Справа № 520/7426/15-ц
Провадження № 2/520/3670/15
25.11.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
при секретарі - Камінській О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення з житлового приміщення, -
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом та просять суд ухвалити рішення, яким виселити відповідачів з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. При цьому позивачі посилаються на те, що згідно рішення апеляційного суд Одеської області від 15 березня 2010 року за ними в рівних частках, по ? за кожним, визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2, як на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_5. Позивачі зазначили, що у зазначеній квартирі мешкає жінка покійного сина відповідачка ОСОБА_3 та її син відповідач ОСОБА_4, яких вони впустили до квартири ще за життя сина, однак, після його смерті відповідачі відмовились впускати їх до квартири, а тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. Також позивачі просять стягнути з відповідачів судові витрати.
У судове засідання позивачі не зявились, надали до суду заяви, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі, справу просять розглянути за їх відсутності, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що з 22 травня 2015 року у спірній квартирі не мешкає, позовні вимоги не визнає, приймати участі у розгляді справи не бажає та просить розглянути справу за її відсутності.
Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в звязку з чим, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням т.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2010 року за позивачами в рівних частках, по ? за кожним, було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2, як на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_5.

В матеріалах справи наявна належним чином нотаріально посвідчена заява ОСОБА_6 від 08 липня 2015 року, згідно якої вона ознайомлена з рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2010 року та дає згоду на оформлення правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_3 без будь-яких правових підстав, проживають відповідачі, які протиправно відмовляються впускати власників до квартири. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі взагалі зареєстровані за іншою адресою: АДРЕСА_4.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При таких обставинах, суд вважає вимоги про виселення відповідачів зі спірної квартири підлягають задоволенню із зазначенням, що виселення відповідачів має здійснюватися без надання іншого житлового приміщення, оскільки підстав для надання іншого житлового приміщення, що передбачені нормами ЖК України, у спірних правовідносинах судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 158, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер особи невідомий, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер особи невідомий, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Огренич І. В.