У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду від 15 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право на користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення в жиле приміщення та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Сарненського районного суду від 15 жовтня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житлом відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення та усунення перешкод в користуванні жилим примішенням відмовлено.

Не погодившись із рішенням Сарненського районного суду від 15 жовтня 2015 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вона покликається на її незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначила, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було врахованого того факту, що вона надала достатньо доказів, які вказують на те, що ОСОБА_3 чинив і чинить відносно неї фізичне та психологічне насилля користуючись фактом реєстрації у її будинку, надала достатньо доказів того, що у такий спосіб він порушує її права як власника будинку, що тільки підтверджує те, що він втратив право на проживання в її будинку та користування ним.

Стверджувала, що судове рішення, що оскаржується було сприйнято ОСОБА_3як таке, що дає йому право продовжувати вчиняти щодо неї та її майна протиправні дії та показувати свою безкаранність.

Просить скасувати рішення Сарненського районного суду від 15 жовтня 2015 року, в частині відмови в задоволенні її позову про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням таповністю задовольнити її позов. В решті рішення залишити без змін.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просили суд її задовольнити.

ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явився а подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, подав заперечення на апеляційну скаргу в яких просить її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

________________________________________________________________________________________

Справа № 572/2985/15-ц Головуючий в суді 1 інст. - Болотвіна Л.О.

Провадження № 22-ц/787/2330/2015 Суддя-доповідач - Боймиструк С.В

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову в справі, суд першої інстанції виходив з строків та вимог передбачених ст.405 ЦК України.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1, її бувший чоловік ОСОБА_3 залишив належний їй на праві власності житловий будинок, де проживав, в січні 2015 року та й перейшов проживати до іншої жінки.(а.с.54).

В своєму зустрічному позові про вселення та усунення перешкод в користуванні житлом, ОСОБА_3 також вказує, що в січні 2015 року, після чергової сварки з ОСОБА_1, вона його вигнала з будинку.

Тобто, місцевий суд дійшов вірного висновку, що на час звернення (в серпні 2015 року) до суду з позовом про визнання ОСОБА_3, особою, що втратила право на користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1, та й на час розгляду справи, були відсутні правові підстави передбачені ст.405 ЦК України для задоволення позову, оскільки член сім'ї власника (також і бувший), може втратити право проживати в будинку, якщо буде відсутній без поважних причин понад один рік, який ще не минув. Відповідних доказів ОСОБА_1 надано не було.

Посилання апелянта на ст.71,72 ЖК України не заслуговує на увагу, оскільки ці норми та строки зазначені в них, стосуються наймача або членів його сім'ї, які проживають в жилих приміщеннях будинків державного і громадського житлового фонду.

Посилання апелянта на порушення ОСОБА_3 його діями її прав власника житлового будинку та здійснення відносно неї фізичного та психічного насилля виходить за межі заявлених позовних вимог про визнання особою, що втратила право на користування житлом. Вимоги про виселення ОСОБА_3 за ст.116 ЖК України за неможливістю спільного проживання в справі не заявлялись та відповідно не були предметом судового дослідження.

В іншій частині судове рішення не оскаржувалось та не було предметом апеляційного перегляду.

За таких обставин, оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: