У Х В А Л А

пр. № 2/759/7276/15

ун. № 759/18256/15-ц

30 листопада 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа 1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., третя особа 2: ОСОБА_7, третя особа 3: ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа 1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., третя особа 2: ОСОБА_7, третя особа 3: ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2015 року у справі відкрито провадження та призначено дату судового засідання.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести в майбутньому у разі задоволення даного позову до ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду.

Так, відповідно до вищезгаданої заяви, позивач просить накласти арешт на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку оформлено на ім'я ОСОБА_2, оскільки існує реальна загроза відчуження даної спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши згадану заяву, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Із матеріалів позову, заяви про забезпечення позову та доданих до них матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа 1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., третя особа 2: ОСОБА_7, третя особа 3: ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Підставою звернення до суду стало те, що 15.11.2009 року помер син позивача, яка є його спадкоємцем згідно до заповіту від 18.02.2008 року. Так, при ознайомленні зі спадковою справою позивачу стало відомо, що за життя її син і колишня невістка під час перебування у шлюбі придбали квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку оформлено на ім'я відповідача ОСОБА_2. Після розподілу спадщини, позивачу стало відомо, що колишня невістка її ошукала та бажає відчужити спірну квартиру.

Як визначено у ч. 1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.1) ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз'яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, суд приймає до уваги, що існує ризик, що відповідач в подальшому може здійснити будь-яким чином відчуження квартири, що унеможливить виконання рішення суду у справі.

Вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, з огляду на що, суд дійшов висновку про забезпечення позову у той спосіб, який визначений позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210, 223, 293, 294 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа 1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., третя особа 2: ОСОБА_7, третя особа 3: ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, що складається із трьох кімнат загальною площею 89,80 кв.м., жила площа 55,10 кв.м..

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення для виконання ухвали один рік.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.Ключник