Справа №173/2143/15-ц
Провадження №2/173/1003/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дмитрівської сільської ради про визнання права власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: КП «Верхньодніпровське БТІ»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Верхньодніпровського районного суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач фактично є власником будинку, який розташований за адресою: по вул.Кобзаря, 61 в с. Кринички Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Будинок було побудовано в 1970 році і з того часу позивач постійно в ньому проживала, користувалася ним, сплачувала необхідні комунальні платежі. 16 липня 1987 року сільською радою було ухвалено рішення № 195/1 «Про можливість оформлення документів на право особистої власності на житлові будинки» та необхідно було отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок, але позивач свідоцтво не отримала. Позивач посилається на те, що вона є єдиною власницею будинку, проте не має можливості оформити право власності через відсутність документів. На підставі вищевикладеного позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу за адресою: вул. Кобзаря, 61, с. Кринички Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що позивачу виділялася земельна ділянка для будівництва житлового будинку, побудували будинок, але чому не оформили належним чином документи не відомо. Зараз виникла необхідність оформити право власності на будинок, проте в управлінні Держгеокадастру відмовили у видачі технічної документації на земельну ділянку, оскільки не зареєстровано право власності на будинок. Так само позивач не має можливості звернутися до реєстраційної служби з метою оформлення права власності на будинок, оскільки не зареєстровано право власності на земельну ділянку. Іншого шляху, окрім як на підставі рішення суду, позивач не має можливості оформити право власності на будинок.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунального підприємства «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засіданні суду пояснила, що позивач вперше звернулася до Верхньодніпровського БТІ в 1987 році, коли було прийнято рішення про оформлення права власності, проте з невідомих причин свідоцтво про право власності на будинок не виготовлялося та не було отримало позивачем. Зараз позивач не має можливості зареєструвати право власності на будинок, оскільки не оформлено право власності на земельну ділянку, а права на земельну ділянку не має можливості оформити у звязку з тим, що не зареєстровано право власності на будинок. Верхньодніпровське БТІ на замовлення позивача виготовило технічний паспорт на будинок. В архівній справі відсутні відомості про відчуження цього домоволодіння, наявність заборон або будь-яких судових рішень щодо цього майна.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справ, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

16 липня 1987 року Дмитрівською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було прийнято рішення № 195/І про оформлення права власності на житлові будинки громадян сіл Дмитрівської сільської ради згідно з переліком, в тому числі за ОСОБА_3. 22 жовтня 1986 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради було ухвалено рішення № 26 про можливість оформлення документів про право власності на житлові будинки (а.с.7-8).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради №214 від 10 жовтня 1989 року за ОСОБА_3 числиться домоволодіння, побудоване в 1970 році по вул.. Кобзаря в с. Кринички (а.с.9).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради від 7 серпня 2006 року «Про інвентаризацію та уточнення назви вулиць і нумерації житлових будинків в населених пунктах» домоволодінню, власником якого є ОСОБА_4, присвоєно адресу вул.. Кобзаря, 61 с. Кринички (а.с.3).

Згідно з технічним паспортом на садибний житловий будинок № 61 по вул.Кобзаря с.Кринички Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 8 червня 2015 року будівництво житлового будинку А-1 було завершено в 1970 році (а.с.7-9). Також згідно з технічним паспортом в період з 1970 року до 1990 року було також побудовано побутові та господарські споруди: а-1 сіни; Б-1 літня кухня, Б-1 сарай, В-1 гараж; о/я оглядова яма, Г-1 погрібник, п/д погріб, О-1 сарай, Е-1 убиральня, № 1 водопровід, № 5 паркан, № 6 хвіртка, № 7 ворота, № 8 огорожа, І- мощення (а.с.4-6). Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства площею 0,3 га за адресою по вул.. Кобзаря, 61 в с. Кринички Верхньодніпровського району Дніпропетровської області знаходиться у користуванні ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради № 294 від 27 жовтня 2015 року (а.с. 30).

Згідно з ч. 1 ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції на час виникнення права власності) в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або його частина). Частиною 1 ст. 102 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції на час виникнення права власності) передбачено, що граничний розмір жилого будинку або його частини (частин), що належать громадянам, не повинен перевищувати вісімдесяти квадратних метрів жилої площі.

Згідно з п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Пунктом 1 зазначеної Інструкції передбачено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. При цьому виникнення права власності згідно з даною Інструкцією не залежало від державної реєстрації.

Відповідно до п. 16 Додатку № 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація будинків є свідоцтво про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Матеріалами справи підтверджується, що виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради було прийнято рішення про оформлення документів про право власності на жилі будинки, проте з невстановлених судом причин свідоцтво про право власності не було виготовлено та позивачу не видавалося.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 набула право власності на садибний житловий будинок в за адресою: вул.. Кобзаря, 61 в с. Кринички Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі рішення виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради № 195/І від 16 липня 1987 року, проте з невідомих суду причин свідоцтво про право власності не отримала, що не є підставою для припинення її права власності на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодекс у України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує право власності.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги відомості з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з яким на нерухоме майно за адресою по вул.. Кобзаря, 61 в с. Кринички Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не зареєстроване право власності за жодної іншою особою, так само не зареєстровано заборони відчуження, що виключає порушення прав заінтересованих осіб, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок садибного типу, оскільки таке її право не визнається та вона позбавлена можливості оформити право власності на будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Керуючись ст. ст. 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,60,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Дмитрівської сільської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (ін.н., ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на житловий будинок садибного типу за адресою: вул. Кобзаря, 61, с. Кринички Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Ю.Шевченко