АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/1674/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1997/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Федорової Н.О., Матковської Л.О.

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: сторін та їх представників, представників третіх осіб

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою редакції газети «Подільські вісті» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 7 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до редакції газети «Подільські вісті», за участю третіх осіб без самостійних вимог - Хмельницька обласна рада, Хмельницька обласна державна адміністрація, про скасування наказів, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до редакції газети «Подільські вісті» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування вимог вказував, що в 1997 році був прийнятий на посаду спеціального кореспондента редактора газети «Подільські вісті», в 2009 році переведений на посаду заступника редактора з творчих питань. Наказом №1156 від 25.12.2014 року звільнений з посади заступника редактора з економічних питань на підставі п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним та безпідставним, а наказ таким, що підлягає скасуванню, оскільки жодних порушень трудових обов'язків не вчиняв. Підстави звільнення, що зазначені у наказі, є надуманими та не містять посилання на трудові обов'язки, які були ним порушені. Крім того, вказаним наказом його звільнено з посади заступника редактора з економічних питань, проте з 2009 року і по день звільнення він працював на посаді заступника редактора з творчих питань і заяви про переведення на іншу посаду роботодавцю не подавав. У зв'язку з чим просив скасувати наказ від 25.12.2014 року, виданий т.в.о. редактора газети «Подільські вісті» ОСОБА_2, про його звільнення з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків з 25.12.2014 року, поновити його на посаді заступника редактора з творчих питань та стягнути з відповідача на його користь середній

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Логінова С.М. Провадження № 22-ц/792/1997/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія 53.54

заробіток за час вимушеного прогулу.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 неодноразово збільшував позовні вимоги, зазначаючи, що наказом №403 від 16 травня 2014 року його переведено з посади заступника редактора з творчих питань на посаду заступника редактора з економічних питань у зв'язку із виробничою необхідністю, однак він не знав про існування такого наказу, з ним не ознайомлювався і по день звільнення виконував трудові обов'язки заступника редактора з творчих питань. Роботодавець в порушення вимог ч.1 ст. 32 КЗпП України прийняв наказ про переведення його на іншу посаду в односторонньому порядку за відсутності його згоди на зміну істотних умов праці. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу згідно його розрахунків становить 99000 грн. 76 коп., крім того з відповідача підлягає стягненню компенсація за порушення строків виплати заробітної плати, що становить 11647 грн. 10 коп.. Тому остаточно просив скасувати наказ №1156 від 25.12.2014 року, виданий т.в.о. редактора газети «Подільські вісті» ОСОБА_2, про його звільнення з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків з 25.12.2014 року, скасувати наказ №403 від 16.05.2014 року про переведення його на посаду заступника редактора з економічних питань у зв'язку з виробничою необхідністю, поновити його на посаді заступника редактора з творчих питань, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 99 000 грн. 76 коп., компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 11647 грн. 10 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 4 тис. грн..

Під час розгляду справи протокольними ухвалами до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача залучено Хмельницьку міську раду та Хмельницьку обласну державну адміністрацію.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 7 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано наказ від 25 грудня 2014 року редакції газети "Подільські вісті" про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника редактора з економічних питань за одноразове грубе порушення трудових обов'язків (п. 1 статті 41 КЗпП) з 25.12.2014 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника редактора з економічних питань редакції газети "Подільські вісті".

Стягнуто з редакції газети "Подільські вісті" на користь ОСОБА_1 142 668 грн. 84 коп. (без урахування податків та зборів) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати в дохід держави.

В апеляційній скарзі редакція газети «Подільські вісті» вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Поновлюючи ОСОБА_1 на посаді заступника редактора з економічних питань, суд вийшов за межі його позовних вимог, чим порушив положення ст.ст. 10,11,15-1 ЦПК України та ст. 19 Конституції України. Не відповідають матеріалам справи висновки суду про невиконання роботодавцем вимог ст. 149 КЗпП України щодо не відібрання пояснень у ОСОБА_1 перед звільненням. Суд не врахував наявні в матеріалах справи докази, а саме долучені до заперечень власноручно написані письмові пояснення ОСОБА_1 з приводу виявлених фактів правопорушення. Позивач працював заступником редактора газети «Подільскі вісті» з економічних питань і як суб'єкт підпадає під дію п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Він грубо порушив свої трудові обов'язки, своїми діями завдав значної шкоди газеті, оскільки готував матеріали для конкурентного видання на редакційному обладнанні, використовував електроенергію, робочий кабінет, матеріальний, електронний ресурс газети, витрачаючи робочий час, призначений для виконання своїх безпосередніх обов'язків, хоча мав безпосередньо опікуватися рекламним відділом газети та бухгалтерією для розвитку газети та збільшення її тиражу. Суд не дав оцінки висновку експерта №113 від 25.12.2014 року. Виявлене грубе порушення трудових обов'язків заступником редактора з економічних питань підпадає під оцінку як одноразове. Використання самостійно встановленої позивачем програми Google Диск підтверджує те, що даний сервіс він використовував в робочий час для безпосереднього відправлення матеріалів, макетів та спільного редагування файлів «Домашньої газети», ігноруючи свої безпосередні обов'язки.

В засіданні апеляційного суду представники редакції газети «Подільські вісті» уточнили вимоги апеляційної скарги і просили скасувати рішення в частині задоволених судом вимог ОСОБА_1, в іншій частині з рішенням суду погодились.

Тому рішення суду в іншій частині не переглядається.

В запереченні на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 вважав її доводи безпідставними.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1, ч. 2 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10 жовтня 1997 року працював в редакції газети «Подільські вісті» на посадах спецкора при редакторові газети, завідуючого відділом промисловості, відповідального секретаря, з 1 жовтня 2009 року переведений заступником редактора з творчих питань, з 16 травня 2014 року переведений заступником редактора з економічних питань.

Наказом, виданим т.в.о. редактора газети «Подільські вісті» за №1156 від 25.12.2014 р., ОСОБА_1 звільнений з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків з 25 грудня 2014 року. Наказом №2 від 5 січня 2015 року в п. 1 попереднього наказу внесено зміни та викладено в іншій редакції, за якою заступника редактора Хмельницької обласної газети «Подільскі вісті» ОСОБА_1 звільнено з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків з 25 грудня 2014 року на підставі п.1 ст. 41 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Задовольняючи частково позовні вимоги та поновлюючи ОСОБА_1 на посаді заступника редактора газети з економічних питань, суд першої інстанції однією з підстав вказав те, що від працівника ОСОБА_1 перед звільненням не відбиралось письмового пояснення, як це передбачено ст. 149 КЗпП України, проте колегія суддів з такими висновками не погоджується, оскільки на а.с. 60-63 т.1 таке пояснення позивача присутнє і останній в судовому засіданні підтвердив, що у нього відбиралось пояснення щодо підстав звільнення з роботи.

За змістом п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України підставою для звільнення є вчинення особою одноразового грубого порушення трудових обов'язків, а не триваючого, зокрема, неналежне виконання своїх обов'язків тощо.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов'язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Під п.1 ст. 41 КЗпП України підпадають такі порушення, у яких ознакою грубості є усі факти, що характеризують їх склад.

Судом встановлено, що в редакції газети «Подільські вісті» відсутні інструкції щодо посадових обов'язків редактора газети, його заступників.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу)» редакційна колегія-дорадчий орган управління діяльністю редакції друкованого засобу масової інформації- створюється, діє та припиняє свою діяльність відповідно до статуту редакції і очолюється її редактором (головним редактором).

Згідно п.6.15 Статуту редакції газети «Подільскі вісті», затвердженого головою Хмельницької обласної ради 19 червня 2012 року, у Редакції як дорадчий орган управління її діяльністю створюється редакційна колегія, яка допомагає редакторові здійснювати поточне керівництво редакцією, вести перспективне планування, визначати позиції газети з питань діяльності редакції та розвитку її колективу.

Пунктом 6.5 цього Статуту передбачено, що редактор самостійно вирішує питання діяльності редакції, формує трудовий колектив, вирішує питання діяльності редакції в межах та порядку, визначених Статутом, чинним законодавством України, в тому числі скликає виробничі наради.

Наказом №640 від 29.06.2012 року сформовано редакційну колегію, до складу якої увійшли ОСОБА_5 - перший заступник редактора, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - відповідальний секретар, ОСОБА_1 - заступник редактора та ОСОБА_8 - т.в.о. редактора. (а.с.123 т.1)

Згідно Статуту, розділу 4 колективного договору, протоколу виробничої наради творчого колективу газети від 16 травня 2014 року, протоколу засідання редакційної колегії газети від 19 травня 2014 року до обов'язків ОСОБА_1, який перебував з травня 2014 року на посаді заступника редактора з економічних питань, входило:

-здійснювати керівництво передплатним процесом;

-залучати додаткові надходження до бюджету редакції;

-контролювати витрати на енергоносії, пальне;

-здавати редакційні кабінети під офіси; (а.с.193 т. 1)

-а також покладено обов'язки координатора у передплатній компанії і відповідального за комерційну діяльність (а.с.198-199 т.1).

Як вбачається з наказу про звільнення №1156 від 25.12.2014 року та уточненого наказу про звільнення №2 від 15 січня 2015 року порушення жодного із зазначених обов'язків в вину позивачу не ставилось.

Твердження представників редакції газети, що ОСОБА_1 в робочий та позаробочий час на належному газеті обладнанні створював газету «Домашня газета», редактором якої є його син ОСОБА_1, не знайшло свого підтвердження.

Згідно висновку експертного дослідження №113 кт від 25.12.2014 року, покладеного в основу наказу про звільнення з займаної посади не вбачається, що саме ОСОБА_1 створював газету «Домашня газета». Хоча останнім не заперечувалось фату надання відповідної допомоги синові в створенні та виданні друкованого засобу масової інформації.

Крім того, допитаний в засіданні апеляційного суду в якості спеціаліста ОСОБА_9, який проводив експертне дослідження ноутбука, що перебував у користуванні ОСОБА_1, також не дав ствердної відповіді, що саме верстка газети «Домашня газета» здійснювалась позивачем.

Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Факт належного виконання ОСОБА_1 трудових обов'язків підтверджується також його преміюванням, про що свідчать відомості про нарахування заробітної плати за останній рік перед звільненням, відсутністю у нього дисциплінарних стягнень.

Що стосується стягнутого розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то такий обрахований судом відповідно до відомостей про заробітну плату позивача за останні два місяці роботи перед звільненням та з урахуванням загальної кількості днів вимушеного прогулу, що узгоджується з положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N100 та нормами трудового законодавства щодо оплати праці.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 звільнено з посади за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України без законної підстави, тому зазначений наказ про його звільнення є незаконним і він підлягає поновленню на раніше займаній посаді.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б простовували висновки суду першої інстанції.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 грубо порушив трудові обов'язки - працював не на благо власного роботодавця, а навпаки своїми діями завдав значної шкоди газеті, готував матеріали для конкурентного видання на редакційному обладнанні, використовуючи для цього ресурси редакції та свій робочий час, що призначений для виконання своїх безпосередніх обов'язків у передбаченому ст. ст. 10 , 60 ЦПК України порядку відповідачем не надано. Що спростовує доводи апеляційної скарги про вчинення працівником ОСОБА_1 одноразового грубового порушення трудової дисципліни.

В засіданні апеляційного суду позивач пояснив, що програму Google Диск він встановив на ноутбуці і синхронізував її з такою ж програмою на домашньому комп'ютері для зручності передачі інформації для газети «Подільські вісті». На ноутбуці відсутня програма для створення та верстки будь-якої газети, в тому числі «Домашня газета». Цю обставину підтвердив спеціаліст.

Використання працівником ОСОБА_1 програми Google Диск в своїх цілях на інтернет ресурсі підприємства не свідчить про одноразове грубе порушення трудових обов'язків, яке б було підставою для звільнення по п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Сама по собі наявність інформації про газету «Домашня газета» на жорсткому диску ноутбука не свідчить про створення цієї газети позивачем і ці обставини підтвердив в засіданні апеляційного суду спеціаліст ОСОБА_9.

Що стосується порушення судом норм процесуального права при постановленні рішення про поновлення на роботі, то судова колегія не погоджується з такими доводами апеляційної скарги. Як встановлено судом першої інстанції, позивач до звільнення працював на посаді заступника редактора газети з економічних питань, на чому наполягали представники відповідача. Саме на цій посаді позивача було поновлено і з таким рішенням суду він погодився. Представник відповідача в апеляційній скарзі не зазначив яким чином порушуються його права та інтереси поновленням позивача саме на цій посаді. Ухвалюючи рішення суд діяв відповідно до положень ст.ст. 212, 214,215 ЦПК України.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги, в тому числі й посилання на відсутність у суду повноважень на скасування наказів про звільнення з роботи. У відповідності з положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу за зверненням фізичної особи, в межах заявлених нею вимог. Позивач звертаючись до суду також просив скасувати наказ про його звільнення з роботи. Тому доводи апеляційної скарги щодо цього є безпідставними.

Судом першої інстанції неправильно було встановлено, що у позивача не відбиралось пояснень перед звільненням за порушення трудової дисципліни, однак приймаючи до уваги, що рішення суду по суті є правильне та справедливе, колегія суддів не знаходить підстав для його скасування, так як відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу редакції газети «Подільські вісті» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 7 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь