У х в а л а

23 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Романюка Я.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву Міністерства оборони України про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року Міністерство оборони України звернулося до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1 та 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві Міністерство оборони України зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 2 червня 2015 року, позов задоволено частково, постановлено стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 25 тис грн; у решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року зазначені рішення залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві Міністерство оборони України просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження своїх доводів Міністерство оборони України наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2009 року, рішення цього ж суду

від 20 квітня 2011 року, а також постанову Верховного Суду України

від 21 жовтня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що позивачу встановлена друга група інвалідності, яка є наслідком захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, тому позивач має право, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», статті 1167 ЦК України, на відшкодування моральної шкоди.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2009 року суд касаційної інстанції погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що військовослужбовець, якому були завданні тілесні ушкодження, має право на відшкодування моральної шкоди. Вина відповідача в спричинені умисних тяжких тілесних ушкоджень та порушенні статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями встановлена вироком суду. Крім того в спричинені позивачу тілесних ушкоджень вбачається вина й посадових осіб військової частини, які належним чином не виконували вимог статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та допустили позастатутні відносини між військовослужбовцями;

- рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2011 року суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що правовідносини між сторонами виникли з питань проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ України, суди при ухваленні рішень безпідставно керувалися статтею 1167 ЦК України. Спеціальним законодавством, що регулює порядок проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ України не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди;

- постанові від 21 жовтня 2014 року Верховний Суд України зазначив, що спір між державним підприємством та Міністерством оборони України про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок вибуху боєприпасів на військових складах було вирішено у справі №45/421 між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є судове рішення, яке набрало законної сили, тому Вищий господарський суд України обґрунтовано припинив провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Зміст наданих заявником для порівняння судових рішень судів касаційної інстанції та їх порівняння із судовим рішенням, яке він просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди за заявою Міністерства оборони України про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 2 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема