Справа № 486/1849/15-ц
Провадження № 2/486/838/2015
30 листопада 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Падалка В.О.
при секретарі Асєєвій А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,
05.10.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 1303,60 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору позики від 15.09.2012 року, укладеного в письмовій формі, він передав відповідачу ОСОБА_2 кошти на загальну суму 800 гривень, для поїздки сина на медичне тестування в м. Миколаїв, які остання зобов'язалася повернути до 30.09.2012 року. Але до цього часу кошти не повернуті, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Вважає, що борг необхідно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, так як відповідачі проживають однією сімєю, ведуть спільне господарство, мають спільних дітей, тому договір, укладений одним з подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для іншого подружжя, якщо майно, отримане по договору, використане в інтересах сімї. Тому відповідачі мають перед ним борг по вказаній розписці в сумі 2901 грн. 20 коп., з розрахунку: борг в сумі 800 грн., 5% річних в сумі 1440 грн., інфляційні втрати в сумі 589, 20 грн. та 3% річних за користування кредитом в сумі 72 грн., але ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів борг лише в сумі 400 грн., 5% річних в сумі 580 грн., інфляційні втрати в сумі 294,60 грн. та 3% річних за користування кредитом в сумі 29 грн.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву, просив суд її задовольнити в повному обсязі, з гуманних спонукань та враховуючи матеріальне становище відповідачів.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, заперечень на позов не подали, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 15.09.2012 р. ОСОБА_1 надав в борг ОСОБА_2 кошти в сумі 800 гривень, які остання зобов'язалася повернути до 30.09.2012 року.
На підтвердження цієї угоди та її умов до матеріалів справи ОСОБА_1 доданий оригінал розписки, зі змісту якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в борг кошти на загальну суму 800 гривень (а.с. 4).
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 склалися відносини позики, оскільки це підтверджується розпискою відповідача, яка посвідчує передачу позичальнику грошової суми, а знаходження розписки у позикодавця свідчить, згідно ст. 1047 ЦК України, про невиконання зобовязання боржником у повному обсязі.
Згідно з загальними умовами виконання зобовязань, встановлених нормами ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правовими нормами ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно розписки з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 5% річних від простроченої суми за період з 15.09.2012 р. по 30.09.2015 р. тобто за 36 місяців в розмірі 1440 грн. (800 грн. х 5% : 100 х 36 місяців = 1440 грн.).
Сума інфляційних втрат за період з вересня 2012 р. по серпень 2015 р. згідно розрахунку наданого позивачем в позовній заяві складає 589,20 грн. Крім того, 3% річних за користування позикою на протязі 36 місяців 3 % річних, що складає 72 грн.
Позивач на підтвердження позовних вимог надав відповідні розрахунки, зроблені ним згідно до чинного законодавства. Сума боргу з урахуванням відсотків, 3 % річних та інфляційних витрат становить 2901,20 грн.
Наведене свідчить про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 суми боргу, є обґрунтованими, а тому з останньої, в межах позовних вимог ОСОБА_1, належить до стягнення борг в сумі 400 грн., 5% річних в сумі 580 грн., інфляційні втрати в сумі 294,60 грн. та 3% річних за користування кредитом в сумі 29 грн., а всього -1303 грн. 60 коп.
Таким чином, стягнення боргу повинно бути лише з ОСОБА_2, оскільки договір позики був укладений тільки з нею.
В судовому засіданні ОСОБА_1 не надав доказів того, що ОСОБА_2 укладала договір позики зі згоди ОСОБА_3, з яким вона нібито проживає однією сімєю без шлюбу.
Відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_2 на користь держави витрати повязані зі сплатою судового збору.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно довідки Міністерства доходів та зборів від 19.11.2015 року реєстраційний номер облікової картки платника податків надати не має можливості, оскільки вказана фізична особа з такими реєстраційними даними в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків не зареєстрована) на користь ОСОБА_1борг в сумі 1303 (одна тисяча триста три) грн. 60 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_4