АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2701/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що 14 жовтня 2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 046,79 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір складався із заяви позичальника та «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «ОСОБА_5 банку».

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_6 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 24 березня 2015 року мав заборгованість у сумі 21 025,52 грн., що складається з наступного: 9946,16 грн. заборгованості за кредитом; 8564,22 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1037,73 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи 500 грн. фіксованої частини та 977,41 процентної ставки.

В зв'язку з викладеним, позивач просив суд стягнути із відповідача загальну суму боргу за кредитним договором у розмірі 21 025,52 грн. та 243,60 грн. судового збору.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобовязання, оскільки відповідачу були видані кредитні кошти, користування кредитною карткою відповідач не оспорював, кредитними коштами відповідач скористався на свій розсуд, однак взяті на себе зобовязання у повному обсязі виконує, систематично не дотримується умов повернення кредиту та оплати відсотків за користування ним, що призвело до утворення простроченої заборгованості за кредитним договором, та стягнув заборгованість згідно наданого банком розрахунку, який не спростовано відповідачем.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, виходячи із слідуючого.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи. На підставі укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк» та ОСОБА_6 кредитного договору, відповідач отримав кредит в розмірі 10 046,79 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань (неналежне виконання).

Заперечуючи проти заявленого позивачем позову, ОСОБА_6 вказував і у запереченнях проти позову та у апеляційній скарзі, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу щодо факту реалізації сторонами своїх прав за вказаним правочином щодо факту, розміру надання грошових коштів та термінів договору, а матеріали справи не містять доказів про встановлення розміру проценту за користування грошовими коштами.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

14 жовтня 2013 року ОСОБА_7 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та власним підписом підтвердив, що ознайомлений та погоджується із вказаними Умовами та Правилами, зокрема із умовами договору. Право банку щодо встановлення кредитного ліміту картки було узгоджено у п. 2.1.1.3 Умов та правил, факт отримання грошових коштів у розмірі 10 046.83 грн. та їх списання з картки клієнта 14 жовтня 2013 року підтверджується наданим банком розрахунком, що не спростований відповідачем, відповідачем періодично проводилися проплати на погашення боргу, строк дії договору визначений п. 1.1.7.12 Умов та правил, відсоткова ставка визначена у погоджених між сторонами Тарифами по картці, а тому вищевказані заперечення ОСОБА_6 колегія суддів оцінює критично.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права, оскільки судом допущено стягнення одразу декількох видів неустойок: і пені, і штрафу, що є неприпустимим.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами та правилами надання банківських послуг, зокрема п.п. 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по погашенню кредиту, відсотків за його користування та винагороди, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил визначено, що при порушенні клієнтом платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт повинен оплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії.

Заборгованість позичальника ОСОБА_6 як видно із наданого розрахунку та змісту позовної заяви, складається із боргу по тілу кредиту, по відсотках за користування кредитними коштами, заборгованості за несвоєчасне повернення тіла кредиту та нарахованих відсотків та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг.

Як видно із наданих банком розрахунків, виписки по картці ОСОБА_6 та виходячи із узгоджених сторонами договору Умов та правил надання банківських послуг, вбачається, що банком нараховувалася окремо штрафи за прострочку по кредиту та пеню за прострочку сплати відсотків за його користування. Таким чином, неустойка застосована банком як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання різних грошових зобов'язань, зокрема за різні порушення положень кредитного договору, суд вірно прийшов до висновку про дотримання банком ст. 61 Конституції України.

До посилань апелянта на зміну банком в односторонньому порядку процентної ставки колегія суддів відноситься критично, оскільки пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил сторони погодили, що банк проводить зміни ОСОБА_5, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк (окрім зміни кредитного ліміту в односторонньому порядку) повинен за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта (в тому числі способом SMS-повідомлень). Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про непогодження зі змінами, то вважається що клієнт приймає нові умови. Судом встановлено, що будь-яких повідомлень від ОСОБА_6 на адресу банку не надходило, посилання відповідача на порушення банком щодо односторонньої зміни тарифів є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :