Провадження № 22-ц/783/6398/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Монастирецького Д.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2015 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_4, за участю третьої особи ЛКП»Старий Львів» про зобов»язання до вчинення дій , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

На вищезазначену ухвалу ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу і матеріали справи направити до суду першої інстанції іншому судді для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Посилається на те, що суд першої інстанції умисно не виніс за власною ініціативою додаткове рішення та не вирішив питання про судові витрати, витрати на проїзд до суду, витрати на представників, чим створив причини та умови подальшої судової тяганини. Суд не видав виконавчого документу і не вирішив питання винесення додаткового судового рішення з метою поновлення прав та законних інтересів відповідачів за безпідставним позовом суб»єкта владних повноважень, на якого покладається обов»язок компенсувати судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача і представника позивача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних мотивів.

14 липня 2015 року відповідачем ОСОБА_2 було подано суду першої інстанції заяву про винесення додаткового рішення у справі № 461/10185/13, а саме :

вирішення питань про відшкодування судових витрат та відшкодування моральної і матеріальної шкоди, завданої безпідставним позовом.

У відповідності до п. ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зважаючи на те, що позивачем не було заявлено позовних вимог про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а ОСОБА_2, яка у цій справі була відповідачем, не було заявлено зустрічного позову про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, то відповідно у суду першої інстанції не було підстав для ухвалення додаткового рішення стосовно незаявлених позовних вимог.

У матеріалах справи знаходяться:

шість квитків на загальну суму 18 грн (т. 1 а.с. 94-95), які долучені відповідачем ОСОБА_2 до скарги про порушення організації роботи суду, зареєстрованої 07.05.2014 року;

два квитки /без дати/ на проїзд у маршрутному таксі на загальну суму 6 грн та документ про оплату проїзду на таксі на відстань 7 км на суму 60 грн (т.1 а.с. 105,106,107), подані ОСОБА_2 та зареєстровані в системі документообігу суду 02.06.2014 року о 14 годині 40 хвилин. (т. 1 а.с. 104) та підшиті перед журналом судового засідання від 02.06.2015 року (т. 1 а.с. 108) . Водночас , усною ухвалою судового засідання від 02.06.2014 року було відхилено клопотання ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи документів на проїзд у таксі.

Крім цього у матеріалах справи знаходяться:

оригінал квитанції № 8 від 13.11.2013 року про сплату ОСОБА_2 судового збору в розмірі 114 грн 70 коп (т. 1 а.с. 32);

ухвала судового засідання від 27 січня 2014 року про повернення ОСОБА_2 судового збору сплаченого згідно вищезазначеної квитанції (т. 1 а.с. 53).

Будь-які інші документи, що стосувалися б понесення відповідачкою ОСОБА_2 судових витрат до ухвалення рішення суду від 02 червня 2014 року, у матеріалах справи відсутні.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України: 1.Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. 2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

3.До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Ст. ст. 85, 86 ЦПК України встановлено, що відноситься до витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду , та - до витрат, пов'язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Зокрема ст. 85 ЦПК України до витрат сторін та їх представників, що пов»язані з явкою до суду, не віднесено витрат сторін та їх представників на проїзд в межах одного населеного пункту.

Відтак, колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення суду від 02 червня 2014 року, у справі не було правових підстав для ухвалення рішення про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2, витрат в розмірі 94 грн (18 грн +66 =84), понесених нею на проїзд в межах одного населеного пункту.

Оскільки перед ухваленням рішення суду від 02 червня 2014 року ОСОБА_2 не заявляла клопотань про вирішення судом першої інстанції питання про компенсацію їй за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять, та не подавала відповідних розрахунків, а доручення, видані ОСОБА_2:

представнику - ОСОБА_5, датоване 11.06.2014 року ( т. 1 а.с. 147);

представнику - ОСОБА_6, датоване 01.10.2014 року (т. 1 а.с. 167),

тобто після ухвалення рішення суду від 02 червня 2014 року, то відповідно у суду першої інстанції при ухваленні рішення від 02 червня 2014 року не було також правових підстав вирішувати питання щодо судових витрат, пов»язаних з явкою до суду відповідача та її представників, передбачених ст. 85 ЦПК України. Те ж стосується і компенсації витрат, пов»язаних із залученням свідків, які проживають у населеному пункті за місцезнаходженням суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 212 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскаржуваної ухвали не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Монастирецький Д.І.

Федоришин А.В.