Справа № 204/5862/15-ц
Провадження № 2/204/2463/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Данілян Л.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на ? частку будинку та земельної ділянки в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просила суд винести рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3; визнати за позивачем право власності на ? частку житлового будинку літ. А-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та інших споруд загальною площею 70 кв. м. в порядку спадкування за законом у четверту чергу після смерті чоловіка ОСОБА_3, з яким вона проживала без реєстрації шлюбу; визнати за позивачем право власності на ? частку земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0,0577 га, в порядку спадкування за законом у четверту чергу після смерті чоловіка ОСОБА_3, з яким вона проживала без реєстрації шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивача, з яким вони проживали однією сім'єю протягом останніх 17 років його життя без реєстрації шлюбу. 02.04.2002 року вони придбали 17/100 будинку та споруд АДРЕСА_2. У тому ж році вони продали зазначену частину будинку і споруд та придбали окремий будинок за АДРЕСА_1 та у січні 2014 року отримали документи про реєстрацію права власності на земельну ділянку за цією ж адресою. Будинок та земельна ділянка були оформлені між ними зі спадкодавцем порівну, вони спільно мешкали у цьому будинку та утримували його аж до смерті ОСОБА_3 Разом із позивачем та спадкодавцем мешкала донька позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок смерті спадкодавця, ОСОБА_3, відкрилася спадщина, до складу якої увійшли майнові права на майно, яке належало йому на праві власності: ? будинку АДРЕСА_1 та ? земельної ділянки АДРЕСА_1 Інших співвласників як і інших спадкоємців окрім позивача немає. У зв'язку із тим, що спадкодавець за життя не склав заповіт, спадщина була фактично відкрита за законом за заявою позивача від 18.07.2014 року, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач не надала рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, так як їх шлюб не було зареєстровано у відділі РАЦС. Позивач фактично прийняла спадкове майно 04.03.2014 року, бо на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем за однією адресою. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просила задовольнити свої позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, при цьому посилався на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань про розгляд справи за його відсутністю або про перенесення розгляду від нього не надходило.

Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача та представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 повідомила суду, що позивача та її померлого чоловіка вона знає з 2002 року, відколи вони переїхали до придбаного ними будинку, де вони проживали разом із донькою позивача. Вона є їхньою сусідкою та проживає біля їхнього будинку. У них були добрі стосунки та взаємовідносини які притаманні родинним.

Допитана у якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що з позивачем вони являються сусідами, з 2002 року, коли вони переїхали до цього будинку. Разом із донькою та померлим ОСОБА_3 вони проживали як одна родина.

Допитана у якості свідка ОСОБА_4 суду пояснила, що позивач являється її рідною матір'ю, а померлий вітчим ОСОБА_3, був їй як рідний батько. З 2002 року, коли вони придбали будинок, почали проживали усі разом у ньому. Відносини які панували у родині були дуже добрими, вітчим піклувався про них із матір'ю та ставився до неї як рідний батько.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 суду повідомила, що позивача та її померлого чоловіка знає з 1996 року, вони разом працювали та дружили увесь цей час. Спочатку вони усією сім'єю разом із донькою проживали у батьків позивача, проте згодом придбали будинок за адресою: АДРЕСА_1. Будинок та землю оформили на двох, проте брак не зареєстрували у встановленому законом порядку, оскільки померлий ОСОБА_3 вважав, що якщо вони проживають разом, то реєструвати шлюб не має необхідності. Відносини у них були родинні, вони дуже добре ставилися один до одного, та були однією сім'єю.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 7).

За життя, померлому на праві приватної сумісної власності належала ? частка домоволодіння № 13, розташованого на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується договором купівлі-продажу домоволодіння від 22 серпня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 (а.с. 9).

Після укладення договору, 23 вересня 2002 року було видане реєстраційне посвідчення, відповідно до якого Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації посвідчило, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві приватної власності, що записано в реєстрову книгу № 625 за реєстровим № 1434-16 (а.с. 10).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 інвентарний номер 28759, реєстровий номер 625-1434-16 власниками вищезазначеного домоволодіння є ОСОБА_3 у розмірі ? частки та ОСОБА_1 у розмірі ? частки (а.с. 11-17).

Також, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.01.2014 року, індексний номер 15857332, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частках (а.с. 18), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15861345 від 08.01.2014 року, номер запису про право власності 4181129 (а.с. 19).

Згідно акту щодо останнього місця проживання ОСОБА_3, 1960 року народження, сусіди позивача та спадкодавця склали зазначений акт про те, що з серпня 2002 року і до моменту своєї смерті, ОСОБА_3, чоловік ОСОБА_1, з яким вона фактично весь цей час проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу, постійно мешкав разом з останньою у їх власному будинку (а.с.20).

Крім того, факт проживання однією сім'єю також підтверджується наявністю раніше придбаної спільної власності, яку позивач та спадкодавець придбали разом, що підтверджується договором дарування частини домоволодіння від 02 квітня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом О.І. Черновою, яке зареєстроване в реєстрі за № 1658 (а.с. 8)

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 проживав разом із позивачем, однією сім'єю з 1998 року (а за вказаною адресою: АДРЕСА_1 - з 2002 року) і до моменту смерті, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім'єю протягом останніх 17 років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на ? частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та ? частку земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач - ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач, яка є спадкоємицею четвертої черги, звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з огляду на те, що нею не доведено факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 вересня 2014 року (а.с. 42).

Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва саме з підстави не надання нотаріусу доказів проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме, рішення суду про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, яке набрало законної сили.

Враховуючи що в судовому порядку встановлений факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3, позивач має право в загальному порядку звернутися до нотаріальної контори для оформлення права власності на спадщину за законом.

З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 на ? частку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та ? частку земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0,0577 га, є безпідставними та заявленими передчасно, оскільки у позивача відсутні перешкоди в оформленні права власності в порядку спадкування за законом у встановленому законом порядку через нотаріальну контору, а тому в частині вимог про визнання права власності на нерухоме майно слід відмовити.

На підставі ст.ст. 1296, 1297 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 57- 61, 209, 212-215, 224-226, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на ? частку будинку та земельної ділянки в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що мешкає за адресою: 49052, АДРЕСА_1) однією сім'єю протягом останніх 17 років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3, 1960 року народження (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, що мешкав за адресою: 49052, АДРЕСА_1), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез