Справа №584/793/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Токарєв С. М.
Номер провадження 22-ц/788/2108/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на спадкове майно та його поділ,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом і свої уточнені вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 158630 грн., автомобіль НОМЕР_1, вартістю 9000 грн., мотоблок «Витязь», вартістю 7500 грн. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина померлого ОСОБА_3 і син від першого шлюбу ОСОБА_9, який у встановлений законом строк відмовився від прийняття спадщини на його користь.

У зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, недосягненням з відповідачем згоди щодо поділу спадкового майна, просив визнати за ним право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку, стягнути з відповідача на його користь 8250 грн. грошової компенсації вартості 1/2 частини спірного автомобіля та мотоблока.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 79315 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Путивль Сумської області.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості 1/4 частини автомобіля ВАЗ-21013, н/з НОМЕР_1, вартістю 9000 грн., у розмірі 2250 грн. та грошову компенсацію вартості 1/4 частки мотоблока «Витязь», вартістю 7500 грн., у розмірі 1875 грн., а всього 4125 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 компенсацію понесених по справі судових витрат: 834 грн. 41 коп. судового збору та 381 грн. 16 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 компенсацію понесених по справі судових витрат: 25 грн. 91 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову.

При цьому зазначає, що право позивача на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 є недоведеним внаслідок не підтвердження родинних відносин між ними. Крім того, порушення спадкового права ОСОБА_5 з боку відповідача відсутнє. Вважає, що позовна вимога про стягнення компенсації за автомобіль є передчасною, а мотоблок не входить до складу спадщини, оскільки не належав на праві власності померлому.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, позивача ОСОБА_5, який проти скарги заперечував, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Путивль Сумської області помер ОСОБА_8 (а.с. 4).

Позивач ОСОБА_5 є рідним братом померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 5 від 07 травня 2015 року (а.с. 8, 9).

З 09 серпня 2007 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу НОМЕР_4, виданого відділом РАЦС Путивльського РУЮ у Сумській області (а.с. 56).

Спадкоємцями першої черги після його смерті є дружина ОСОБА_3, яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та син від першого шлюбу ОСОБА_9, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_5 (а.с. 72,77).

02 грудня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Путивльської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його рідного брата ОСОБА_8 (а.с. 80).

Листами від 07 травня та 28 серпня 2015 року державний нотаріус відмовив ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 87, 89).

Частково задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8 входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 1/2 частина автомобіля, вартістю 9000 грн. та 1/2 частина мотоблока, вартістю 7500 грн. Суд вважав, що це спадкове майно має бути поділено між позивачем і відповідачем шляхом визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та стягнення з ОСОБА_3 на його користь грошової компенсації вартості 1/4 частини автомобіля у розмірі 2250 грн. і 1/4 частини мотоблока «Витязь» у розмірі 1875 грн.

Проте, такі висновки суду не повністю відповідають обставинам справи і вимогам закону з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Путивль Сумської області помер ОСОБА_8, який на момент смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 4, 56). Крім того, у померлого від першого шлюбу є син ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_5 є рідним братом померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 5 від 07 травня 2015 року (а.с. 8, 9).

Спадкоємцями першої черги після його смерті є дружина ОСОБА_3, яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та син ОСОБА_9, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_5 (а.с. 72,77).

ОСОБА_5 відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_8 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 87, 89).

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

У зв'язку з неможливістю одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вимоги позивача про визнання права на спадщину підлягають судовому захисту.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що позивач не звертався за оформленням спадщини в позасудовому порядку суперечать матеріалам справи і є безпідставними, оскільки із заяви про прийняття спадщини вбачається, що позивач прийняв все спадкове майно, яке залишилось після смерті брата (а.с. 80).

Висновок суду про те, що позивач ОСОБА_5 є рідним братом померлого ОСОБА_8 ґрунтується на належних письмових доказах.

Розбіжності в написанні однієї букви в прізвищі позивача і померлого ОСОБА_8 не є підставою для висновку про те, що вони не є рідними братами, оскільки з свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 5 від 07 травня 2015 року вбачається, що в них спільні мати та батько (а.с. 8, 9).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідачем визнано та вбачається з матеріалів справи, що спадкодавцю на підставі договору купівлі - продажу від 14 травня 1985 року належав житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ринковою вартістю, відповідно до звіту про оцінку майна Путивльського БТІ та проектування від 02 липня 2015 року, 158630 грн., та на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_5 від 18 листопада 2009 року - 1/2 автомобіля ВАЗ-21013, вартістю за домовленістю сторін 9000 грн., який з урахуванням часу придбання, є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с. 58- 59, 99, 109).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку з надвірними спорудами та стягнення грошової компенсації вартості 1/4 частки автомобіля ВАЗ-21013, н/з НОМЕР_2, у розмірі 2250 грн.

Стягнення грошової компенсації вартості 1/4 частини автомобіля відповідає вимогам ч. 2 ст. 364 ЦК України, а доводи скарги про передчасність задоволення цієї вимоги, є безпідставними.

Проте, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення на користь позивача грошової компенсації вартості 1/4 частини мотоблока у розмірі 1875 грн. не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з цього положення закону, суд першої інстанції помилково вважав, що факт придбання мотоблоку та його відчуження може бути встановлений на підставі показів свідків.

Проте, належних та допустимих доказів того, що мотоблок належав на праві власності померлому і входить до складу спадщини, позивач, всупереч вимогам ст. ст. 10-11, 60 ЦПК України суду не надав.

За таких обставин, на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошової компенсації вартості 1/4 частини мотоблока підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову в цій частині та зміні в частині розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заявлені позовні вимоги носять майновий характер та ціна позову становить 87565 грн., з яких підлягають задоволенню вимоги на загальну суму 81565 грн. (79315 + 2250).

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на 93 % (81565 х 100 : 87565).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 814 грн. 35 коп. (875,65 х 93%).

Апеляційну скаргу задоволено на 2% (1875 грн. - компенсація вартості 1/4 частини мотоблока х 100% : 83440 грн. - оскаржувана сума) , тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 19 грн. 26 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2015 року скасувати в частині задоволення вимог про стягнення грошової компенсації вартості 1/4 частини мотоблока у розмірі 1875 гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_5 в цій частині відмовити.

Змінити рішення Путивльського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2015 року в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 814 грн. 35 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 19 грн. 26 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -