Дата документу 20.07.2015
Провадження № 2/334/236/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

в складі : головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжтрансформатор» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування морального шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ "Запоріжтрансформатор" про визнання незаконним наказу № 344 від 24.10.2014р. про звільнення його з роботи 24.10.2014р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату, поновлення на роботі на посаді провідного інженера-технолога з апаратного виробництва, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування морального шкоди.

В позові зазначено, що він з 05.11.1979р. працював в ПАТ "Запоріжтрансформатор" на різних посадах : начальника бюро у відділі головного технолога,, в технологічному відділі, провідним інженером - керівником групи, начальником бюро та провідним інженером технологом у відділі інноваційних технологій трансформаторного виробництва, а з 3.04.14р. на посаді провідного інженера-технолога з апаратного виробництва.

1.08. 2014р. йому було вручено повідомлення про скорочення посади провідного інженера- технолога з апаратного виробництва та звільнення з роботи на підставі наказу № 976 від 31.07.2014р. і розпорядження 840 від 31.07.14р.

В зазначеному повідомленні було також зазначено, що на момент його попередження про наступне звільнення вакантні посади, які відповідають його професії та спеціальності та які можуть бути запропоновані йому для працевлаштування, на підприємстві відсутні.

В період строку попередження про наступне звільнення та при звільненні йому ніяка інша робота для працевлаштування відповідачем , в порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України , не пропонувалася, хоча прийом на роботу та звільнення з роботи на підприємстві проводилися.

15.10.14р. він був присутнім на засідання цехового комітету профспілки ВІТТВ, де розглядалося подання на його звільнення та було дано згоду на його звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП Украйни. Без врахування переважного права на залишення на роботі.

24.10.2014р. наказом № 344 його було звільнено з роботи за ч.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату.

Вважає, що його звільнення з роботи відбулося безпідставно, оскільки відповідно до вимог ст. 42 КЗоТ України він має переважне право на залишення на роботі, т.я. тривалий час - понад 35 років пропрацював на зазначеному підприємстві на різних посадах, є автором понад 10 раціоналізаторських пропозицій.

Тривалий час на нього покладалися обов`язки головного технолога підприємства та заступника головного технолога.

Другу посаду провідного інженера-технолога з апаратного виробництва у відділі інноваційних технологій трансформаторного виробництва займає ОСОБА_2, який був прийнятий на роботу тільки в 2013р.

Крім того, у ВІТТВ маються старші інженери-технологи, порівняно з якими він має більшу кваліфікацію та продуктивність праці, оскільки є провідним інженером- технологом.. До 3.04.14р. у відділі посада інженера - технолога не визначалася по виробництву, а тому він може виконувати любу роботу інженера - технолога відділу.

Вважає, що незаконним звільненням з роботи, відповідач порушив його право на працю, він опинився у важкому матеріальному стані, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що спричинило йому моральні страждання.

Просить визнати незаконним наказ № 344 від 24.10.2014р. ПАТ «Запоріжтрансформатор» про звільнення його з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України та поновити його на роботі провідним інженером-технологом з апаратного виробництва у відділ інноваційних технологій трансформаторного виробництва ПАТ «Запоріжтрансформатор», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.10.2014р. по 20.07.2015р., з відрахуванням виплаченої вихідної допомоги при звільненні та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач надав пояснення по суті позовних вимог та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, однак , подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в судовому засіданні 09.04.2015р. заперечував проти позову, суду пояснив, що в ПАТ "Запоріжтрансформатор" мали місце зміни в організації виробництва і праці (реструктуризація підприємства), які передбачали скорочення чисельності і штату працівників . Скорочення, яке мало наслідком розірвання трудового договору із позивачем, було передбачено наказом № 976 від 31.07.2014р. , яким скорочувалася посада провідного інженера-технолога з апаратного виробництва у відділі інноваційних технологій трансформаторного виробництва в кількості 1 штатної одиниці.

На підставі зазначеного наказу, розпорядженням № 840 від 31.07.14р. вирішено попередити саме позивача про наступне звільнення з роботи.

Оскільки згідно зі штатним розкладом у відділі тільки 2 особи займали посаду провідного інженера-технолога з апаратного виробництва, то при прийнятті рішення про розірвання трудового договору із позивачем його характеристики підлягали порівнянню із характеристиками ще одного працівника.

Порівнянню підлягали кваліфікація і продуктивність праці даних працівників, яка оцінювалась з даних про освіту, інші навички працівників, що є корисними при виконуваній ними роботі на підприємстві в обсязі робіт, які може виконувати та виконує працівник.

Так позивач має диплом про закінчення у 1979 році Запорізького машинобудівного інституту ім.. ОСОБА_3 за спеціальністю "Машини і технологія обробки металів тиском", кваліфікація "інженер-механік".

Щодо іншого працівника - ОСОБА_2 має диплом про закінчення у 2009 році Запорізького національного технічного університету з отриманням вищої освіти за спеціальністю "Електричні машини та апарати, кваліфікація "спеціаліст з електричних машин та апаратів", диплом про перепідготовку та закінчення у 2010 році факультету післядипломної освіти Запорізького національного технічного університету, кваліфікація "фінансист", міжнародний сертифікат з англійської мови, виданий у 2013р.

Кваліфікація і продуктивність іншого працівника для виконання дорученої йому роботи визнана більш високою. Профіль його технічної освіти точніше відповідає функціональним обов`язкам. Визначальним для залишення даного працівника на роботі стало також вільне володіння ним англійською мовою, внаслідок чого дана особа має можливість бути залученою і фактично залучається до здійснення авторського нагляду за виробництвом трансформаторного обладнання на майданчиках англомовних партнерів підприємства. Завдяки вільному знанню іноземної мови даний працівник неодноразово з цією метою направлявся у відрядження, де успішно виконував доручені йому технічні завдання.

Враховано і інші обставини : позивач мав безперервний стаж роботи на підприємстві з 22.10.1979р., ОСОБА_2 - з 05.08.2013р.

Крім того, було враховано, що у родині ОСОБА_2 відсутні інші особи із самостійним заробітком. До складу родини входять дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, два сини 2007 та ІНФОРМАЦІЯ_1 Таким чином він має трьох утриманців.

З урахуванням всіх обставин серед двох працівників, що займали відповідну посаду, трудовий договір було вирішено розірвати з позивачем.

У встановленому законом порядку отримано згоду профспілкового комітету на розірвання трудового договору із позивачем.

Інша робота, яка б могла бути запропонована позивачу згідно зі ст.49-2 КЗпП на підприємстві була відсутня.

Просив в позові відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до вимог ст. 40 п.1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

6) авторам раціоналізаторських пропозицій.;

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, працівник, за своїм розсудом, звертається до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно зі ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що позивач з 05.11.1979р. працював в ПАТ "Запоріжтрансформатор" на різних посадах : начальника бюро у відділі головного технолога,, в технологічному відділі, провідним інженером - керівником групи, начальником бюро та провідним інженером технологом у відділі інноваційних технологій трансформаторного виробництва, а з 3.04.14р. на посаді провідного інженера-технолога з апаратного виробництва відділу інноваційних технологій трансформаторного виробництва, що підтверджено його трудовою книжкою.

Скорочення штату працівників було передбачено наказом про реструктуризацію підприємства № 976 від 31.07.2014р. Зокрема, наказом (п.п.1.3 п.1) передбачено скорочення посади провідного інженера - технолога з апаратного виробництва відділу інноваційних технологій трансформаторного виробництва.

1.08.2014р. на підставі розпорядження про скорочення посад № 840 від 31.07.2014р. позивач. під розписку був попереджений про скорочення його посади та наступне звільнення за скороченням штату через 2 місяці, а також про відсутність можливості працевлаштування на підприємстві у зв`язку з відсутністю вакантних посад, які відповідають його спеціальності.

01.10.2014р. директором з персоналу підприємства голові цехової профспілки ВІТТВ направлено подання про надання згоди на звільнення провідного інженера - технолога з апаратного виробництва ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно наказу № 976 . та розпорядження № 840 від 31.07.2014р.

Відповідно до протоколу засідання цехового комітету профспілки ВІТТВ ПАТ "Запоріжтрансформатор" № 9 від 15.10.2014р., профспілковий комітет у присутності позивача . розглянув вказане подання та в зв`язку з відсутністю у нього додаткових документів про переважне право на залишення на роботі, надав згоду на його звільнення.

24.10.2014р. наказом № 344 позивача було звільнено з роботи за ч.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату.

Суд вважає, що звільнення позивача відбулося безпідставно, з порушенням вимог закону.

Згідно з ч.2 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення із змінами в організації виробництва власник пропонує працівнику любу іншу роботу на тому ж підприємстві, а не тільки в підрозділі в якому робітник працював.

Пропонування іншої роботи працівнику повинно проводитися з моменту попередження про звільнення , в період 2-х місячного строку, а також в момент звільнення.

Відповідач тільки в попередженні про наступне звільнення від 1.08.14р. вказав про відсутність вакантних посад.

В подальшому , а також при звільненні з роботи вакантні посади позивачу для працевлаштування не пропонувалися.

Доводи представника відповідача про відсутність вакантних посад на підприємстві за період з серпня по жовтень 2014р. належними доказами не підтверджені.

Ухвала суду про витребування доказів від 9.10.15р. про відсутність вакантних посад на підприємстві у зазначений період відповідачем не виконана.

Крім того, відповідно до вимог ст. 42 КЗоТ України позивач має переважне право на залишення на роботі, т.я. тривалий час- понад 35 років безперервно пропрацював на зазначеному підприємстві на різних посадах , є автором понад 10 раціоналізаторських пропозицій, що підтверджено його трудовою книжкою та не оспорювало ся відповідачем.

Тривалий час на нього покладалися обов»язки головного технолога підприємства та заступника головного технолога., що підтверджено копіями розпоряджень за період 2011- 2013р.р.

Другу посаду провідного інженера - технолога з апаратного виробництва у відділі інноваційних технологій трансформаторного виробництва займає ОСОБА_2, який був прийнятий на роботу тільки в 2013р.

Доводи представника відповідача про те, що ними визначена більш висока кваліфікація та продуктивність праці у ОСОБА_2 ніж у позивача суд вважає безпідставними, оскільки вони займали однакому посаду провідного інженера - технолога з апаратного виробництва.

Крім того, відповідно до штатного розкладу у ВІТТВ маються старші інженери- технологи, порівняно з якими позивач має більшу кваліфікацію та продуктивність праці, оскільки є провідним інженером - технологом.. До 3.04.14р. у зазначеному відділі посада інженера - технолога взагалі не визначалася по виробництву, а тому він може виконувати любу роботу інженера - технолога відділу, та його кваліфікація та продуктивність праці повинні були порівнюватися з іншими провідними інженерами - технологами та старшими інженерами технологами відділу.

Відповідач же не врахував, що позивач має переважне право на залишення на роботі відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України, порівняно з іншими провідними інженерами технологами відділу та старшими інженерами - технологами.

Комісія з визначення кандидатур на скорочення не враховувала зазначених обставин.

Таким чином, судом встановлено, що звільнення позивача проведено з порушенням вимог ст. 40 п.1, 42, 49-2 КЗпП України, оскільки не було враховане його переважне право на залишення на роботі, їй не була запропонована інша робота на підприємстві.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законних підстав, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі.

При винесенні рішення про поновлення на роботі, одночасно приймається рішення про стягнення працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати незаконним звільнення позивача з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України та поновити його на роботі на посаді провідного інженера-технолога ВІТТВ та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи із середньомісячної заробітної плати 6123, 37 грн., з 25.10.2014р. за 9 місяців, урахуванням виплаченої вихідної допомоги при звільнені в сумі 5405,98 грн., а всього в сумі 49703, 35 грн., які повинні бути виплачені на підприємстві з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Незаконним звільненням з роботи, позивачу спричинено моральну шкоду, оскільки він неправомірно був позбавлена права на труд, не мав коштів для існування, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Втім, заявлену суму в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд вважає значно завищеною та такою, що не відповідає тяжкості спричинених йому моральних страждань, та вважає за необхідне в цій частині задовольнити позов частково в сумі 2000 грн.

Оскільки по трудових спорах позивача звільнено від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на рахунок держави в сумі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст. 40 п.1, 42, 49-2, 233, 235, 237-1 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Запоріжтрансформатор» № 344 від 24.10.2014р. про звільнення з роботи ОСОБА_1 за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботу у відділ інноваційних технологій трансформаторного виробництва ПАТ «Запоріжтрансформатор» провідним інженером-технологом з апаратного виробництва.

В цій частині рішення піддати негайному виконанню.

Стягнути з ПАТ «Запоріжтрансформатор» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.10.2014р. за 9 місяців в загальній сумі 49703 грн. 35 коп., які повинні бути виплачені підприємством з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з ПАТ «Запоріжтрансформатор» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. 00 коп.

Стягнути з ПАТ «Запоріжтрансформатор» на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Лихосенко М. О.