Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Романа О. А. ,

при секретарі - Совівській О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві

справу за позовом Подільської районної в місті Києві державної адміністрації

до ОСОБА_1

про виселення без надання іншого жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В :

02.10.2014 року, до суду надійшла позовна заява Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Адміністрація) до ОСОБА_1, в якій просить:

-«Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.» (а.с.2-5)

Свою вимогу мотивує тим, що згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1112 від 10.12.2010 року «Про питання організації управління районами в місті Києві», до сфери управління Адміністрації передано будинок АДРЕСА_1.

Згідно з рішенням Подільського районного суду м.Києва від 02.03.2015 року, по справі №2607/6449/12, в задоволенні позову ОСОБА_1, про визнання за нею права користування вищевказаною квартирою відмовлено, яке ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва від 09.06.2015 року, залишене без змін.

Відповідачка проживає у вищевказаній квартирі, хоча ордер на вселення їй не видавався, договір найму з нею не укладався і вона фактично є тимчасовим жильцем.

Звільнити вищевказане жиле приміщення відповідача відмовляється, а тому Адміністрація вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні, представник позивача - Мороз Д.С. позов підтримав, просить його задовольнити.

Представник відповідачки - ОСОБА_3 позов не визнав, мотивуючи тим, що відповідачка вселилася та проживає у вищевказаній квартирі на законних підставах, як член сім»ї наймача.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.58 ч.1 ЖК України, яка передбачає, що ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, ст.61 ч.2 ЖК України, яка передбачає, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення, між наймодавцем - житлово - експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім»я якого видано ордер, ст.65 ч.1 ЖК України, яка передбачає, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб, ст.98 ч.1 ЖК України, яка передбачає, що наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб, без стягнення плати за користування приміщення (тимчасових жильців), ст. 99 ч. 1, 2 ЖК України, яка передбачає, що піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення провадеться без надання іншого жилого приміщення.

Так, як вбачається з розпорядження Київської міської державної адміністрації №1112 від 10.12.2010 року «Про питання організації управління районами в місті Києві», до сфери управління Адміністрації передано будинок АДРЕСА_1.(а.с.70-74)

Згідно з рішенням Подільського районного суду м.Києва від 02.03.2015 року, по справі №2607/6449/12 (а.с.65-67), в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права користування вищевказаною квартирою відмовлено та встановлено, що з 21.10.1964 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який 10.03.1983 року було розірвано.

ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, 17.04.1989 року отримав ордер на АДРЕСА_1

Підставою для відмови у задоволенні позову було:

-«…відсутність у матеріалах справи належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказів у підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_4 надавав згоду на реєстрацію позивачки у спірній квартирі…»

Згідно з ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва від 09.06.2015 року, вищевказане рішення суду залишене без змін.(а.с.68-69)

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що відповідачці видавався ордер або згода ОСОБА_4, як наймача, на вселення у вищевказану квартиру, з нею укладався договір найму жилого приміщення і вона набула права користування квартирою.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ордер на вищевказану квартиру було видано ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з ОСОБА_1.

Докази, які свідчать про те, що відповідачка вселилася та проживала у вищевказаній квартирі, як член сім»ї наймача, в матеріалах справи відсутні, а тому вона є тимчасовим жильцем.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4, як наймач помер, і припинилася дія договору найму жилого приміщення, то відповідачка підлягає виселенню без надання їй іншого жилого приміщення.

З урахуванням зробленого висновку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача кошти в сумі 243,60 грн, у вигляді сплаченого судового збору за звернення до суду, що становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Такого висновку суд дійшов на підставі ст.88 ч.1 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з урахуванням вимог ст.4 ч.2 п.1 п.п.2 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення до суду та передбачала, що за звернення до суду з позовною заявою немайнового характеру, сплачується судовий збір - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Так, як вбачається з платіжного доручення №62 від 28.08.2014 року, за звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн..(а.с.1).

На підставі викладеного,

-ст.ст.58,61,65,98,99 ЖК України,

-ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

керуючись ст.ст.5,6,7,8,10,11,60,61,79,88,208,209,212,213,214,215,294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.Медведівка Назарівського району Красноярського края (Російська Федерація), реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, з АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Медведівка Назарівського району Красноярського края (Російська Федерація), реєстраційний

номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь Подільської районної в місті Києві державної адміністрації () кошти в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. у вигляді сплаченого судового збору за звернення до суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. А. Роман