"25" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючої судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Оверчук Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 20 травня 2013 між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обовязків за кредитним договором № 49.21/51/06-А від 01 грудня 2006 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та відповідачем. Відповідно до кредитного договору відповідачу надано грошові кошти в межах загальної суми 9 260,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних строком з 01 грудня 2006 року до повного погашення кредиту. Первісний кредитор свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Станом на 15 липня 2015 року відповідач свої зобовязання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 57 308,49 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 49.21/51/06-А від 01 грудня 2006 року у розмірі 57 308,49 та витрати по сплаті судового збору.
Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
01 грудня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та відповідачем укладено кредитний договір № 49.21/51/06-А, відповідно до якого надано останньому невідновлювальну кредитну лінію в межах загальної суми 9 260,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних строком з 01 грудня 2006 року до повного погашення кредиту (а.с. 5-10)
20 травня 2013 між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до якого первісний кредитор передав а новий кредитор набув права вимоги до боржника реального та належного виконання обовязків за кредитним договором № 49.21/51/06-А від 01 грудня 2006 року (а.с. 15-20)
Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України
Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно п. 2.1. договору купівлі-продажу прав вимоги від 20 травня 2013 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (а.с. 8-13) «У відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, порядку та строки встановлені цим договором.».
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ч.1 ст. 1082 Цивільного кодексу України Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
При поданні позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір .
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
У звязку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 573 грн. 08 коп.
Керуючись ст.ст. 509,514,516, 525, 526, 625, 530, 1054-1055,1077-1078,1081-1082 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в сумі 573 (пятсот сімдесят три) грн. 08 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н. Є. Арапіна