АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6737/15 Справа № 192/547/15 Головуючий у 1 й інстанції - Щербина Н.О. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Тамакулової В.О., Козлова С.П.

при секретарі - Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року позовні вимоги були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 -31259,48 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, а також 650 грн. - витрати за послуги евакуатора. Вирішено питання стосовно судових витрат.

З таким рішенням не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. ( а.с.92 )

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що воно відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25 червня 2013 року о 7 год. 10 хв. на 41 км автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, водій ОСОБА_2, керуючи по довіреності автомобілем «DAF-95 XF», держномер НОМЕР_2 з напівпричепом « Когель SN24», держномер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4, рухаючись по правій смузі у напрямку м. Запоріжжя, не вибрав безпечний інтервал від лівої частини автомобіля « Honda Civik», держномер НОМЕР_1, який стояв на правому по ходу узбіччі та частково лівим боком на проїзній частині дороги, внаслідок чого здійснив наїзд на вказаний автомобіль. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі 400 грн.( а.с.17)

Згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 10/07/13 від 06.08.2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Хонда Цивік, держномер НОМЕР_1 складає 80 259,48 грн.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в СТзДВ «Гарантія» від 05 липня 2012 року до 05 липня 2013 року , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в сумі 50 000 грн., а розмір франшизи складав 1000 грн.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь ОСОБА_3 стягнуто страхового відшкодування - 49 000 грн. та 2 504,88 грн. пені за прострочення його виплати. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 5 000 грн. Вирішено питання про судові витрати. Дане рішення оскаржено не було і набрало законної сили. ( а.с.67)

За частиною третьою ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з нього на свою користь завдані, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, матеріальні збитки в розмірі 31 909,48 грн., з яких: 31 259,48 грн. - різниця витрат, необхідних для виконання робіт з повного відновлення транспортного засобу та реальною вартістю пошкодженого транспортного засобу ( страховим відшкодуванням), а також витрати за послуги евакуатора в сумі 650 грн. та сплату судового збору.

В ході розгляду даної справи, позивачкою були надані докази, що підтверджують факт завдання їй шкоди відповідачем, його розмір, а також докази того, що останній є особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ч 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов*язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Розглядаючи даний спір, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі наданих доказів, що були досліджені в судовому засіданні та яким була надана належна оцінка, відповідно до норм ЦПК України, стягнув з відповідача на користь позивачки завдану їй матеріальну шкоду, в розмірі 31 259,48, що є різницею вартості витрат необхідних для виконання робіт з повного відновлення автомобіля та реальною вартістю пошкодженого транспортного засобу страховим відшкодуванням, а також витрати на евакуацію цього автомобіля - 650 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що автомобіль, яким він керував по довіреності належить ОСОБА_4, у якої була домовленість з ТОВ «Еліт», і на момент ДТП від був найманим працівником ТОВ «Еліт», а тому повинен нести відповідальність, як за вимогами ЦК України так і за КЗпП України. Крім того, у справі також належним відповідачем повинна бути сама ОСОБА_4

Вказані доводи колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки всупереч вищевказаним вимогам Закону та положенням ст.ст.10,60 ЦПК України ОСОБА_2 не було надано жодних доказів на підтвердження того, що матеріальна шкода була завдана позивачці не з його вини.

Крім того, ні зазначені висновки звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, ні саму постанову суду від 24 липня 2013 року, відповідач у встановленому законом порядку не оскаржував.

Суд першої інстанції, виходячи з положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, правильно вирішив питання стосовно стягнення судових витрат з відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та зроблені з врахуванням фактичних обставин справи, рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстави для скасування даного рішення та ухвалення нового рішення, при розгляді справи в апеляційній інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити .

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: