Справа № 520/7262/15-ц
Провадження № 2/520/3633/15
Київський районний суд м.Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевої О.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
Одеської міської ради до Комунального підприємства «Домоуправління №18», ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи Департамент міського господарства Одеської міської ради, Київський РВ в м. Одеса ГУ ДМС України в Одеській області про визнання недійсним договору найму,
Одеська міська рада у травні місяці 2015 року звернулась до суд з вимогами ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір найму житлового приміщення №296 від 24.03.2014 року, укладений між КП «ДУ №18» та ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність договору вимогам цивільного і житлового кодексів. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтриманою ла у повному обсязі.
Представник КП «Домоуправління №18» після перерви до суду не з»явився, про час і місце слухання справи сповіщений.
Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2, яка діє від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду не з»явились, про час і місце слухання справи сповіщались судом відповідно до вимог закону за місцем реєстрації.
Представники третіх осіб до сду не з»явились, про час і місце слухання справи сповіщені.
За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Суд вислухав представника позивача, вивчив матеріали справи і встановив наступне:
Житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду. Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №207 від 19.03.2009 року «Про створення житла для тимчасового приживання» будинок АДРЕСА_1 віднесено до фонду житла для тимчасового проживання.
24 березня 2014 року між КП »ДУ №18» в особі керуючого Прутян Н.В. та ОСОБА_1 укладено договір №296 найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1. За умовами договору відповідачка разом з онукою ОСОБА_2 та малолітніми правнуками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заселяються для постійного проживання в квартиру АДРЕСА_1. На підставі договору найму 25.03.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 і неповнолітні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 оформили реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1.
Позивач стверджує, що договір найму житлового приміщення №296 від 24.03.2014 року не відповідає вимогам ст.58,ст.61 Житлового Кодексу України та суперечить рішенню виконавчого комітету Одеської міської ради №324 від 15.08.2013 року, яке приймалось з «метою залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого жилого фонду, з огляду на те, що громадяни мешкають в приміщеннях, віднесених до фонду житла для тимчасового проживання дуже тривалий час», тому як відповідачі в квартирі АДРЕСА_1 на момент укладання договору найму житлового приміщення не проживали, а після укладання договору до квартири не вселялись, тільки оформили реєстрацію (на момент укладання договору найму житлового приміщення спірна квартира є місцем знаходження КП «Домоуправління №18»).
Посилаючись на положення ст.ст.203,215 ЦК України позивач вимагає визнати недійсним договір найму житлового приміщення №296 від 24.03.2014 року, укладений між КП «ДУ №18» і ОСОБА_1
Свої вимоги позивач обґрунтовує такими доказами: рішення ОМВК №207 від 19.03.2009 року «Про створення житла для тимчасового проживання»; рішення ОМВК №324 від 15.08.2013 року «Про впорядкування діяльності КП «Домоуправління №18», договір найму житлового приміщення №296 від 24.03.2014 року, довідка про реєстрацію відповідачів за спірними житловими приміщеннями, довідка з ЄДР підприємств та організацій України, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи - КП «Домоуправління №18», наказ керівника КП «ДУ№18» Прутян Н.В. від 17.01.2014 року «про прийняття ОСОБА_6 на посаду замісника керуючого КП «ДУ№18».
При вищенаведених обставинах суд вважає позов Одеської міської ради обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав:
Договір найму житла - це договір, за яким наймодавець надав наймачеві та членам його сім'ї житло у безстрокове володіння та користування для постійного проживання. Згідно зі ст. 61 Житлового кодексу, користування жилим приміщенням у будинках державного й громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму, який укладається між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією), і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до положень ст.58 ЖК УРСР підставою для вселення в жиле приміщення будинку державного, або громадського фонду є ордер, який видається на підставі рішення виконкому відповідної ради. Таким чином,єдиною правовою підставою для укладення договору найму жилих приміщень є ордер. Якщо договір найму укладається без видачі ордеру, він може бути визнаний судом недійсним.
Судом встановлено, що 24.03.2014 року між КП «Домоуправління №18» і ОСОБА_1 укладено договір №296 найму житлового приміщення - квартиру АДРЕСА_1, на яке у ОСОБА_1 відсутній ордер. На момент укладання договору відповідачі не мали реєстрації по цій квартирі, не проживали в цих приміщеннях Договір найму №296 став підставою для оформлення реєстрації ОСОБА_1, ОСОБА_2 і непоновлітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1. Крім того, надані суду письмові докази свідчать, що станом на 24.03.2014 року квартира АДРЕСА_1 була офісним приміщенням.
Таким чином, укладений 24.03.2014 року між КП «ДУ №18» і ОСОБА_1 договір найму жилого приміщення суперечить положенням ст.ст.58,61 ЖК УРСР.
Відповідно до положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Закону. Ч.1 ст.203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що територіальній громаді міста належить право комунальної власності, зокрема, на житловий фонд, і до виняткової компетенції органів місцевого самоврядування відносяться правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню об»єктами комунальної власності.
Суд погоджується з доводами представника Одеської міської ради що оспорюваний договір найму житлового приміщення порушує права та інтереси територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради щодо володіння, користування і розпорядження об»єктами житлового фонду.
Відповідно до положень ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловий приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Ч.1ст.216 ЦК України визначає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
Рішення суду, яким визнається недійсним договір найму, у разі набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за адресою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Одеської міської ради задовольнити.

Визнати недійсним договір найму житлового приміщення №296 від 24.03.2014 року, укладений між Комунальним підприємством «Домоуправління №18» та ОСОБА_1.

Рішення суду є підставою для Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області оформити зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.