"11" листопада 2015 р. Справа № 363/4890/15-ц
УХВАЛА

11 листопада 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді подання Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,

встановив:

державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ в Київській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 для виконання наказу №908/1551/14 виданий 11 лютого 2015 року про стягнення з ТОВ «Ріф-2005» на користь ТОВ «Кліон» 701 803 грн. 44 коп.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ в Київській областізнаходиться наказ №908/1551/14 виданий 11 лютого 2015 року Господарським судом Запорізької області, який боржник керівник вказаного підприємства, не виконує та ухиляється від його виконання.

Державний виконавець свою явку в судове засідання не забезпечив, коли суд на підставі ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України зобовязаний негайно розглянути подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, а тому суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи для здійснення його виклику.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного.

На виконанні у Відділі ДВС Вишгородського РУЮ в Київській області перебуває виконавчий лист №908/1551/14 виданий 11 лютого 2015 року Господарським судом Запорізької області про стягнення з ТОВ «Ріф-2005» на користь ТОВ «Кліон» 701 803 грн. 44 коп.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем 22 липня 2015 року відкрито виконавче провадження по виконанню вищезазначеного наказу та встановлено боржнику строк для добровільного його виконання.

Доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання не виконавши зобовязань та доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання судового рішення державним виконавцем суду не надано.

Не представлено суду й доказів того, що боржник був належним чином повідомлений про відкриття щодо нього виконавчого провадження. Вимога державного виконавця від 30 жовтня 2015 року про виклик боржника вихідного номеру не містить, підтвердження про її отримання боржником у справі відсутнє.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього достатніх обґрунтувань.

На підставі викладеного та керуючись ст. 377-1 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її отримання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя