інстанції не розмежовано та не встановлено, які ж саме витрати, підтверджені фіскальними чеками (а.с.78,79), понесені ОСОБА_2 у зв'язку з лікуванням інфікованої гнійної рани руки.

ОСОБА_2 в засіданні апеляційного суду також не спромігся вказати на витрати, пов'язані з лікуванням рани руки.

За таких обставин у позові ОСОБА_2 слід відмовити за недоведеністю, відтак рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_2 і стягнення судових витрат з ОСОБА_1 слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В частині вирішення позову ОСОБА_1 рішення суду не оскаржується, відтак не переглядається в апеляційному порядку відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314-316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення судових витрат з ОСОБА_1, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок нанесення тілесних ушкоджень, відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Борсук В.О. Провадження № 22-ц/792/2158/15

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 30