У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 11 листопада 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Луспеника Д.Д., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вікторія» про розірвання договору оренди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 4 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки від 13 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_5 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вікторія» (далі - СТОВ «Агрофірма «Вікторія»). Вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки, площею 4,40 га, яка розташована на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Право власності на вказану земельну ділянку ним набуто на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 червня 2012 року, після батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказував, що земельною ділянкою, на час звернення до суду, користувався відповідач на підставі договору оренди землі від 30 березня 2007 року, який зареєстрований у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» 6 червня 2008 року за НОМЕР_1. Відповідно до п. 40 договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Проте відповідач відмовляє у розірванні договору та поверненні земельної ділянки. Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 4 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки за життя спадкодавця між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до п. 2 якої внесено зміни до п. 40 укладеного 13 квітня 2007 року договору оренди землі, в яких зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для змін умов або розірвання договору. Посилання позивача на те, що додаткова угода була підписана не його батьком, а іншою особою, спростовуються висновками почеркознавчої експертизи. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 4 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко Д.Д. Луспеник С.П. Штелик
й