Справа № 630/722/14-ц
Провадження № 2/630/12/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2015 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Люботин Харківської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Люботинської міської ради Харківської області, за участі третіх осіб: ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

встановив:
Позивачі, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності на 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті тітки, ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вказували на те, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належав їх бабусі, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину у виді житлового будинку, які відрилася після смерті ОСОБА_6 , фактично прийняли її чоловік, ОСОБА_7 , та донька, ОСОБА_5 . Після смерті вказаних осіб вони звернулися з заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини у виді житлового будинку, але у видачі свідоцтва про право власності на спадщину нотаріусом відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Відповідачем ОСОБА_3 подано зустрічний позов, в якому він просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті тітки, ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 вказував на те, що його бабуся ОСОБА_6 в 1969 році отримала дозвіл на будівництво житлового будинку, але право власності на збудований будинок вона за життя не зареєструвала. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 відрилася спадщина у виді житлового будинку, яку прийняла його тітка, ОСОБА_5 , яка постійно проживала з бабусею. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 він у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали повністю та, в якості третіх осіб, визнали позовні вимоги ОСОБА_3 в тій частині, що він має право на спадщину в рівних з ними частках. В обґрунтування заявлених вимог позивачі та їх представник посилалися на обставини, викладені в позові, а також пояснили, що дітьми ОСОБА_6 є ОСОБА_9 їх батько, ОСОБА_10 батько відповідача ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 . Їх бабуся, ОСОБА_6 , кілька разів виходила заміж, через що в різних документах вказані різні її прізвища: ОСОБА_11 , Задьорна і ОСОБА_12 .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_13 позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти вимог за первісним позовом заперечувала з тих підстав, що відсутні докази родинних відносин позивачів з померлою ОСОБА_5 . В якості обґрунтування вимог за зустрічним позовом ОСОБА_13 вказувала на те, що спірний будинок був збудований ОСОБА_6 на земельній ділянці, наданій їй на підставі рішення органу місцевого самоврядування в порядку переселення з іншого місця проживання. Але їй не відомо, з яких причин ОСОБА_6 не отримала документів про право власності на житловий будинок після завершення будівництва.

В судове засідання відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 не з`явилася, але подала суду письмові заперечення, в яких просила відмовити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог. В своїх запереченнях ОСОБА_4 вказувала на те, що її батько, ОСОБА_14 , є рідним братом ОСОБА_6 , яка проживала в спірному будинку разом з чоловіком, ОСОБА_7 , їх спільним сином, ОСОБА_15 , та своєю донькою ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_6 вказані члени сім`ї фактично прийняли спадщину у виді житлового будинку. На думку відповідача, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають право на спадкування лише 1/2 частини будинку, яку фактично прийняла у спадок ОСОБА_5 , а інша 1/2 частина будинку родичам померлого в грудні 2013 року ОСОБА_7 .

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані ними докази, суд встановив наступне.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради депутатів трудящих Харківської області від 29 травня 1970 року, ОСОБА_6 було дозволено будівництво житлового будинку на підставі рішення виконавчого комітету від 10 квітня 1969 року, протокол № 7, на земельній ділянці, наданій в порядку переселення.

На виконання рішення виконавчого комітету від 10 квітня 1969 року, протокол № 7 представником технічного бюро 26 травня 1969 року була проведена розбивка в натурі фундаменту нового будинку на земельній ділянці АДРЕСА_2 та передані забудовнику ОСОБА_6 медові знаки, про що складено відповідний акт. Того ж дня, 26 травня 1969 року, ОСОБА_6 отримала дозвіл на проведення робіт по індивідуальному будівництву.

По завершенню будівництва ОСОБА_6 подала до виконавчого комітету Люботинської міської ради депутатів трудящих Харківської області заяву від 17 листопада 1975 року, в якій повідомила про завершення будівництва житлового будинку згідно з рішенням виконавчого комітету від 10 квітня 1969 року, та просила видати їй технічні та правовстановлюючі документи на новий будинок.

Виходячи з досліджених доказів, суд вважає встановленим ті обставини, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями був збудований саме ОСОБА_6 , та такі обставини визнані сторонами у справі.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 14 липня 2015 року спірному житловому будинку, як об`єкту нерухомого майна, присвоєно поштову адресу у відповідності з фактичним розташуванням у житловому АДРЕСА_1 .

З технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» станом на 26 травня 2015 року, вбачається, що на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , розташований житловий будинок літ. «А-1», збудований в 1975 році, та надвірні будівлі і споруди, збудовані в період з 1976 по 1985 роки.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об`єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на АДРЕСА_4 . Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

Пунктом 8 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.

Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе.

Судом під час з`ясування обставин у справі було оглянуто інвентаризаційну справу № 7068 на домоволодіння, збудоване ОСОБА_6 , сформовану КП «Люботинське БТІ» в липні 1976 року за її заявою від 20 листопада 1975 року. В матеріалах інвентаризаційної справи містяться акт поточних змін від 26 травня 2015 року про те, що будинок не прийнятий в експлуатацію, та довідка про відсутність в архіві даних про реєстрацію права власності на житловий будинок.

Отже, акт про прийняття будинку в експлуатацію відсутній в інвентаризаційній справі та сторонами під час розгляду справи такий документ не представлений, не зважаючи на роз`яснення, надані судом щодо обставин, які входять до предмету доказування, та наслідків не вчинення дій по представленню належних доказів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, про що було складено запис акту про смерть № 28 від 14 січня 1997 року та підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 27 листопада 2014 року. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, діючого на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, чоловік і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За повідомленням Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводились, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіт від її імені не посвідчувався.

Згідно з записами в будинковій книзі, в житловому будинку разом з ОСОБА_6 мешкали та були зареєстровані ОСОБА_7 , чоловік померлої, їх спільний син ОСОБА_15 та ОСОБА_5 , донька померлої.

Перебування ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі підтверджується записом акту про шлюб № 83 від 05 квітня 1955 року, відомості про що внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 27 листопада 2014 року. Дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ОСОБА_16 .

Той факт, що ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_6 , підтвердили сторони у справі. Згідно з актовим записом про народження № 236 від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , є третьою дитиною у матері ОСОБА_17 , 1919 р.н.

Іншими дітьми ОСОБА_6 є ОСОБА_9 , 1936 р.н. (батько позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ), та ОСОБА_10 , 1943 р.н. (батько відповідача ОСОБА_3 ). До таких висновків суд прийшов, проаналізувавши відомості, які містяться в наступних документах: свідоцтво про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_1 , видане від 25 вересня 1950 року Харківським районним бюро ЗАГС; сповіщення Харківського обласного військового комісаріату від 06 червня 1952 року, в якому ОСОБА_17 повідомлено про загибель в 1941 році її чоловіка, ОСОБА_18 ; свідоцтво про народження ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 , видане 07 серпня 1950 року Харківським районним бюро ЗАГС. Кровне споріднення ОСОБА_6 та її дітей також підтвердила відповідач ОСОБА_4 в своїх письмових запереченнях.

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджуються ті обставини, що сторони у справі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , являються племінниками ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За повідомленням Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Однак, через відсутність акту про прийняття спірного будинку в експлуатацію або документів, що підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_6 на житловий будинок, як об`єкт нерухомого майна, такий будинок не можна віднести до складу спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця.

Ч. 1 ст. 33 ЦПК України не передбачає право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідачів, якщо позивач не заявить такого клопотання. Не зважаючи на роз`яснення, надані судом позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 , останній відмовився залучити до участі в справі при розгляді його вимог в якості відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які є спадкоємцями та з якими у нього виник спір з приводу спадщини.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні первісного та зустрічного позовів в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 61, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1218, 1262, 1266, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін