Солом'янський районний суд м. києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Рибасюк О.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УОСК») 43 626,00 грн. страхового відшкодування, з ОСОБА_4 - решту суми спричиненої їй шкоди в розмірі 47 774,00 грн., вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позові, а її представник в судовому засіданні наполягали на наступному.

Так, 06.04.2014 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) в м. Обухові Київської області водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Опель Астра», порушив Правила дорожнього руху і допустив зіткнення і подальше пошкодження металевого паркану, що належить позивачу і двох ялинок, які позивач також вважає своєю власністю.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент вищезазначеної ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то позивач звернулася до страхової компанії ПрАТ «УОСК» із заявою про настання страхової події і про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до висновку експертизи, проведеної на замовлення страхової компанії вартість збитку, завданого пошкодженням металевого паркану складає 6 374,00 грн., за вирахуванням франшизи, яка складає 1000,00 грн., ПрАТ «УОСК» і сплатила 5 374,00 грн. позивача в якості суми страхового відшкодування.

Проте, стверджує позивач, відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування за пошкодження двох ялинок в сумі 91 000,00 грн. разом із витратами на їх посадку.

Оскільки ліміт відповідальності страхової компанії обмежено 50 000,00 грн. за шкоду, спричинену майну потерпілого, то за вирахуванням франшизи і сплачених 5 374,00 грн. в межах ліміту майнової відповідальності позивач і просить стягнути з відповідача ПрАТ «УОСК» на свою користь 43 626 грн.

Решта суми, на думку представника позивача, має бути стягнута з винуватця ДТП - ОСОБА_4, вина якого встановлена відповідною постановою суду у справі про адміністративні правопорушення.

Оспорюючи відмову відповідача від виплати страхового відшкодування за ялинки, представник позивача зазначає, що дійсно ці ялинки не перебували на земельній ділянці, яка знаходиться у власності позивача або членів її сім`ї, не перебувала також ця земельна ділянка у їх користуванні. Представник позивача визнає, що ці дві ялинки були посаджені на території загального користування, проте вважає їх власністю позивача, оскільки таким чином позивач «облагороджував» територію біля свого будинку і вважав це прямим своїх обов`язком (а.с.2-4 Том №1, а.с.74-75 Том №2)

Відповідаючи на запитання суду, де саме знаходилися пошкоджені дерева, представник відповідача зазначив, що приблизно у декількох метрах від паркану, який був пошкоджений внаслідок ДТП, відтак йому не зрозуміло,чому страхова компанія відшкодувала шкоду, заподіяну пошкодженням паркану, проте відмовляється від відшкодування шкоди за пошкоджені дерева, які були поруч.

Пояснити ж де саме знаходилися ялинки представник позивача не зміг, як і обґрунтувати різницю у вулицях, а саме вулицю, зазначену в постанові суду про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності - АДРЕСА_1, та АДРЕСА_1 Остання ж адреса зазначена як така, яка перебуває у власності та користуванні позивача та її чоловіка, хоч і без прив`язки до будинку. Надати докази на підтвердження «відношення» позивача до АДРЕСА_1, де і знаходилися ялинки не зміг, настояв лише на тому, що таким чином позивач «облагороджував» навколишню територію.

Самі дерева (ялинки) були придбані позивачем за договором, відповідною організацією доставлені та висаджені. З того моменту позивач вважає, що в нього виникло право власності на зелені насадження, а саме представник позивача стверджує, що будь-які об`єкти рухомого та нерухомого майна, що облаштовані на земельній ділянці в процесі її використання чи обслуговування належать особам, які вчинили такі облаштування.

Представник відповідача ПрАТ «УОСК» категорично заперечував проти задоволення позову, зауважував, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки останнім не наведено доказів на підтвердження того, що дерева, які були пошкоджені мають відношення до позивача, тобто перебувають у його власності.

Представник відповідача посилався на положення ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та норми ЗК України, згідно яким страхова компанія може відшкодувати лише шкоду, заподіяну майну певної особи, а відтак у особи мають бути підтвердження належності майна конкретній особі.

Документи, надані представником позивача, на підтвердження права власності на ці зелені насадження, просив суд сприйняти критично. Зазначав, що саме по собі висадження дерев на території, яка не є власністю, а також яка не перебуває згідно із законом у користуванні, не надає такому майну права вважатися власністю особи, яка на неї претендує.

Звертав увагу суду на ст.79 ЗК України та ст.373 ЦК України, згідно яким власниками багаторічних насаджень є власники земельної ділянки, на якій вони знаходяться. Таким чином, просив відмовити у задоволенні позову повністю, а надані позивачем докази оцінити критично (а.с.73-79 Том №1, а.с.93-99 Том №2)

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. Під час розгляду справи висловив свою позицію таким чином, що вона повністю збігається із правовою позицією у справі представника відповідача ПрАТ «УОСК».

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

Судовим розглядом встановлено, що 02.04.2013 між ПрАТ «УОСК» та ОСОБА_4 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що посвідчується полісом №АС/0628391, за яким застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду життю, здоров`ю та майну третіх осіб, заподіяну під час керування транспортних засобом «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 будь-якою особою, яка його експлуатує (а.с.81 Том №1)

Строк дії полісу до 07.04.2014 року включно.

Згідно постанови Обухівського районного суду Київської області від 22 квітня 2014 року ОСОБА_4 було визнано винним в тому, що він 06.04.2014 о 13.20 годин керуючи автомобілем «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1, на а/д Р.01.30 км, АДРЕСА_1 не обрав безпечну швидкість та допустив зіткнення із деревами та металевим парканом, внаслідок чого автомобіль та паркан отримали механічні пошкодження (а.с.5 Том №1)

26 травня 2014 року позивач подала заяву про виплату їй страхового відшкодування, в якій остання просила відшкодувати їй шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження ялинок та паркану (а.с.102 Том №1)

19.08.2014 ПрАТ «УОСК» було складено страховий акт №14607, згідно якого розрахована сума страхового відшкодування позивачу внаслідок пошкодження її майна при ДТП, а саме металевого паркану - 6 374,00 грн. (а.с.82-83 Том №1)

Умовами полісу передбачена сплата франшизи в сумі 1000,00 грн.

19.08.2014, 21.08.2014 та 26.08.2014 страхова компанія виплатила позивачу 5 374,00 грн. страхового відшкодування (а.с.84-86 Том №1)

Щодо відшкодування вартості ялинок, то ПрАТ «УОСК» відмовила у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивачем не доведена належність на праві власності їй цих ялинок в розумінні ЦК та ЗК України (а.с.87-90 Том №1)

Належність на праві власності позивачу ялинок позивач підтверджує договором №135 на транспортування та посадку зелених насаджень від 07 березня 2006 року, згідно якому ТОВ «САС АРХ БУД» взяло на себе зобов`язання надати позивачу послуги з поставки дерев, а саме ялинки колючої голубої в кількості 12 дерев та висадити їх на АДРЕСА_1 Обухівського району Київської області (а.с.9-11 Том №2)

Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт до Договору №135 на транспортування та посадку зелених насаджень від 07 березня 2006 року від 28 березня 2006 року ТОВ «САС АРХ БУД» здійснило роботи по посадці ялинок по АДРЕСА_1 Обухівського району Київської області (а.с.12 Том №2)

В той же час, документів на підтвердження належності на праві власності позивачу будинку АДРЕСА_1 чи земельної ділянки, равно як і перебування земельної ділянки за цієї адресою у користуванні позивача, матеріали справи не містять.

Доводи представника позивача про те, що дерева, які були пошкоджені внаслідок ДТП були засаджені на земельній ділянці позивача, яка належить їй на праві власності також не підтверджені матеріалами справи, а посилання на те, що оскільки страхова компанія відшкодувала пошкодження металевого паркану, то і зобов`язана відшкодувати також на цій підставі вартість пошкоджених дерев суд вважає неспроможним.

Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілими є фізичні особи, зокрема, майну яких заподіяна шкода внаслідок ДТП з використанням транспортного засобу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 (чоловік позивача) придбав за договорами купівлі-продажу від 06.02.2003 року частину земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с.3-5 Том №2)

Згідно державного акту на землю від 05.03.2003 року позивачу на праві власності належить земельна ділянка на території АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, ведення особистого селянського господарства (а.с.7 Том №2)

Право власності позивача на нерухоме майно саме по АДРЕСА_1 підтверджує і свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.101 Том №1, а.с.8 Том №2)

Згідно договору оренди земельної ділянки від 2008 року, укладеного між Козинською селищною радою та ОСОБА_7 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку розміром 0,1990 га з кадастровим номером НОМЕР_3, що також розташована по АДРЕСА_1 (а.с.97-100 Том №1)

На свій запит ПрАТ «УОСК» отримав копію кадастрового плану земельної ділянки із вищезазначеним номером, переданої в оренду ОСОБА_7 (а.с.104, 117-118 Том №1)

На замовлення ПрАТ «УОСК» ПП «Компанія Геосфера» виконала комплекс інженерно-геодезичних робіт по встановленню місцезнаходження двох пошкоджених дерев внаслідок ДТП, яке трапилось 06.04.2014 року в смт. Козин Обухівького району Київської області. За результатами проведених робіт, дало відповідь про те, що пошкоджені дерева не знаходяться на території земельної ділянки, орендованої ОСОБА_7 (а.с.103 Том №1)

Згідно ст.79 ЗК України та ст.373 ЦК України власниками багаторічних насаджень є власники земельної ділянки, на якій вони знаходяться.

Згідно п.5 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» в містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.

Розділами 2 та 3 Наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2006 року №386 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо обліку зелених насаджень у населених пунктах України» передбачено, що в містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їхній реєстр за складом та віком, за матеріалами інвентаризації складається паспорт об`єкта благоустрою, земельної ділянки, на якій розташовані зелені насадження затвердженої форми, що належить підприємствам, установам, організаціям чи громадянам, реєстр зелених насаджень ведеться виконавчими органами міських, районних, селищних та сільських рад.

Згідно ст.25 Закону України «Про оренду землі» та п.7.3 вищезазначеного договору оренду між ОСОБА_7 та Козинською селищною радою, орендар тільки за письмовою згодою орендодавця має право закладати багаторічні насадження.

Згідно відповіді Козинської селищної ради та Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області реєстр зелених насаджень в смт. Козин відсутній і не ведеться, а згоди на закладення багаторічних насаджень на території Козинської селищної ради остання ні позивачу, ні її чоловікові не надавала (а.с.108 Том №1)

Будь-яких договорів із позивачем щодо користування чи розпорядження земельною ділянкою по АДРЕСА_1 Обухівського району Київської області ніхто не укладав (а.с.114 Том №1)

Таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідача, що в розумінні ст.79 ЗК України та ст.373 ЦК України позивач не є власником ялинок, на чому вона наполягає, щоб дало їй право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Щодо заперечень представника відповідача в частині, за його переконанням, значно завищеної суми шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну позивача, то суд ці вимоги не досліджує, оскільки відмовляє в позові на інших підставах, і ці твердження висновків суду не спростовують.

Також суд погоджується із доводами представника відповідача щодо необхідності дотримання п.1.6 Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства «про затвердження інструкції з інвентаризації земельних насаджень у населених пунктах України» від 24.12.2001 року №226 із відповідними змінами, яким передбачена наявність паспорту на кожен об`єкт зеленого господарства, який затверджується власником або користувачем земельної ділянки, на території якої розташовані зелені насадження. До цього паспорту додається інвентарний план земельної ділянки та робочий щоденник обліку зелених насаджень.

Такі паспорти відсутні, про це дала відповідь і Козинська селищна рада, і Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області.

Своє право власності на пошкоджене майно позивач не підтвердила, відтак і не може розраховувати на стягнення за його пошкодження суми страхового відшкодування.

В даному випадку суд також погоджується із доводами представника відповідача в тій частині, що згідно п.5.5 Наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105 «Про затвердження Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України» потрібно чітко виокремлювати обов`язок «зберігати» і «доглядати» та обов`язок «насаджувати» зелені насадження на будь-яких прилеглих до домовладіння територіях.

В цьому аспекті також не можна погодитися із доводами представника позивача про те, що позивач мала право засаджувати деревами без обмеження всю територію навкруги свого домовладіння без будь-якого погодження із місцевою владою або громадою.

Тим більше, що встановити, де саме територіально АДРЕСА_1 представник позивача протягом розгляду справи не спромігся.

Доводи щодо можливої нікчемності договору, укладеного між позивачем та компанією ТОВ «САС АРХ БУД», щодо транспортування та посадки дерев, суд також до уваги не бере, оскільки в даному випадку на висновки суду не впливають обставини ймовірного придбання та висадження ялинок, як і оцінки вартості тих чи інших дерев за висновками спеціалістів та експертів.

В той же час, суд вважає можливим стягнути в межах ціни позову із відповідача ОСОБА_4 франшизу в розмірі 1000,00 грн. на користь позивача.

Відповідно до ч.1, 2 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, який проживає за адресою АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3, суму франшизи в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, який проживає за адресою АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3, суму судового збору в розмірі 10,00 грн.

В іншій частині - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - В.С. Кицюк