Справа №451/1123/15-ц
Провадження № 2/451/452/15
РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2015 року

м. Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Крета А. І.

при секретарі судового засідання Загайській І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася через свого представника ОСОБА_4 до Радехівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 26 серпня 2013 року помер чоловік позивача ОСОБА_5. На випадок своєї смерті ОСОБА_5 склав заповіт, яким у тому числі земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться на території Павлівської сільської ради заповів своїй дружині ОСОБА_1. Однак, як зазначає представник позивача, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дану земельну ділянку, оскльки у відповідному Державному акті зазначена площа земельної ділянки у розмірі 0,1087 га, в той час як насправді площа земельної длянки становить 0,1747 га.

Як зазначає представник позивача, така невідповідність виникла внаслідок того, що земельна ділянка суміжного землекористувача ОСОБА_3 площею 0,0660 га перейшла у користування спадкодавця ОСОБА_5. Оскільки згідно рішення Павлівської сільської ради від 13 січня 2002 року виршено дозволити передачу частини присадибної земелльної ділянки площею 0,0660 га в с. Павлів, що належить ОСОБА_3 на взаємній згоді сусідові ОСОБА_5, відповідно до наданих заяв.

Як вказує представник позивача спадщина на дану земельну ділянку була прийнята позивачем за заповітом. Єдиним спадкоємцем за законом, який належним чином прийняв спадщину після смерті спадкодавця є ОСОБА_2, який доводиться спадкодавцю рідним сином.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будвництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1747 га, що знаходиться на території села Павлів Радехівського району Львівської області та посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 051997.

Позивач до суду не зявилася, хоча була повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_4 подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовну заяву підтримує з підстав викладених у ній.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак, подав письмову заяви про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги.

Третя особа, ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, однак суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Також в заяві зазначив, що визнає позовні вимоги.

За викладених умов, відповідно до ст.169, ч.4 ст.174,ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши обставини матеріалів справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 26 серпня 2013 року в селі Павлів Радехівського району Львівської області помер ОСОБА_5. Дана обставина вбачається із свідоцтва про смерть, копія якого знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.4).

Судом також з матеріалів справи встановлено, що 22 серпня 2012 року ОСОБА_5 в селі Павлів Радехівського району Львівської області здійснив особисте розпорядження на випадок смерті у вигляді заповіту, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 100. Зі змісту даного заповіту вбачається, що що заповідач заповів позивачу ОСОБА_1, як своїй дружині належний на праві приватної власності індивідуальний житловий будинок, який знаходиться в селі Павлів Радехівського району Львівської області по вулиці Луговій, 82. А також земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будвель на території Павлівської сільської ради згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ № 051997 та грошові вклади в банках. Решту свого майна, а саме земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вузлівської сільської ради заповідач заповів своєму синові ОСОБА_6.

В матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази того, що вищезазначений односторонній правочин був визнаний недійсним в судовому порядку. А відтак у суду немає жодних правових підстав відступати від презумпції правомірності правочину та піддавати сумніву його дійсність.

Судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_5 на праві приватної власності за життя належало право власності на земельну ділянку площею 0,1087 га на території села Павлів Радехівського району Львівської області для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Дана обставина вбачається із відповідного державного акту на право приватної власності на землю, копія якого знаходиться в матеріалах даної справи (а.с.5).

В матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази того, що вищезазначений правовстановлюючий документ був визнаний в судовому порядку незаконним та скасованим. А відтак суд не вбачає правових підстав піддавати правомірність набуття права власності на дане нерухоме майно за спадкодавцем.

Судом також встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням ХІІІ сесії ХХІІІ скликання Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 13 січня 2002 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 про добровільну передачу частини присадибної длянки громадянину ОСОБА_5 в селі Павлів вирішила, окрім іншого, дозволити передачу частини присадибної ділянки площею 0,0662 га в с. Павлів, що належить гр. ОСОБА_3 на взаємній згоді сусідові ОСОБА_5 відповідно до поданих заяв.

В матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази, що дане рішення органу місцевого самоврядування було визнано незаконним в судовому порядку та скасованим.

Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка в селі Павлів Радехівського району Львівської області площею 0,3721 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будвель 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1221 га. Дана обставина вбачається із державного акту на право приватної власності на землю, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.6).

Матеріали даної справи також не містять належних та допустимих доказів визнання даного правовстановлюючого документа незаконним в судовому порядку та скасованим.

Відповідно до частини 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно частини 4 статті 11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки ОСОБА_7 або органів місцевого самоврядування.

Системний аналіз вищезазначених норм права дає суду правові підстави для висновку, що вищезгадане рішення Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області від 13 січня 2002 року є підставою для набуття спадкодавцем прав і обовязків зокрема, права власності на земельну ділянку площею 0,0662 га в селі Павлів Радехівського району Львівської області, що належала до моменту добровільної відмови від неї громадянину ОСОБА_3. А відтак, право власності на земельну ділянку площею 0,0662 га в селі Павлів Радехівського району Львівської області належало спадкодавцю ОСОБА_5 за життя та не припинилося внаслдок його смерті. А тому таке право входить до складу спадщини за заповітом.

При цьому судом враховано, що ініціювати виправлення у такому правовстановлюючому документі позивач не має змоги. Оскільки відповідно до п. 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженого наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43 Заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2. ст.1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

У відповідності до ч. 1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 ст. 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач та відповідач прийняли спадщину за заповітом шляхом постійного проживання на час смерті разом із спадкодавцем. А відтак суд вважає ОСОБА_2, як іншого спадккоємця за заповітом, який належним чином та своєчасно прийняв спадщину належним відповдачем у даній справі.

В силу вимог ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином з огляду на розподіл в заповіті спадкового майна між спадкоємцями та своєчасного прийняття належним чином кожним спадкоємцем спадщини, суд приходить до переконання, що до кожного із спадкоємців перейшла та частина майнових прав і обовязків спадкодавця, що належали останньому за життя та не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на те, що за життя спадкодавцю належала земельна ділянка для будвництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1747 га, що знаходиться на території села Павлів Радехівського району Львівської області, яку він заповів позивачу як своїй дружині, то таке право на нерухоме майно перейшло до позивача як спадкоємця за заповітом.

А відтак заявлений у даній справі позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Оскільки позивачем належним чином виконаний свій процесуальний обовязок довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог у даній справі.

Керуючись ст. ст. 11, 16, 1216-1221, 1225, 1233, 1258, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі ст.ст. 10,11, 57-64,212-215,218,223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будвництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1747 га, що знаходиться на території села Павлів Радехівського району Львівської області та посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 051997.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області, шляхом подання через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_7