Справа № 464/2119/13 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/1115/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: представника ПАТ «ВіЕс Банк» - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

20 липня 2012 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 13 листопада 2008 року між ПАТ «Фольксбанк» після зміни назви ПАТ «ВіЕС Банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №КF 53684, згідно умов якого Банк надав останньому грошові кошти в сумі 455 000 гривень, з кінцевим строком погашення не пізніше 13 листопада 2019 року.

В забезпечення виконання зобов»язання за Кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 13 листопада 2008 року укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №4552, згідно якого ОСОБА_7 (Іпотекодавець) надав в заставу Позивачу (Іпотекодержателю) нерухоме майно, а саме:

квартиру АДРЕСА_1, яка складається із трьох житлових кімнат та кухні. Житлова площа квартири 41,8 кв.м, комора 1,0 кв.м.

ОСОБА_3 зобов»язання, передбачені кредитним договором, не виконував, внаслідок чого допустив заборгованість, яка станом на 08 квітня 2014 року становила 802 866,90 гривень.

З урахуванням уточнених позовних вимог від 08 квітня 2014 року позивач, на підставі ст.ст. 526, 553, 554, 589, 590, 610, 1049, 1054 ЦК України, ст. 25,26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 20 Закону України «Про заставу» ст.34 Закону України «Про іпотеку», просив:

звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом визначеним статтею 38 Закону України «Про іпотеку» п.п.6.1, 6.5, 6.6 Іпотечного договору, /на підставі рішення суду/ шляхом продажу майна ПАТ «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати на погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «ВіЕс Банк» за Кредитним договором №КF 53684 від 13 листопада 2008 року в межах 802 866,90 гривень;

виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

закріпити за ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя щодо вказаної квартири (т.1 а.с.2-3, т.2 а.с.21).

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ «ВіЕс Банк» відмовлено.

Рішення суду оскаржив ПАТ "ВіЕс Банк".

В апеляційній скарзі посилається на те, що кредит ОСОБА_3 13 листопада 2008 року не видавався в іноземній валюті, тому положення ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 року не можуть застосовуватись до вказаних правовідносин.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не з»явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи (а.с.162).

20 лютого 2015 року ОСОБА_3 на адресу Апеляційного суду Львівської області надіслав письмове клопотання про відкладення розгляду справи, у якому зазначив, що у цей день (20.02.2015 року) він буде знаходитись у відрядженні у м. Чернівці, тому не зможе бути присутнім в судовому засіданні.

Вказане клопотання визнано колегією суддів необґрунтованим та було відхилено із наступних підстав.

Розгляд справи в суді першої інстанції тривав з 27 липня 2012 року по 03 листопада 2014 року.

Зокрема, розгляд справи призначалися на: 05 вересня 2012 р. (т.1 а.с.47), 17 вересня 2012р. (т.1 а.с.48), 17 жовтня 2012 року (т.1 а.с.50-51).

17 жовтня 2012 року по справі ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ «ВіЕс Банк» було задоволено.

За заявою ОСОБА_3 27 лютого 2013 року заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2012 року було скасовано (т.1 а.с.90).

Вподальшому, розгляд справи призначався на 18 березня 2013 року (т.1а.с.94).

За клопотанням представника ОСОБА_7 18 березня 2013 року судом провадження по справі було зупинено до вирішення іншої справи за позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Фольксбанк» про визнання недійсним договору іпотеки (т.1 а.с.118-119).

Після скасування Апеляційним судом Львівської області ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 18 березня 2013 року розгляд справи призначався 19 грудня 2013 року (т.1а.с.153), 21 січня 2013 року (т.1а.с.161), 10 лютого 2014 року (т.1 а.с.168), 26 лютого 2014 року (т.1 а.с.193-195), 20 березня 2014 року (т.2 а.с.7), 08 квітня 2014 року (т.2а.с.8), 30 квітня 2014 року (т.2а.с.28), 19 травня 2014року (т.2 а.с39), 04 червня 2014 року (т.2 а.с.46), 23 червня 2014 року (т.2 а.с.50), 09 липня 2014 року (т.2 а.с.55), 28 липня 2014 року (т.2 а.с.67), 08 вересня 2014 року (т.2 а.с.74), 24 вересня 2014 року (т.2 а.с.97), 15 жовтня 2014 року (т.2 а.с.103), 20 жовтня 2014 року (т.2 а.с.108), 03 листопада 2014 року.

З об»єктивних причин, як-от: перебування судді в нарадчій кімнаті по інших справах, зайнятість судді в інших справах розгляд справи відкладався 19 травня 2014року, 04 червня 2014 року, 23 червня 2014 року, 08 вересня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 20 жовтня 2014 року (т.2 а.с.108), решта судових засідань в суді першої інстанції відкладалися через невручення відповідачам судових повісток, задоволення клопотань про зупинення розгляду справи, необхідності ознайомлення з матеріалами справи, зайнятість на роботі і т.і.

Зокрема, клопотання, подане ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції про відкладення розгляду справи, призначеної на 20 лютого 2014 року, є ідентичним за змістом його клопотанню, поданому до суду першої інстанції 19 березня 2014 року (т.2 а.с.5).

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

У даному випадку, клопотання ОСОБА_3 від 20 лютого 2015 року про чергове відкладення розгляду справи на стадії апеляційного провадження розцінюється колегією як недобросовісне здійснення своїх процесуальних прав.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ «ВіЕс Банк» - ОСОБА_2, на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ «ВіЕс Банк» підлягає до задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що кредит позивачу ОСОБА_3 13 листопада 2008 року було надано в іноземній валюті, тому, відповідно до положень ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно - квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка була передана в іпотеку ПАТ «ВіЕс Банк» в забезпечення виконання за Кредитним договором між Банком ОСОБА_3

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи із наступного.

Як зазначено у Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-VІІ, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, зазначений Закон було прийнято з метою підтримки громадян України, які мають невиконані зобов»язання за договором споживчого кредиту в іноземній валюті (валютних кредитів), укладеними з фінансовими установами та банками України шляхом встановлення порядку і умов конвертації зобов»язань за кредитними договорами в іноземній валюті в національну валюту України та пропонувалося мінімізувати негативні наслідки інфляції іноземної валюти для громадян України та узабезпечити зазначених громадян від уникнення скрутної фінансової ситуації.

Cудом та матеріалами справи установлено, що 13 листопада 2008 року між ПАТ «Фольксбанк» після зміни назви ПАТ «ВіЕС Банк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №КF 53684, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 455 000 гривень, з кінцевим строком погашення не пізніше 13 листопада 2019 року (т.1 а.с. 6-13).

В забезпечення виконання зобов»язання за Кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 13 листопада 2008 року укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за №4552, згідно якого ОСОБА_7 (Іпотекодавець) надав в заставу Позивачу (Іпотекодержателю) нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка складається із трьох житлових кімнат та кухні. Житлова площа квартири 41,8 кв.м., комора 1,0 кв.м.

Відтак, дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не розповсюджується на вказані правовідносини, оскільки 13 листопада 2008 року ОСОБА_3 було надано гривневий кредит.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» (надалі Закон) іпотекодержатель вправі задовольнити своїх вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає також з підстав, встановлених ст.12 цього «Закону», а саме: у разі порушення іпотекодавцем обов»язків, встановлених іпотечним договором, і іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов»язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно умов Іпотечного договору від 13 листопада 2008 року, Позивач у разі невиконання або неналежного виконання Боржником основного зобов»язання має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами Боржника та/або іпотекодавця - майнового поручителя, шляхом звернення на предмет іпотеки.

Як зазначено у п.6.1 Іпотечного договору право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає в Іпотекодержателя - з наступних підстав:

а) у разі невиконання або неналежного виконання Боржником основного зобов»язання, зокрема у випадку порушення Боржником - (у даному випадку ОСОБА_3О.), графіка часткового погашення кредиту встановленого у відповідності до умов кредитного договору.

У зв»язку із невиконанням ОСОБА_3 умов Кредитного договору №КF 53684 від 13 листопада 2008 року та допущеною заборгованістю, яка станом на березень 2012 року становила: 441 189,36 грн. основного боргу; 2118,14 грн. простроченого боргу; 16717,76 грн. простроченої заборгованості за процентами, Банк 27 березня 2012 року надіслав ОСОБА_3 та ОСОБА_7 повідомлення-вимогу про погашення вказаної заборгованості протягом 30 днів, але не пізніше 45 днів з дня направлення цього повідомлення (а.с.19-20).

Також 30 травня 2012 року Банком була направлені вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_7,ОСОБА_3, ОСОБА_6 в порядку ст.40 Закону України «Про іпотеку» про звернення стягнення на предмет іпотеки, за адресою: .АДРЕСА_1, з метою погашення заборгованості за кредитним договором, та виселення громадян що там проживають, як це передбачено ч.3 ст.109 ЖК України (а.с.21-24).

Згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2014 року задоволено заяву ОСОБА_7, ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 вересня 2012 року у цивільній справі №1319/6610/2012.

Скасовано рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 вересня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про стягнення богу за договором кредиту.

Сягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Фольксбанк» суму боргу за кредитним договором №КF 53684 від 13 листопада 2008 року в сумі 490 885,99 гривень, яка існувала станом на 15 червня 2012 року, і дане рішення суду, як і зазначені там розрахунки, ОСОБА_3 не оспорювалося (т.1 а.с.119-121).

На момент пред»явлення позову Банку до відповідачів у даній справі (станом на 20 липня 2012 року), заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №КF 53684 від 13 листопада 2008 року становила 507 934,68 гривень, а станом на 08 квітня 2014 року (останнє уточнення позовних вимог позивача) вже 802 866,90 гривень, із них:

443 307,50 основного боргу;

230 389,57 гривень заборгованості за відсотками;

10 401 гривень заборгованість за комісією;

118 768,83 гривень пені (т.2 а.с.79-82).

Таким чином, у зв»язку із порушенням іпотекодавцями обов»язків, встановлених в іпотечному договорі від 13 листопада 2008 року, постійним збільшенням заборгованості за кредитними договором №КF 53684 від 13 листопада 2008 року, обґрунтованими є вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири за адресою АДРЕСА_1, у порядку, встановленому ст.ст.38, 39 «Закону» та виселення відповідачів із вказаної квартири без надання їм іншого житлового приміщення в порядку ст.40 «Закону» та ст.109 ЖК України.

Наявність судового рішення про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за Кредитним договором №КF 53684 від 13 листопада 2008 року не звільняє його від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення на предмет іпотеки (постанова Верховного Суду України від 04 вересня 2013 року у справі №6-73цс13), оскільки рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2014 року ОСОБА_3 не виконується.

Письмові пояснення відповідача ОСОБА_7 про необґрунтованість позовних вимог Банку у зв»язку із невірним розрахунком сум заборгованості, наявності додаткових угод між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_3 про зміну обсягу відповідальності позичальника за кредитним договором №КF 53684 від 13 листопада 2008 (т.1 а.с. 181), необхідності призначення будівельно-технічної експертизи для визначення початкової вартості предмету іпотеки (т.2 а.с.104-105) є необґрунтованими.

Своїх розрахунків розміру заборгованості ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором ОСОБА_7 чи його представником ОСОБА_10 не наведено.

З урахуванням зазначених обставин, є законні підстави для задоволення позову ПАТ «ВіЕс Банк» до відповідачів у повному обсязі.

Оскільки судом вирішено питання про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_6 із квартири за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення, що може призвести до тимчасових незручностей та необхідності вирішення питання іншого житла, є підстави для відстрочки його виконання, в цій частині, на два місяці до 20 квітня 2015 року.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ «ВіЕс Банку».

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" - задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" - задовольнити.

Звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом, визначеним статтею 38 Закону України «Про іпотеку» п.п.6.1, 6.5, 6.6 Іпотечного договору, а саме на підставі рішення суду шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (79000, м. Львів, вул. Грабовського,11, рах.№0 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, ) від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, а кошти, одержані від реалізації, скерувати на погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «ВіЕс Банк» за Кредитним договором №КF 53684 від 13 листопада 2008 року в межах 802 866,90 гривень.

Виселити з квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 без надання іншого житлового приміщення.

Закріпити за Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» права управителя, квартирою АДРЕСА_1 щодо:

вільного доступу представників управителя та інших осіб визначених управителем до майна, що передано в управління;

укладення договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами;

розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном;

укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами;

представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми підпорядкування з питань пов»язаних із замовленням, посвідченням, отриманнями необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв»язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо та газопостачанням, телефонним зв»язком;

здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна;

володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим Договором;

інші права необхідні для здійснення належного управління майном.

На підставі ст.373 ЦПК України відстрочити виконання даного рішення суду в частині виселення з квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 2 (два) місяці до 20 квітня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" по 1261 гривень 50 копійок судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.