Справа № 285/3713/15-ц
провадження у справі № 2/0285/1479/15
01 грудня 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді…………….……Літвин О.О.
при секретарі……………………... ОСОБА_1
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
29.09.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнутиз нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошові сумі в розмірі 400 грн. щомісячно.
В обґрунтування позову зазначила, що дитина повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги.
Сторони в судове засідання не прибули.
Позивач надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Це положення відбите в українському законодавстві.
Згідно положень ст.ст. 141, 180-182 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Судом установлено, що 24.11.2011 року рішенням суду між сторонами були припинені шлюбно-сімейні відносини. Сторони є батьками двох доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На утримання доньки ОСОБА_5 відповідач сплачує на користь позивача аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, присуджених рішенням суду від 22.02.2011 року.
ОСОБА_6 проживає разом з позивачем, окремо від відповідача. Домовленості про утримання спільної доньки сторони не досягли.
Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує.
Відповідач є здоровою особою 27 років, не достатньо приймає участі у вихованні спільної з позивачем дитини, відтак він спроможний сплачувати аліменти на її утримання.
Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» 1 167 грн. для дітей віком до 6 років); потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку; а також те, що в судове засідання відповідач не прибув та не надав жодних заперечень проти позову, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою аліментів, суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дівчинки, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.
Визначена судом сума аліментів є реальною та дає змогу забезпечити мінімальні життєві потреби дитини.
Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.
Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-184, 191 СК України суд,
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29 вересня 2015 року до повноліття дитини 28 грудня 2029 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.О. Літвин