Провадження №: 2/752/4622/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.

при секретарі Рожок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач крихта Ю.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Просить суд постановити рішення яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму боргу в розмірі 16000 грн. та у відшкодування судових витрат по оплаті судового збору 243 грн. 60 коп.

В обґрунтування позову вказує, що 01.04.2014 року він уклав з відповідачем ОСОБА_2 усний договір позики, згідно якому позичив йому грошову суму 16000 грн. на строк до 01.07.2014 року, про що було складено розписку від 12.04.2014 року.

Відповідач від повернення боргу ухиляється мотивуюче це відсутністю грошових коштів у зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути без його участі, про що направив до суду відповідну письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивача ОСОБА_1 він знає, але грошей у нього в борг не позичав.

Ознайомившись з копією доданої до позову розписки від 12.04.2014 року про позику грошей, заявив, що підпис в цієї набраної на комп'ютері розписці не його. З приводу квитанції від 01.04.2014 року яка свідчить про перерахунок йому грошей у цей день грошей в розмірі 16000 грн. від позивача ОСОБА_1 через ПАТ «Укрсоцбанк», пояснив, що цим перерахуванням позивач повернув йому запозичені раніше грошові кошти.

Відповідно до квитанції (а.с.7) ОСОБА_1, через ПАТ «Укрсоцбанк», 01.04.2014 року перерахував ОСОБА_2 16000 гривень.

Відповідно до розписки від 12.04.2014 року ОСОБА_2 як представник ООО «АФ «Славія» отримав від ОСОБА_1 16000 грн. у вигляді займу (а.с.8).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

В позовній заяві позивач вказує про укладання з відповідачем усного договору позики на 16000 грн.

Ця обставина заперечується відповідачем ОСОБА_2

У письмовій формі, відповідно до припису ст.1047 ЦК України позивач ніякого договору або письмової розписки від відповідача про позичання 01.04.2014 року відповідачу грошових коштів суду не надав.

Відповідно до квитанції (а.с.7) ОСОБА_1, через ПАТ «Укрсоцбанк», 01.04.2014 року перерахував ОСОБА_2 16000 гривень. Цей документ свідчить лише про перерахунок коштів через установу банку, але правовідносин з приводу яких відбулось перерахування цей документ не визначає.

Відповідач стверджує що на підставі цього перерахування саме йому були повернуті запозичені в нього позивачем гроші і ця обставина позивачем не спростована.

Відповідно до наданої позивачем ксерокопії розписки від 12.04.2014 року, ОСОБА_2 як представник ООО «АФ «Славія» отримав від ОСОБА_1 16000 грн. у вигляді займу (а.с.8). Текст цієї розписки набраний на комп'ютері, наявність на цій розписці свого підпису відповідач спростовує, а іншого в судовому засіданні не доведено. Окрім того із тексту розписки вбачається що позичальником є ООО «АФ «Славія», а не фізична особа.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність доказів укладання договору позики між позивачем та відповідачем та безпідставність позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.527, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 10,30,60, 212-215-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, через Голосіївський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко