Єдиний унікальний номер 725/6145/15-ц
Номер провадження 2-о/725/94/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви вказував, що він, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 14 березня 2015 року його мати ОСОБА_3, яка на час смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, у тому числі на ? частку квартири №5, що в будинку №48 по вул. Кармелюка в м. Чернівці та грошові вклади з нарахованими відсотками. Крім того, 23 серпня 2005 року його мати склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно йому ОСОБА_1, а тому вважає що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері.

При цьому, крім нього, спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є також і його рідний брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, та є співвласником даної квартири.

З метою оформлення спадкових прав, він 22 жовтня 2015 року звернувся до Першої чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчений 23.08.2005 року за реєстровим №4-2560 в Першій чернівецькій державній нотаріальній конторі на ? частку квартири №5, що в будинку №48 по вул. Кармелюка в м. Чернівці та грошові вклади з нарахованими відсотками, які належали його матері ОСОБА_3, яка померла 14.03.2015 року, однак постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 йому у відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що в передбачений законодавством строк він не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надав документів, які б свідчили про те, що він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому факт прийняття спадщини не підтверджений.

Крім того також заявник вказував, що в усній розмові він нотаріусу пояснив, що фактично проживав разом зі своєю матірю на момент її смерті, і в своїй постанові нотаріус зазначила, що ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак на момент винесення постанови він не міг підтвердити цей факт.

Посилаючись на вказане, а також на те, що підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідне йому для отримання свідоцтва про право на спадщину, отримати яке на даний час він позбавлений можливості, оскільки відсутні відповідні докази на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем, просив встановити факт постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме станом на 14 березня 2015 року за адресою: м. Чернівці, вул. Кармелюка, 48/5.

У судове засідання заявник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не з'явився. Разом з тим, подав на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності.

Від заінтересованої особи через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якій також вказано на те, що він не заперечує проти задоволення заяви.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік фактів, які мають юридичне значення та підлягають встановленню в судовому порядку.

Крім того, ч. 2. ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку також можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9).

Відповідно до заповіту від 23 серпня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_3 заповіла все належне їй на праві власності на день її смерті майно, в тому числі грошові заощадження,- ОСОБА_1 (а.с. 7).

14 березня 2015 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 14 березня 2015 року (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, у тому числі й на ? частку квартири №5, розташовану в будинку №48 по вул. Кармелюка в м. Чернівці та грошові вклади з нарахованими відсотками.

22 жовтня 2015 року заявник звернувся до Першої чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який посвідчений 23.08.2005 року за реєстровим №4-2560 в Першій чернівецькій державній нотаріальній конторі на ? частку квартири №5, що в будинку №48 по вул. Кармелюка в м. Чернівці та грошові вклади з нарахованими відсотками, які належали його матері ОСОБА_3, яка померла 14.03.2015 року, однак постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 заявнику відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку із тим, що в передбачений законодавством строк заявник не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надав документів, які б свідчили про те, що він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини й відповідно є таким, що фактично прийняв спадщину (а.с. 17-18).

Також судом встановлено, що крім заявника ОСОБА_1, спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є рідний брат заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, та є співвласником даної квартири, та який, як убачається із заяви, поданої до суду, не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1

Разом з тим, як убачається зі змісту поданої заявником до суду заяви, встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті необхідне заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину, отримати яке він на даний час позбавлений можливості у звязку із відсутністю відповідних доказів на підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем на день смерті.

Так, відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із розясненнями, які містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. У випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як убачається з доданої до заяви копії паспорта, заявник ОСОБА_1 на день смерті його матері був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 «В», кв. 21 та 9 жовтня 2015 року його знято з реєстрації за вказаною адресою (а.с. 10).

Разом з тим, згідно акту КЖРЕП №11 від 02 листопада 2015 року, ОСОБА_1 постійно проживав разом із своєю матірю ОСОБА_3 по день її смерті 14 березня 2015 року за адресою: м. Чернівці, вул. Кармелюка Устима, 48/5 (а.с. 15).

Крім того, факт того, що заявник постійно проживав та вів спільне господарство разом із померлою ОСОБА_3 на час її смерті в квартирі АДРЕСА_1 та продовжує там проживати підтверджено й актом КЖРЕП №11 від 26 жовтня 2015 року №262 та іншими документами, а саме копіями медичних довідок, доданих до позову, з яких убачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14, 20-24).

Таким чином, враховуючи, що від встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 на час її смерті залежить виникнення у заявника права на спадкування, а діючим законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає, що заява підлягає задоволенню й відповідно факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає встановленню.

За таких обставин, суд враховуючи вищенаведені норми закону та оцінивши надані заявником письмові докази в їх сукупності, вважає доведеним факт постійного місця проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 станом на день її смерті за адресою: м. Чернівці, вул. Кармелюка Устима, 48/5.

Керуючись п.п.2,3,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.1223, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.3, 6, 58, 60, 61, 64, 208, 209, 212, 213-215, 218, 234 ч.2 п.5, 235, 256, 259, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, разом із спадкодавцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини, станом на 14 березня 2015 року за адресою: м. Чернівці, вул. Кармелюка Устима, 48/5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало