Справа № 148/1959/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 листопада 2015 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі : головуючого судді Робак С.О.

при секретарі Немирівській Ю.А.

за участі адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовомдо ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, щовідповідно до рішення Тульчинського районного суду від 08.09.2006 його зобов'язано виплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму, щомісячно на користь неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, 22.01.2002 народження та сина ОСОБА_6, 31.10.2003 народження до досягнення ними повноліття.

Вважає, що на даний час розмір аліментів є завищений, оскільки на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_7, інвалід 1-ої групи. Так як стан її здоровя значно погіршився, то йому довелося звільнитися з роботи у зв'язку з необхідністю постійного догляду за нею. Саме з цих підстав він перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації Вінницької області.

Відповідно до довідки управління соціального захисту населення №1976 від 31.08.2015 він отримує соціальну допомогу за здійснення догляду за матірю, а тому виплачувати аліменти навіть у розмірі не менш, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а це на сьогоднішній день складає близько 800 грн., він фізично не має змоги.

Вважає, що він зможе реально виплачувати аліменти в розмірі 200 грн. на утримання обох дітей.

Витрачати значну частину маминої пенсії на виплату аліментів він не має права, оскільки будуть суттєво порушені інтереси особи, за якою він здійснює догляд.

Його колишня дружина і мати його дітей ОСОБА_4 на даний час працює на хлібоприймальному пункті в с. Маяки і отримує заробітну плату та може надавати дітям необхідну матеріальну допомогу.

Вважає, що він має право на зміну способу та розміру аліментів, так як в нього змінилося матеріальне становище, він не працює і на утриманні в нього знаходиться непрацездатна матір інвалід 1 групи, за якою він здійснює догляд, а відповідач може матеріально утримувати їхніх дітей, так як працює і отримує заробітну плату.

В звязку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить змінити спосіб та розмір аліментів з 1/3 частки від усіх видів заробітку на стягнення в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно на утримання двох дітей.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить його задовольнити.

Відповідач позов не визнала. Не згідна з розміром аліментів по 100 грн. на кожну дитину, так як це буде значно менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Вважає, що відповідач спроможний виплачувати аліменти в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, що буде і становити 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, так як утримує домашнє господарство, має земельні ділянки з яких отримує дохід, а також в населеному пункті, де він проживає разом з престарілою матірю проживають ще троє дітей ОСОБА_7, які теж можуть здійснювати за нею догляд.

Заслухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ).

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку ( доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України ).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку ( доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183, ст.184 СК України.

Відповідно до копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.09.2006, справа 2-992/2006 р. (а.с.5) з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, 22.01.2002 народження та сина ОСОБА_6, 31.10.2003 народження в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.08.2006 і до повноліття дітей.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження ( ч.3 ст.181 СК України ). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ( що фактично є зміною розміру ) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст.182-184 СК України, не може обмежуватись разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження ( зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку ( доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути нижче чим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно наданих позивачем документів, а саме: довідки управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області №1975 від 31.08.2015 (а.с.6), ОСОБА_3 знаходиться на обліку в управління соціального захисту населення Тульчинської РДА і одержує допомогу по догляду за пристарілою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; копії довідки до акта МСЕК серія 12 ААА №039151 (а.с.8), ОСОБА_7 являється інвалідом І групи, потребує стороннього догляду; копії трудової книжки УКР №2898626 (а.с.11), ОСОБА_8 28.07.2015 року звільнений з роботи за власним бажанням, в звязку з доглядом за хворим членом сімї інвалідом І групи.

Разом з тим ОСОБА_7 отримує пенсію за віком як багатодітна мати в розмірі 1792 грн., що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України в Тульчинському районі від 23.10.2015 року за № 2913/13-13/02/1 (а.с.29), а тому позивач додаткових витрат на її утримання не несе. Крім того, відповідно до довідки виконкому Суворовської сільської ради № 895 від 02.10.2015 року в ОСОБА_3 є підсобне господарство та земельні ділянки з яких він отримує дохід.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 вересня - 1455 грн.,відповідно до якого розмір аліментів для дитини даного віку в період з 01.09.2015 року по 01.12.2015 року не може бути меншим 436,50 грн.

Таким чином, суд вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дітей до 200 грн. на двох, як про це просить позивач, порушуватиме права дітей, на користь яких стягуються ці аліменти, оскільки є меншим за встановлений законом мінімум.

Також суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про право дитини від 20.11.1989, яка набула чинності для України 27.09.1991, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зменшення розміру аліментів в даному випадку буде суперечити інтересам дітей, на утримання яких стягуються аліменти.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180 183, 192 СК України, ст. 4, ст. 15, ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовити.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: