УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», в інтересах якого діє Федорюк Ірина Ігорівна, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 21 вересня 2015 року про відмову в прийнятті апеляційної скарги у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо» про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ТОВ «ХоСаРо» про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 30 січня 2015 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ХоСаРо» було укладено договір № 30/01 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі (позики), згідно якого ОСОБА_4 зобов'язувався надати ТОВ «ХоСаРо» безвідсоткову фінансову допомогу (позику), а останній зобов'язується використати її за цільовим призначенням і повернути у визначений договором строк. Пунктом 5.1 Договору визначено, що позика надається строком до 05 квітня 2015 року. ОСОБА_4 на виконання своїх обов'язків позичальника надав позику ТОВ «ХоСаРо» на суму 126 060,73 грн, внісши кошти в касу товариства. Строк повернення коштів наступив, однак позичальник своїх зобов'язань не виконав. Таким чином, сума боргу становить 126 060,73 грн. 06 квітня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про заміну кредитора ОСОБА_4 у зобов'язаннях, що випливають з Договору № 30/01 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі (позики) від 30 січня 2015 року, внаслідок передання ним своїх прав ОСОБА_3 на загальну суму 126 060,73 грн. ОСОБА_4 письмово повідомлено ТОВ «ХоСаРо» про заміну кредитора у зобов'язаннях, що виникають із вищезазначеного договору. Станом на день пред'явлення позову обов'язок відповідача щодо повернення грошових коштів в сумі 126 060,73 грн. не виконано, а тому позивач просив стягнути суму боргу на свою користь.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «ХоСаРо» на користь ОСОБА_3 126 060,73 грн боргу за Договором №30/01 від 30 січня 2015 року про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі (позики), укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ «ХоСаРо».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

До апеляційного суду із скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 червня 2015 року звернулося ПАТ «ВіЕс Банк», яке є правонаступником ПАТ «ФОЛЬКСБАНК», мотивуючи порушенням даним рішенням суду їх прав та інтересів, як кредитодавця відповідача, оскільки 28 грудня 2012 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ТОВ «ХоСаРо» був укладений кредитний договір № КU 019115, за умовами якого ТзОВ «ХоСаРо» отримало кредит в розмірі 1 173 798,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 28 грудня 2018 року. Враховуючи те, що ТзОВ «ХоСаРо» належним чином не виконувало взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, 20 липня 2015 року господарським судом Львівської області ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 128 640,39 доларів США та 1 397,43 грн.

Апелянт стверджував, що судом першої інстанції не враховано того, що до матеріалів справи долучені основні частини прибуткових касових ордерів - без відривної частини - з підписами касира та головного бухгалтера, які є первинними документами та не підтверджують видачі коштів ТОВ «ХоСаРо». Відтак вважає, що договір №30/1 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі (позики) є фіктивним та укладеним з метою уникнення відповідальності ТзОВ «ХоСаРо» за кредитним договором № КU 019115.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 вересня 2015 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі ПАТ «ВіЕс Банк», яке є правонаступником ПАТ «ФОЛЬКСБАНК», на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 червня 2015 року.

ПАТ «ВіЕс Банк», в інтересах якого діє Федорюк І.І., не погоджуючись із вищезазначеними рішенням суду першої інстанцій та ухвалою апеляційного суду про відмову у прийнятті апеляційної скарги, звернулося із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. п. 2, 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо: справа не переглядалася в апеляційному порядку; касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішення суду першої інстанцій та ухвали апеляційного суду про відмову у прийнятті апеляційної скарги, вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки рішення суду першої інстанції не було предметом перегляду апеляційним судом, фактично справа по суті не переглядалася, що унеможливлює оскарження рішення місцевого суду в касаційному порядку (п. 2 ч. 4 ст. 328 ЦПК України). Що стосується оскарження ухвали суду апеляційної інстанції щодо відмови в прийнятті апеляційної скарги, то викладені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності вказаної ухвали. Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги, апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки ПАТ «ВіЕс Банк» не був стороною договору № 30/01 від 30 січня 2015 року між ОСОБА_4 та ТОВ «ХоСаРо» про надання безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі (позики), а тому його права оскаржуваним рішенням суду першої інстанції жодним чином не порушені.

Обставин щодо порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції, не вбачається.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даної судової ухвали. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. п. 2, 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити публічному акціонерному товариству «ВіЕс Банк», в інтересах якого діє Федорюк Ірина Ігорівна, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «ХоСаРо» про стягнення боргу за договором позики.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова