Справа №451/1313/15-ц
Провадження № 2/451/523/15
РІШЕННЯ

іменем України

20 листопада 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю позивача, відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

1 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В позовній заяві зазначає, що на початку 2014 року відповідач у неї позичила грошові кошти у розмірі 78000 гривень. Свої грошові зобов'язання з повернення суми позики в обумовлений строк відповідач не виконувала належним чином, а тому позивач не вбачала іншого дієвого виходу з ситуації, що на той час склалася, інакше як звернутися до суду з відповідним позовом з метою захисту свого порушеного майнового права. Заочним рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 06 серпня 2014 року у справі № 451/835/14 (провадження № 2/451/265/14), позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики було задоволено повністю. Вирішено стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 78000 (сімдесят вісім тисяч) гривень та 780 (сімсот вісімдесят) гривень судових витрат, рішення суду набрало законної сили. 14 листопада 2014 року Радехівським районним судом Львівської області з метою примусового виконання згаданого рішення суду позивачу було видано виконавчий лист у даній справі. Даний виконавчий лист було пред'явлено до Відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області. Проте примусове виконання рішення суду органом державної виконавчої служби на даний час не відбулося ані повністю, ані частково. В добровільному порядку, незважаючи на наявність в правовій природі рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач продовжує не виконувати належним чином своїх грошових зобов'язань ані повністю, ані частково. Оскільки позивач як позикодавець є кредитором по відношенню до відповідача в згаданому грошовому зобов'язанні вважає, що відповідач повинен бути притягнутий до встановленої законом відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Оскільки письмового договору позики між відповідачем укладено не було, а був лише договір, укладений в усній формі, то інший розмір процентів річних не встановлений. А тому відповідач повинен нести відповідальність за порушення грошового зобов'язання у розмірі 3 % річних за увесь час прострочення виконання зобов'язання. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, суму коштів у розмірі 65032 гривні 73 копійки, з яких: 41808 гривень інфляційних нарахувань, 2910 гривень 57 копійок 3% річних та 20314 гривень 16 копійок процентів від суми позики.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила суд врахувати, що вона не брала у позивача позику у доларах, лише у гривнях, просила постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки про відсотки із позивачем жодних домовленостей у неї не було, а також те, що у неї важкий матеріальний стан, вона сплачує кредит, суму позики, вона обов»язково поверне позивачу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд встановив, що із копії розписки, яка датована 21.01.2014 року, та підписана сторонами вбачається, що ОСОБА_1 надала у позику ОСОБА_2 гроші в розмірі 78000 гривень, а остання зобов'язалася до травня 2017 року повернути вказані кошти, із помісячною сплатою в розмірі 1950 гривень на протязі 40 місяців. У розписці відсутні будь-які домовленості щодо сплати відсотків від суми позики (а.с.26).

Заочним рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 06 серпня 2014 року у справі № 451/835/14 (провадження № 2/451/265/14), позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики було задоволено повністю. Вирішено стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 78000 (сімдесят вісім тисяч) гривень та 780 (сімсот вісімдесят) гривень судових витрат (а.с.9).

Однак, в добровільному порядку, незважаючи на наявність рішення суду, яке набрало законної сили, відповідач продовжує не виконувати належним чином своїх грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов'язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов'язань на певних підставах не допускається.

Частиною 1 статті 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що відповідач, в добровільному порядку, незважаючи на рішення суду від 6.08.2014 року, яке набрало законної сили, продовжує ухилятися від виконання грошових зобов'язань, укладеного між сторонами, тому у позивача є всі підстави вимагати інфляційні нарахування та 3 % річних.

У зв"язку з цим, позов необхідно задовольнити частково, з врахуванням матеріального стану відповідача, стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), яка проживає за адресою АДРЕСА_3 в користь ОСОБА_1 41 808 гривень інфляційних нарахувань, 3 % річних в розмірі 2 910 гривень 57 копійок та 447 гривень 18 копійок, судових витрат, понесених за подання позовної заяви, а всього 45 165 (сорок п»ять тисяч сто шістдесят п»ять) гривень 75 (сімдесять п»ять ) копійок.

Щодо інших позовних вимог, то як вбачається із розписки та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, будь-яких інших зобов»язань між позивачем та відповідачем, як і домовленостей про відсотки не було, тому ці вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 147, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), яка проживає за адресою АДРЕСА_3 в користь ОСОБА_1 41 808 гривень інфляційних нарахувань, 3 % річних в розмірі 2 910 гривень 57 копійок та 447 гривень 18 копійок, судових витрат, понесених за подання позовної заяви, а всього 45 165 (сорок п»ять тисяч сто шістдесят п»ять) гривень 75 (сімдесять п»ять ) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.