У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Маляренка А.В., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення неправомірно списаних грошових коштів з карткового рахунку, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 14 травня 2013 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено договір № 0694/005355-PR банківського поточного (карткового рахунку)

НОМЕР_1 в євро та видано картку НОМЕР_2 типу «Visa Classic». 31 серпня 2013 року вона відбула до Риму для навчання в університеті. 19 вересня 2013 року, користуючись інтернет-банкінгом, позивачка виявила, що з її рахунку несанкціоновано списано кошти у сумі 779,43 євро, про що позивачка сповістила оператора. Картка була заблокована.

Також позивачка вказувала, що спочатку 18 вересня 2013 року була спроба зняти кошти у Гватемалі, в подальшому через годину в Америці було скоєно ще п'ять несанкціонованих трансакцій, тобто грошові кошти були зняті у банкоматі у продовж 9,5 хвилин, що підтверджується випискою з рахунку. З Риму позивачка нікуди не виїжджала, картка весь час була при ній, жодного разу нікому її не передавала, розраховувалася з її допомогою, СМС-повідомлення від банку не отримувала, отже дотримувалася усіх загальних заходів безпеки для уникнення несанкціонованого доступу третіх осіб до її банківського рахунку.

Оскільки банк повернув лише суму першої трансакції - 154,06 євро, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на її користь

625,37 євро, що еквівалентно 11 473 грн 59 коп., які не санкціоновано були списані з її рахунку; стягнути з відповідача пеню 228,26 євро, що еквівалентно 4 187 грн 86 коп., та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 18,76 євро, що еквівалентно 344 грн 18 коп.; стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 завдану моральну шкоду в сумі

5 тис. грн та витрати на правову допомогу - 1 тис. грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області

від 23 березня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 626,37 євро, що еквівалентно 11 473 грн 59 коп., несанкціоновано списаних з карткового рахунку.

Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 пеню в розмірі 4 187 грн 86 коп. та три відсотки річних з простроченої суми у розмірі

344 грн 18 коп.

Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 1 тис. грн.

У задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (правова позиція Верховного Суду України, викладена у справі від 13 травня 2015 року № 6-71цс15).

Частково задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції з висновком якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що в ході перевірки було встановлено неправомірність 5-ти транзакцій, здійснених карткою позивача 18 вересня 2013 року. Здійснення цих транзакцій відбулось з порушенням Правил платіжної системи Віза Інтернаціонал, Віза. Суд, дослідивши зібрані у справі докази та встановивши обставини у справі, дійшов правильного висновку про те, що вказані порушення при використанні платіжної картки позивача відбулися з вини банку, який повинен нести відповідальність передбачену законом.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
А.В. Маляренко
В.О. Савченко