АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2898/11 Головуючий в І інстанції: Радченко Г.А.
Номер провадження 22ц - 791/2688/2015 Доповідач: Бугрик В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця «23» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В. В.

Суддів: Прокопчук Л. П., Семиженка Г. В.

за участі секретаря: Прушинської О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 06 грудня 2011 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про примусове виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив усунути ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» перешкоди в у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві приватної власності майном: трьохкімнатною квартирою, шляхом примусового виселення з зазначеної квартири проживаючих в ній громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ту обставину, що ТОВ ІЛК «Рента» прийняло участь в прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна і стало переможцем цих торгів згідно Протоколу №0-22003 проведення прилюдних торгів по реалізації майна від 13.10.2010 р. У зв'язку з цим, на підставі Акта про проведені прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого 26.10.2010 р. начальником примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області А.В. Антипенко, ТОВ ІЛК Рента10.02.2011 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. було видано Свідоцтво серії НОМЕР_1, згідно якого позивачу на праві власності належать нерухоме майно, що складається з трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 57,85 кв. м., житловою площею 39,6 кв. м. Відповідачі перешкоджають здійсненню майнових прав позивача щодо вказаного об'єкта нерухомості, оскільки вони продовжують бути прописаними в квартирі та фактично там проживають. Відповідачам неодноразово пропонувалось звільнити займану ними квартиру в добровільному порядку. Однак, попри всі наполягання, вони не бажають виконати законі вимоги ТОВ ІЛК «Рента».

Заочним рішенням позов було задоволено. Суд вирішив примусово виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з АДРЕСА_2. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи по 13.50 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що ТОВ ІЛК «Рента» прийняло участь в прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна, і стало переможцем цих торгів згідно Протоколу №0-22003 проведення прилюдних торгів по реалізації майна від 13.10.2010 р. Відповідно до Акту про затвердження протоколу №0-22003 про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, була реалізована квартира № 51, загальною площею 57,85 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., яка складається з трикімнатної квартири, розташованої на першому поверсі п'ятиповерхового будинку за адресою АДРЕСА_1, та належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ларічевою Н.А. 30.07.2007 року. Відповідно до довідки №2281 від 05.04.2011 року АДРЕСА_3 прописані окрім ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 як члени сім'ї власника.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 03.03.2011 року (а.с.12) ТОВ ІЛК «Рента» є власником квартири АДРЕСА_4, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ВРЕ 100291 від 10.02.2011 року посвідченим нотаріусом. Тобто позивач набув права власності на житло, і це його право дійсне на даний час, а ОСОБА_2 з дня продажу квартири з прилюдних торгів втратив право власності, а отже і право користування цим житлом і підлягає виселенню.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Що стосується посилання на статті 109, 132-1 ЖК України, то вони не можуть бути застосовані до даного виду правовідносин, оскільки інше житлове приміщення надається у разі виселення громадян з іпотечної квартири, що придбана за рахунок кредитних коштів. Однак, спірна квартира не була придбана за рахунок кредитних коштів, хоч пізніше і була передана у заставу банку.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому нема жодних підстав для його скасування чи змінення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому не можуть бути прийняті до уваги, як значимі, апеляційну скаргу слід відхилити і залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 06 грудня 2011 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді