Провадження № 2-о/522/302/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, за участю зацікавлених осіб приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення часток майна, що є в спільній власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить встановити факт того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка померла 14 серпня 2013 року, належить на праві спільної сумісної власності по ? частці квартири АДРЕСА_1.

Заявник обґрунтовує заяву тим, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка є його матірю, на підставі договору купівлі-продажу квартири №95/1087 від 24 травня 1995 року. 14 серпня 2013 року ОСОБА_4 померла, та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини вищевказаної квартири. Згідно заповіту від 19 грудня 2011 року заявник є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у вищевказаному договорі купівлі-продажу квартири не було зазначено, яка саме частина квартири належала ОСОБА_4 Вищевказане стало приводом для звернення ОСОБА_1 із зазначеною заявою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вищевказану заяву та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду заяви повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та зазначила, що вважає обґрунтованою заяву ОСОБА_1

Суд, вислухавши заявника та зацікавлену особу, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири №95/1087 від 24 травня 1995 року.

14 серпня 2013 року ОСОБА_4 померла, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії І-ЖД №348219. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини вищевказаної квартири.

Згідно заповіту від 19 грудня 2011 року ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_4, тому має право на спадкування в порядку ст. ст. 1217, 1268 ЦК України.

Однак, заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що у вищевказаному договорі купівлі-продажу квартири не було зазначено, яка саме частина квартири належала ОСОБА_4

Співвласник вказаної квартири ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила факт того, що їй та ОСОБА_4 у рівних частках належить вищевказана квартира.

Відповідно до ст. 370 ЦК України Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка померла 14 серпня 2013 року, належить на праві спільної сумісної власності по ? частці квартири АДРЕСА_1.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи

У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Тому, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 15, 16, 370, 1217, 1268 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, ч. 3 ст. 235, ч. 2 ст. 256, ст. 259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, за участю зацікавлених осіб приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення часток майна, що є в спільній власності, - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка померла 14 серпня 2013 року, належить на праві спільної сумісної власності по ? частці квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Б.Свячена