Справа № 442/5418/15 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/6745/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника апелянта -ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурова техніка» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурова техніка» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов ОСОБА_3 до ТзОВ «Універсальна бурова техніка» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задоволено.

Стягнено з ТзОВ «Універсальна бурова техніка» в користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату за період з квітня по липень 2015 року в сумі 7140 грн.67 коп., компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 2368 грн. 50 коп. та індексацію в сумі 919 грн.71 коп., із яких мають бути утримані прибутковий податок та інші платежі.

Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржило ТзОВ «Універсальна бурова техніка».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та безпідставність рішення суду, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, вважає його таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом не правильно застосовано норми ст.113 Кодексу Законів про працю України, локального підзаконного нормативного акту - колективного договору на 2011-2015 роки, укладеного між виконавчим органом ТОВ «Універсальна бурова техніка» в особі генерального директора і працівниками ТОВ «Універсальна бурова техніка»в особі профспілкового представника. Крім того стверджує, що судом не надано належної оцінки письмовим доказам у справі, а саме табелям обліку робочого часу, довідкам про доходи, тощо, чим порушено норми ст. 57 ЦПК України.

Просить рішення судускасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта-ОСОБА_2., позивача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Статтею ст. 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Вимогами ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів-представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач працює на ТзОВ «Універсальна бурова техніка» з 30.12.2010 року згідно наказу № 38к від 28.12.2010 року на посаді верстатника широкого профілю 5 розряду у випробувальній лабораторії, що підтверджується довідкою № 25/36 від 22.07.2015 року (а.с. 3).

Як вбачається з довідки про доходи № 307 від 07.08.2015 року, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати ОСОБА_3 за лютий - липень 2015 року складає: з урахуванням компенсації, індексації заробітної плати(за вирахуванням податків та обов'язкових платежів) - 11 363,66 грн.( а.с.4).

На момент розгляду справи у суді першої інстанції з позивачем проведено частковий розрахунок заборгованості по заробітній платі, а саме: 14.08.2015 року в сумі 5184,62 грн. за лютий-березень 2015 року, 05.09.2015 року виплачено аванс за квітень місяць в сумі 820,68 грн.(за вирахуванням податків та обов'язкових платежів), що стверджується довідкою про доходи № 334 від 08.09.2015 року( а.с.28).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Крім цього, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1427 «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення на його користь індексації від втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Оскільки встановлено порушення трудових прав позивача - строків виплати заробітної плати, то суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення в його користь компенсації за затримку виплати заробітної плати та індексації.

З врахуванням усіх обставин справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з відповідача слід стягнути невиплачену заробітну плату за період з квітня по липень 2015 року в сумі 7140 грн.67 коп., компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 2368 грн. 50 коп. та індексацію в сумі 919 грн.71 коп., із яких мають бути утримані прибутковий податок та інші платежі. Даний розрахунок не заперечується представником апелянта, який підтвердив наявність заборгованості відповідача по виплаті заробітної плати позивачу та часткове її погашення.

Отже, враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Колегія суддів погоджується з висновками міськрайонного суду, оскільки суд ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Будь - яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, порушень норм процесуального права, неправильного застосування чи порушень норм матеріального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна бурова техніка» відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.