У Х В А Л А

Іменем України

02 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Дашковська С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 жовтня 2014 р. за позовом ОСОБА_2 до управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (надалі - ДСНС) у лютому 2014 р.

Після зміни предмету вимог (а.с.40-41) просив:

- визнати незаконним і скасувати наказ начальника ДСНС від 20.01.2014 р. за № 8 «Про звільнення»;

- визнати недійсним запис № 23 від 20.01.2014 р. у його трудовій книжці серії НОМЕР_1;

- поновити його на посаді начальника гірської пошуково-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення ДСНС;

- стягнути з ДСНС на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20.01.2014 р. по день поновлення на роботі, 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

На обґрунтування зазначав, що вказаним наказом його було звільнено з роботи на підставі підпункту 2 пункту 2 ст. 36 КЗпП України - у зв'язку із закінченням строку трудового договору. Вважає наказ незаконним, а звільнення - протиправним, оскільки він був прийнятий на роботу за контрактом від 29.09.2012 р. із терміном дії по 28.09.2015 р. Підписаний ним трудовий договір від 23.09.2013 р. згідно з поясненням ДСНС є формальністю. Займана посада не є атестованою. Через незаконні дії відповідача він зазнав душевних страждань.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.10.14 р. у позові відмовлено (а.с.93-95).

Апелянт просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Доводить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Указує на неналежну оцінку доказів.

У письмовому запереченні відповідач в особі начальника Щербея М.В. і в судовому засіданні - в собі представників Дору Н.І. та Ізганич Н.Е., не визнали скарги як безпідставної і просять залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Суд першої інстанції виходив із відсутності достатніх підстав для визнання протиправним оспорюваного наказу та задоволення пов'язаних із цим вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність повно з'ясованим та доведеним з дотриманням норм матеріального і процесуального права фактичним обставинам справи.

Так, ОСОБА_2 був призначений на посаду начальника гірської пошуково-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення наказом Управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області № 398 о/с від 18.10.2011 р. (а.с.71-73).

29.09.12 р. Територіальне управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області та ОСОБА_2 уклали контракт № 120, згідно з яким останній був прийнятий на посаду начальника гірської пошуково-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення із терміном дії до 28.09.2015 р. (а.с.6-7, 74).

Наказами Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 240 від 18.05.2013 р. і № 265 від 20.05.2013 р. аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Територіального управління МНС України в Закарпатській області перейменовано (змінено найменування) на аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, затверджено статут у новій редакції і наказано здійснити організаційно-штатні заходи у підрозділах Управління ДСНС України в Закарпатській області (а.с.8-16).

23.09.2013 р. ОСОБА_2 подав на ім'я начальника Управління ДСНС України у Закарпатській області заяву про призначення його на посаду начальника гірської пошуково-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління ДСНС України у Закарпатській області по трудовому договору в порядку переведення з Територіального управління МНС у Закарпатській області (а.с.76).

Того ж дня між Управлінням ДСНС України у Закарпатській області та ОСОБА_2 був укладений трудовий договір із терміном дії до 20.01.2014 р. (а.с.18-19, 77-78).

Наказом Управління ДСНС України у Закарпатській області № 204 від 23.09.2013 р. ОСОБА_2 був призначений на посаду на вказаних умовах (а.с.17), а наказом № 8 від 20.01.2014 р. - звільнений із посади в зв'язку із закінченням строку трудового договору (підпункт 2 пункту 1 ст. 36 КЗпП України) (а.с.5).

Згідно з положеннями ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Абзацом 3 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що оскільки згідно з частиною 2 статті 23 КЗпП України трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

Таким чином, оскільки строковий трудовий договір було укладено за власним бажанням ОСОБА_2 та на підставі його відповідної заяви, то висновок суду першої інстанції є цілком правильним.

У зв'язку з цим доводи апелянта з посиланням на п.1.6 статуту аварійно-рятувального загону спеціального призначення управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області та на ст. 36 ч.3, ч.4 КЗпП України (а.с.57-63) про незаконність укладення із ним трудового договору та продовження дії контракту не заслуговують на увагу. До того ж, посада, яку займав ОСОБА_2, не є атестованою, а вимога про визнання трудового договору недійсним ним не заявлялася.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не було проінформовано про звільнення із роботи в установлений Законом двомісячний термін, ґрунтуються на неправильному розумінні належних до застосування норм матеріального права. Так, працівник, що уклав строковий трудовий договір, підлягає звільненню по закінченні обумовленого цим договором строку. При цьому звільнення провадиться за наказом роботодавця без заяви працівника та без попереднього його повідомлення про майбутнє звільнення у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не дав оцінки припису Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області (а.с.79-80) та постанові Ужгородського міськрайонного суду від 13.05.2014 р. (а.с.82) спростовуються як матеріалами справи так і журналом судового засідання від 16.10.2014 р., зауваження щодо якого позивач не подавав. Окрім того, вказані документи за своїм правовим змістом не впливають на правильність висновків суду.

Згідно з положеннями ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 жовтня 2014 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: