АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/5013/14-ц Головуючий суддя І інстанції Горпинич О. В.
Провадження № 22-ц/790/8251/15 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про позбавлення батьківських прав
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова його шлюб зі ОСОБА_1В розірвано.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, який проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

ОСОБА_1 останні роки навчанням, вихованням та станом здоровя сина не цікавилась.

Вважає, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками.

Просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачка та представник третьої особи в судове засідання не зявилися.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову та стягнути понесені нею судові витрати.

Зазначає, що вона не була повідомлення про розгляд справи у суді. Позивач мав можливість повідомити її про слухання справи, вказавши у позовній заяви відомий йому номер телефону, однак він не був зацікавлений в її присутності.

Судом розглянуто справу без участі служби у справах дітей, яка має обґрунтовано дослідити питання виховання неповнолітнього ОСОБА_4

Також, син досяг віку неповної цивільної дієздатності, а тому має бути заслухана його думка.

Інформація щодо скоєння нею адміністративного правопорушення є такою, що не відповідає дійсності, оскільки провадження по справі було закрито у звязку з недоведеністю її вини.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 141, 151, 157, 164 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 20 березня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавляючи ОСОБА_1 батьківських прав суд першої інстанції виходив з тих обставин,що відповідачка не надає матеріальної допомоги дитині, участі вихованні неповнолітнього сина не бере, байдужа до здоров'я та розвитку своєї дитини, протягом останніх пяти років без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, тобто фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, що підтверджується наданими довідками та поясненнями свідків.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Довідки, надані позивачем з навчального закладу Харківської загальноосвітньої школи №72 та Харківської міської дитячої поліклініки №15 не є беззаперечними доказами на підтвердження вимог та підставою для позбавлення батьківських прав.

В довідці зі школи зазначено, що ОСОБА_1 останні три роки на батьківські збори не зявлялася, однак це не може свідчити, що вона навчанням та вихованням сина не цікавиться.

В довідці з поліклініки також зазначено, що ОСОБА_1 в поліклініку з сином не приходить, під час хвороби не доглядає, станом здоровя та розвитку не цікавиться.

При цьому в довідці взагалі не зазначено чим хворіє дитина, чи хворіла взагалі; звідки їм відомо, що під час хвороби мати за ним не доглядає.

Що стосується інформаційної довідки Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, згідно якої з 13 червня 2013 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Фрунзенському РВ як особа, що вчиняє насильство у сімї (сімейний насильник), то колегія виходить з наступного.

Підставою для взяття її 13 червня 2013 року на такий облік стало складення 13 червня 2013 року протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 09 червня 2013 року за місцем проживання вчинила сварку зі своїм чоловіком ОСОБА_2, яким вчинила психологічне насильство в родині.

Між тим, при розгляді цього протоколу в суді встановлено, що свідків та очевидців цього не виявлено; ніхто з сторонніх зі скаргами не звертався; даних про завдання ОСОБА_2 чоловіку - шкоди фізичному чи психічному здоровю не виявлено, а тому провадження закрито у звязку з відсутністю вини ОСОБА_1

У рішенні «Хант проти України» (Заява N 31111/04) від 7 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначав, що сімейні відносини заявника та позбавлення його батьківських прав як за національним законодавством, так і у оскаржуваному провадженні мали ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що дитина проживає разом з нею, вона займається її вихованням, піклується про неї. Спиртними напоями не зловживає. Деякий час син не проживав разом з нею, однак ці події відбулись поза її волею, а внаслідок дій ОСОБА_2 Для вирішення цього питання вона зверталась у компетентні органи. Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_5В, та ОСОБА_6

Деякий час син проживав зі своїм батьком, однак потім пішов від нього і зараз проживає з нею.

Щодо зловживання спиртними напоями, то ОСОБА_1 на обліку лікаря-нарколога не перебуває; будь-яких затримань з цього приводу або вчинення протиправних дій позивачем не наведено.

З акту обстеження житлово-побутових умов дитини від 28 квітня 2014 року, проведеного, як зазначила представник позивача, у присутності відповідачки, вбачається, що в квартирі чисто, охайно; дитина займає кімнату з батьком, а в іншій кімнаті мати, тобто, відповідачка.

За таких обставин вважати, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обовязків і до неї має бути застосований такий суровий захід як позбавлення батьківських прав - не можна.

Рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 січня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 535 грн. 92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: