АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9147/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Калініченко Л.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Махлай Л.Д., Семенюк Т.А.

при секретарі: Богацькій М.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства „Альфа - Банк" про стягнення суми.

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він 26.06.2007 року уклав з Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком договір про іпотечний кредит за яким отримав 175 тисяч доларів США під відсоткову ставку 13,6 % з терміном погашення до 25.06.2017 року. Зазначений вище банк переуступив право вимоги відповідачу по справі. І ним на рахунок останнього було сплачено кошти. Однак, позивач вважає, що перераховані ним відповідачу кошти мають бути повернуті, враховуючи те, що договір про наявність якого повідомив відповідач не укладався ( є неукладеним).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 було повернуто позивачеві для подачі до належного суду у відповідності до положень ст. 115 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме правил підсудності.

Представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді -доповідача, вислухавши пояснення осіб які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження суд вказував про помилковість висновків позивача, оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви, фактично у ній позивач ставить вимоги стосовно повернення відповідачем майна, набутого ним без достатньої правової підстави, зокрема грошових коштів, сплачених позивачем відповідачеві безпідставно. На думку суду правова природа цих вимог не є пов'язаною із захистом прав позивача як споживача у розумінні Закону України „Про захист прав споживачів".

А тому для визначення підсудності заявленого спору підлягає застосуванню загальне правило підсудності встановлене ст. 109 ЦПК України.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач при подачі позову до суду виходив з положень п.5 ст. 110 ЦПК України, зазначаючи при цьому що позови про захист прав споживача пред'являються за зареєстрованим місцем проживання позивача. А враховуючи, що він мешкає на АДРЕСА_1, яка територіально розташована у Оболонському районі м. Києва, то позов був поданий ним до Оболонського районного суду м. Києва.

Беручи до уваги, що на час вирішення питання про відкриття провадження із наданих до суду матеріалів вбачалося, що позивач звертається до суду за захистом своїх порушених прав у відповідності до положень Закону України «Про захист прав споживачів», думка суду першої інстанції про надання заявленим вимогам правової оцінки ( за своєю природою вимоги не є пов'язаними із захистом прав позивача як споживача у розумінні зазначеного вище Закону) не узгоджується з позовними вимогами позивача та нормами діючого законодавства.

Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах фізичної особи - споживача, вбачається, що даний Закон регулює відносини що виникають із договорів купівлі - продажу, майнового найму ( оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово - кредитних послуг, тощо.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції як така що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд в частині вирішення питання щодо прийняття позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд щодо вирішення питання про прийняття.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: