У х в а л а

іменем україни

11 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного управління матеріально-технічного забезпечення Національної академії наук України про визнання наказу про звільнення з роботи незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою Державного управління матеріально-технічного забезпечення Національної академії наук України на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ № 6 Державного управління матеріально-технічного забезпечення Національної академії наук України від 27 лютого 2014 року в частині зазначення в ньому про виведення із штатного розкладу вказаного підприємства штатної посади «заступника начальника управління» та введення штатної посади «заступника начальника управління з економічних питань»; визнати незаконним та скасувати наказ від 28 квітня 2014 року № 33-к щодо звільнення з роботи ОСОБА_4 за п. 6 ст. 36 КЗпП України; поновити його на роботі у Державному управлінні матеріально-технічного забезпечення Національної академії наук України на посаді заступника начальника управління; стягнути із відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з дня звільнення по дату ухвалення рішення суду та 4 350 грн моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що з 09 липня 2012 року він працював начальником відділу маркетингу ДУМТЗ Національної академії наук України, а з 19 жовтня 2012 року був переведений на посаду заступника начальника цього управління.

Відповідно до наказу від 27 лютого 2014 року зі штатного розпису управління з 29 квітня 2014 року виведено посаду заступника начальника управління та введено посаду заступника начальника управління з економічних питань. Наказом від 28 квітня 2014 року він був звільнений з роботи на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці.

Вважає, що зазначені накази прийняті з порушенням ст. ст. 32, 36 КЗпП України, оскільки змін істотних умов праці в Управлінні не було, фактично мало місце фіктивне скорочення його посади та введення аналогічної посади, його звільнення не було погоджено із профспілковим комітетом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного управління матеріально-технічного забезпечення Національної академії наук України від 27 лютого 2014 року в частині зазначення в ньому про виведення зі штатного розкладу вказаного підприємства штатної посади «заступника начальника управління» та введення штатної посади «заступник начальника управління з економічних питань».

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного управління матеріально-технічного забезпечення Національної академії наук України від 28 червня 2014 року щодо звільнення з роботи ОСОБА_4 за п. 6 ст. 36 КЗпП України та поновлено його на роботі у Державному управлінні матеріально-технічного забезпечення Національної академії наук України на посаді заступника начальника управління.

Стягнуто з Державного управління матеріально-технічного забезпечення Національної академії наук України на користь ОСОБА_4 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 квітня 2014 року по 13 серпня 2014 року у сумі 23 799 грн. 46 коп., а також моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, якими суд скасував наказ №6 Державного управління матеріально-технічного забезпечення Національної Академії наук від 27 лютого 2014 року в частині зазначення в ньому про виведення зі штатного розкладу вказаного підприємства штатної посади «заступника начальника управління» та введення штатної посади «заступника начальника управління з економічних питань» та наказ №33-к Державного управління матеріально-технічного забезпечення НаціональноїАкадемії наук від 28 квітня 2014 року щодо звільнення з роботи ОСОБА_4 за п.6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_187/ed_2015_06_11/pravo1/KD0001.html?pravo=1> скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі Державне управління матеріально-технічного забезпечення Національної академії наук України просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди, суд першої інстанції, з рішенням якого в цій частині погодився апеляційний суд, правильно встановив обставини справи про те, що посади, яку обіймав позивач, після внесення змін до структури управління не було передбачено, тому відсутні підстави вважати, що відбулась зміна істотних умов праці за цією посадою, а відтак і відмовитись від виконання своїх обов'язків та продовження роботи за цією посадою у зв'язку зі зміною істотних умов праці позивач не міг, отже, і підстав для припинення трудового договору за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України не було.

Крім того, нова посада начальника управління з економічних питань, яка була введена в управлінні, не була запропонована позивачу, а те, що йому були запропоновані інші посади в управлінні, не може вважатись зміною істотних умов праці, оскільки це є переведенням, яке здійснюється за згодою працівника і його відмова від переведення на іншу роботу не може тягти за собою припинення з ним трудового договору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, тому звільнення позивача відбулось з порушенням вимог закону, що є підставою для поновлення ОСОБА_4 на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також відшкодування завданої моральної шкоди, як передбачено ч. 2 ст. 235, ст. 237-1 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_901761/ed_2015_07_16/pravo1/KD0001.html?pravo=1>.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконними та скасування наказів, апеляційний суд надав належну оцінку обставинам справи та правильно виходив з того, що суд не наділений повноваженнями щодо скасування наказів установ і не може втручатися в господарську діяльність підприємств, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

При цьому судами правильно застосовано закон, що регулює відносини, які склались між сторонами, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року у залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного управління матеріально-технічного забезпечення Національної академії наук України відхилити, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко