Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 4 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 27 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернув і станом на червень 2014 року виникла заборгованість у сумі 9 568 грн 93 коп.

Банку стало відомо, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 була зареєстрована з боржником за однією адресою, вона, як спадкоємець позичальника, зобов'язана повністю задовольнити вимоги кредитора, позивач просив стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором у вищезазначеному розмірі.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 4 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий суд, із висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення ст. ст. 526, 530, 1216, 1297, 1299 ЦК України, на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені згідно із ст. ст. 10, 60 ЦПК України, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що банк не надав належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3

Сам по собі факт реєстрації вказаної особи за однією адресою з померлою не свідчить про те, що вона є спадкоємцем.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель