АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/3137/15 Головуючий в І інстанції Волошин Р.Р. Справа №647/1258/15-ц Доповідач: Воронцова Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від «19» жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області, треті особи: Кіровська сільська рада Бериславського району, відділ Держгеокадастру у Бериславському районі, про визнання права власності на земельну частку (пай), зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що у період з 01 січня 1948 року по 11 вересня 1989 року він працював у радгоспі «Зерновий» Бериславського району Херсонської області, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці. На підставі рішень зборів членів радгоспу «Зерновий» його було включено до переліку членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, у якому він перебував і на день звільнення за власним бажанням та у звязку із досягненням пенсійного віку та виходом на пенсію. У 1989 році у звязку з сімейними обставинами він змушений був переїхати до с.Копані Цюрупинського району. Його не інформували про виключення зі списків радгоспу «Зерновий», тому він вважає себе його членом.

Нещодавно йому стало відомо про те, що майно і землі КСП «Зерновий» (радгоспу «Зерновий») у 1995-1996р.р. були включені до обєктів приватизації і він мав можливість отримати право власності на земельний пай.

Про своє порушене право він дізнався з відповіді Бериславської РДА на його звернення з вказаного питання у квітні 2015 року.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги впродовж всього розгляду справи, позивач остаточно просив суд зобовязати відповідальних осіб Головного управління Держземагенства у Херсонській області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, відділу Держземагенства (Держгеокадастру) у Бериславському районі, Бериславської районної державної адміністрації включити його до списку членів КСП «Зернове» Бериславського району відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №942431 від 2004 року; визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в КСП «Зернове»; зобовязати відповідальних осіб відповідачів у справі видати йому сертифікат на право власності на земельну частку (пай) в КСП «Зернове» у розмірі, рівному площі, розмірам і якісним складом, як земельні ділянки (паї) отримані іншими членами КСП «Зернове» відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №942431 від 2004 року, виділити земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) за рахунок земель сільськогосподарського призначення державного резервного фонду на території Бериславського району, визначивши розміри в умовних кадастрових гектарах.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 19 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просив його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зьявилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні позову, суд І інстанції виходив з того, що при розпаюванні земель КСП «Зернове», позивач не був членом зазначеного підприємства, доказів на підтвердження членства суду не надав, тому він не був включений до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) і тому йому не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай).

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки до нього він дійшов повно зясувавши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, що їх регулюють, давши належну правову оцінку наданим сторонами доказам, у відповідності до положень норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що суд не дав належної оцінки наданим ним доказам на підтвердження членства у КСП «Зернове», а відтак і права на земельну частку (пай) при розпаюванні земель підприємства, а саме: заяв ОСОБА_6 про залишення його членом радгоспу «Зернове» після звільнення з роботи, та заяви про включення до списків членів КСП «Зерновий», показам свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили, що до 1999 року позивач працював у радгоспі «Зерновий», а згодом у КСП «Зерновий», і був членом вказаних підприємств, підлягають відхиленню, як такі, що не ґрунтуються на законі і висновки суду не спростовують.

Відповідно до приписів норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини: п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»; ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05.06.2003р. №899-IV; розяснень з вказаного питання, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», визначальним для визнання права особи на земельну частку (пай) є членство цієї особи у КСП, а також у разі, якщо особа є пенсіонером, яка раніше працювала у КСП і залишається членом зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_6, 11 вересня 1989 року він звільнився з радгоспу «Зерновий» за власним бажанням /т.1, а.с. 7-а/. Пенсійне посвідчення позивачу видано 12.06.1998 року /т.1, а.с. 6/.

Відповідно до п.3.2 Статуту КСП «Зернове», затвердженого рішенням Бериславської РДА №218-а від 16.05.1996р., прийняття в члени підприємства проводиться правлінням підприємства у присутності особи, яка подала заяву, з послідуючим затвердженням на загальних зборах членів підприємства (зборах уповноважених).

В члени підприємства не приймаються громадяни, які залучаються для виконання тимчасових або сезонних робіт.

Таким чином, надані позивачем на підтвердження свого членства у КСП «Зернове» копія заяви від 10.10.1989 року про залишення його членом радгоспу «Зерновий», і копія заяви від 23.05.1996 року про включення його до списків членів КСП «Зернове» та пояснення свідків про роботу ОСОБА_6 до 1999 року у КСП «Зернове» не є належними і допустимими доказами у справі, а отже не мають правового значення, як такі, що підтверджують факт прийняття позивача до членів КСП «Зернове» відповідно до прописаної у Статуті підприємства процедури, з прийняттям відповідного рішення правлінням КСП і його затвердженням загальними зборами членів підприємства або зборами уповноважених.

Позивачем суду не надано докази і матеріали справи такі не містять про те, що позивач звільнений у звязку з досягненням пенсійного віку, і саме з КСП «Зернове», а не з радгоспу «Зерновий» та після виходу на пенсію він продовжував залишатися членом КСП «Зернове».

Таким чином суд І інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав доказів перебування його у членах КСП «Зернове» на момент його розпаювання.

Крім того, як вбачається з паспорту позивача, 05.01.1990 року він зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 /т.1, а.с. 5зв./. Згідно до інформації, викладеної ОСОБА_6 у своїй заяві на імя начальника Головного управління агропромислового розвитку Херсонської ОДА від 28.09.2011 року, у звязку з сімейними обставинами у 1989 році він звільнився з радгоспу «Зерновий» і при паюванні землі йому було відмовлено у звязку зі зміною місця проживання. Згідно довідки виконавчого комітету Кіровської сільської ради Бериславського району від 15.06.2015р. №4/к-Д, ОСОБА_6 перебував на реєстраційному обліку та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 1964р. по 01.01.1990р. відповідно до записів у погосподарській книзі. /т.1, а.с. 91/

Відповідно до п.3.9 Статуту КСП «Зернове», членство в підприємстві зберігається за громадянами при припиненні роботи по старості або інвалідності, якщо вони не виїхали на постійне місце проживання в іншу місцевість.

Відповідно до довідки про включення до ЄДР, КСП «Зернове» зареєстровано 05.06.1996р. /т.1, а.с. 68/. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Зернове», видано Кіровською сільською радою Бериславського району 27.07.1996р., додатком 1 до якого є список громадян членів КСП, серед яких ОСОБА_6 не зазначений /т.1, а.с. 69/.

Доказів на підтвердження перебування у трудових відносинах з КСП «Зернове» на момент його створення і державної реєстрації, членства у даному КСП, виходу на пенсію саме з цього КСП та продовження проживання після виходу на пенсію у місці розташування КСП, позивачем суду, у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надано.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги представника позивача не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3