Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/305/15 Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко П.П.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Каракуші К.В.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року в справі за позовом Запорізького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних відносинах - Головного управління Держземагенства у Запорізькій області - до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, треті особи: ОСОБА_4, Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, ОСК «Гриф-2006», Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області - про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку та скасування записів про їх державну реєстрацію, витребування земельної ділянки та повернення її власнику,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року Запорізький міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703035 та серії ЯК № 856387 та скасування записів про їх державну реєстрацію, витребування земельної ділянки та повернення її власнику.

Позивач зазначав, що проведеною перевіркою за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлені порушення земельного законодавства при виділенні земельних ділянок на території Долинської сільської ради. Зокрема, розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51, членам ОСК «Гриф-2006» було передано у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСК «Гриф-2006». На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_2 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703035, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 68 від 20.03.2007 року.

Вищевказане розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 було скасовано Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор вважає, що ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку в порушення норм ст.ст. 118, 123 ЗК України, у зв'язку з чим державний акт серії ЯГ № 703035 підлягає визнанню недійсним,оскільки ОСОБА_2 було відведено земельну ділянку, яка не перебувала у її користуванні, на підставі документації із землеустрою та без розроблення проекту землеустрою.

Також позивач вказує, що надалі ОСОБА_2 передала спірну земельну ділянку за договором купівлі-продажу ВЕХ № 419148 від.31.08.2007 року ОСОБА_4. На підставі зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки у Державному акті про право власності на земельну ділянку серія ЯГ №703035 було зроблено відповідну відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_4

Згодом ОСОБА_4 передала вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 06.11.2009 року, реєстровий номер 4599, ОСОБА_3, на підставі цього договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 856387 від 17.05.2010 року.

Виходячи з наведеного, прокурор просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ № 703035, виданий ОСОБА_2 та переоформлений на ОСОБА_4; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 856387 від 17.05.2010 року, виданий ОСОБА_3, скасувати запис про державну реєстрацію вказаних державних актів; витребувати у ОСОБА_3 спірну земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення садівництва, площею 0,1001 га. (кадастровий номер :12:001:0611) на користь Головного Управління Держземагентства у Запорізькій області.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, перший заступник прокурора Запорізької області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначався на 19.12.2014 року; 28.01.2015 року. За клопотанням представника третьої особи - ОСК «Гриф-2006» про відкладення судового розгляду - колегія суддів, визнавши ці причини поважними, двічі відкладала розгляд цієї справи.

Напередодні судового засідання, яке було призначене на 04.03.2015 року, від представника ОСК «Гриф-2006» до суду надійшло письмове клопотання про зупинення провадження в справі - до розгляду іншої справи, яка має бути розглянута Вищим адміністративним судом України - за касаційною скаргою ОСК «Гриф-2006» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2012 року та на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014 року в справі за позовом прокурора про визнання протиправним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації № 32 від 22.01.2007 року «Про внесення змін в розпорядження голови райдержадміністрації № 14/526 від 22.12.2006 року про затвердження проекту відведення та передачу в дострокову оренду земельної ділянки ОСК «Гриф-2006».

Судова колегія, вислухавши думку інших учасників судового процесу, ухвалою, постановленою на місці, ухвалила відмовити в задоволенні клопотання представника ОСК «Гриф-2006» про зупинення провадження в справі, оскільки підстави, зазначені в цьому клопотанні не можуть бути підставами для зупинення провадження в справі - з огляду на приписи статті 201 ЦПК України та виходячи з того, що справу, на яку посилається заявник, вже розглянуто судом і рішення набрало законної сили.

Крім того, до початку судового засідання від представника ОСК «Гриф-2006» надійшло письмове колопотання про відкладення розгляду даної справи - у зв'язку з зайнятістю представника в іншому судовому процесі. З огляду на думку інших учасників процесу та враховуючи те, що вже двічі було відкладено розгляд справи за клопотанням пресдтавника ОСК «Гриф-2006», судова колегія, порадившись на місці, ухвалила відмовити в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи - оскільки статтею 303-1 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду. Враховуючи вищевикладене, судова колегія ухвалила розглянути апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року за відсутності представника третьої особи - ОСК «Гриф-2006», оскільки подальше відкладення розгляду справи суперечить вищевикладеним положенням процесуального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення статей 215, 216 ЦК України - якими встановлені підстави визнання правочину недійсним та правові наслідки недійсності правочину, на статтю 388 ЦК України, якою передбачено право власника на витребування майна від добросовісного набувача.

Крім того, суд враховував приписи статей 116, 126 ЗК України, якими передбачені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності; порядок оформлення речових прав на земельну ділянку та на статтю 152 ЗК України, якою визначені способи захисту прав на земельні ділянки.

Суд посилався також на п. 12 Перехідних положень ЗК України (що діяли на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якого до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність та земель, зазначених в абзаці 3 цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади та на пункт 6 статті 20 Закону України «Про землеустрій» за змістом якого місцева державна адміністрація погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним Кодексом України та Законом України «Про землеустрій», щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері містобудування та архітектури, охорони культурної спадщини.

Крім того, при вирішенні спору суд першої інстанції посилався на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року - на статтю 1 Першого протоколу Конвенції, згідно якої кожна фізична чи юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, та на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, на рішення від 30 червня 2006 року в справі «Федоренко проти України», рішення від 24 червня 2003 року в справі «Стретч проти Сполученого Королівства».

Взявши до уваги приписи статті 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», суд, посилаючись на те, що Голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації є юридичним фактом виявлення волі органу місцевої державної влади.

Відмовивши прокурору в задоволенні позову, суд виходив з того, що скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.20007 року № 2/51 не може бути підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності на земельну ділянку наступними власниками цієї ділянки, суд посилався на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки у ОСОБА_2 був Державний акт на право власності на земельну ділянку, який був належним чином зареєстрований. На момент укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а згодом - між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельна ділянка під арештом, забороною або у спорі не знаходилася, договори сторонами укладалися нотаріально. Суд, відмовивши прокурору в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що доводами позову та доданими до матеріалів справи доказами прокурором не доведена неправова (протизаконна) поведінка відповідачів при набутті права власності на спірну земельну ділянку.

Основні доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора Запорізької області полягають в тому, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вірно встановив правовідносини сторін, з'ясував обставини, що мають значення для справи, проте, всупереч встановленому, дійшов хибного висновку про відмову в повному обсязі в задоволенні позовних вимог прокурора. Судом встановлено, що розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 членам ОСК «Гриф-2006» було передано у власність земельні ділянки, розташовані на території Долинської сільської ради - за межами населеного пункту - за рахунок земель ОСК «Гриф-2006». Зокрема передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1001 га (кадастровий номер :12:001:0611), для ведення садівництва. На підставі зазначеного розпорядження, ОСОБА_2 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №703035, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 68 від 20.03.2007 року.

Згодом ОСОБА_2 передала спірну земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 31.08.2007 року громадянці ОСОБА_4, про що у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №703035 було зроблено відповідну позначку про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_4

За договором купівлі-продажу від 06.11.2009 року ОСОБА_4 передала вказану земельну ділянку ОСОБА_3, який отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 856387 від 17.05.2010 року.

Також судом встановлено, що на підставі проведеної перевірки за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області встановлені порушення земельного законодавства при виділенні земельних ділянок на території Долинської сільської ради Запорізького району, що підтверджується Актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 04.01.2012 року та від 28.03.2014 року.

Позивач вказував, що порушення вимог чинного законодавства було встановлено лише у 2012 році результатом вказаної перевірки, у зв'язку з чим, прокурор вважає, що заявив позов у межах встановленого трирічного строку позовної давності.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» - скасоване. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Представник третьої особи -ОСК «Гриф-2006» - як при розгляді справи в суді першої інстанції, так і в письмовому клопотанні до суду апеляційної інстанції заявляв про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк для звернення до суду за захистом права.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення правильно зазначив, що в судових засіданнях встановлено, що посилання відповідачів та третьої особи на пропущені позивачем строки позовної давності є безпідставними, так як до матеріалів справи долучено Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року за апеляційною скаргою ОСК «Гриф 2006» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду по справі за позовом Запорізького природоохоронного міжрайонного прокурора до Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа: ОСК «Гриф 2006» про скасування розпорядження, в якій було встановлено, що строки звернення до суду не були пропущені, у зв'язку з тим, що позивач звернувся з позовом через відхилення протесту від 09.12.2011 року.

Також при апеляційному розгляді справи встановлено, що є таке, що набрало законної сили судове рішення - постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2012 року, залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014 року - в справі за позовом прокурора про визнання протиправним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації № 32 від 22.01.2007 року «Про внесення змін в розпорядження голови райдержадміністрації № 14/526 від 22.12.2006 року про затвердження проекту відведення та передачу в дострокову оренду земельної ділянки ОСК «Гриф-2006», яким задоволено позовні вимоги прокурора. Зазначене вбачається з пояснень представника апелянта та зі змісту письмового клопотання ОСК «Гриф-2006» від 24.02.2015 року про зупинення провадження в даній справі.

Згідно статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити...

Судова колегія з урахуванням викладеного в апеляційній скарзі та обставин справи, вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин нижчевказані норми матеріального права та вирішити спір наступним чином. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 173 ЗК України визначено, що межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

За змістом пункту "б" частини 1 статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про основи містобудування» визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації місцевих правил забудови з урахуванням планів земельно-господарського устрою. Згідно з частиною 2 статті 12 Закону України «Про планування і забудову територій» сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, у тому числі, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок.

У відповідності до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

При вирішенні спору в даній справі преюдиційним є судове рішення, яке набрало законної сили, а саме - постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року, залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року. Цією постановою розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» скасоване. Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що судом встановлено, що межі земельних ділянок, передані безоплатно у власність членам ОСК «Гриф-2006» в натурі (на місцевості) не встановлювалися, безоплатна передача земельних ділянок відбулася без погодження відповідних проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і взагалі проекти землеустрою відсутні. Обов'язковою вимогою для безоплатної передачі громадянам земельних ділянок (згідно вимог статті 118 ЗК України) є те, що земельна ділянка повинна знаходитися у користуванні такого громадянина. Зі змісту даної ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду вбачається, що судом встановлено, що 29.12.2011 року Головним управлінням Держкомзему у Запорізькій області винесено наказ № 180, яким скасовано висновок державної землевпорядної експертизи щодо відведення земельної ділянки площею 4, 0559 га в дострокову оренду ОСК «Гриф-2006» для ведення колективного садівництва (т. 1, а. с. 26-29).

Тобто, з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» (яке було скасоване), передані членам ОСК «Гриф-2006» земельні ділянки не знаходилися в користуванні громадян, оскільки передавалися в оренду саме ОСК «Гриф-2006».

Крім того, з матеріалів справи та пояснень представника апелянта вбачається, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014 року - в справі за позовом прокурора про визнання протиправним та скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації № 32 від 22.01.2007 року «Про внесення змін в розпорядження голови райдержадміністрації № 14/526 від 22.12.2006 року про затвердження проекту відведення та передачу в дострокову оренду земельної ділянки ОСК «Гриф-2006», задоволено позовні вимоги прокурора та скасоване зазначене розпорядження.

Відповідно до частини 1 статті 125, частини 1 статті 126 ЗК України право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку виникло з моменту отримання нею державного акта та його державної реєстрації. Оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, то слід було визнавати недійсним і державний акт серії ЯГ № 703035, виданий ОСОБА_2

Висновок про те, що держаний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, міститься й у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13).

Проте, з огляду на обставини даної справи - при наявності подальших правочинів по відчуженню спірної земельної ділянки іншим особам, відсутня необхідність визнання недійсним державного акту серії ЯГ № 703035, виданого ОСОБА_2 (та з подальшим внесенням в нього нового власника - ОСОБА_4.), оскільки цей акт анульовано при укладанні останнього договору купівлі-продажу земельної ділянки - між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 видано 17.05.2010 року державний акт серії ЯК № 856387, а тому слід визнати недійсним саме цей державний акт на право власності на земельну ділянку (т. 1, а. с. 12-15).

У зв'язку із позовними вимогами прокурора про витребування земельної ділянки у ОСОБА_3 на користь власника держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, заявленими на підставі частини 1 статті 388 ЦК України, необхідно зазначити наступне. З урахуванням роз'яснень пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову приктику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», позов про визнання права власності на майно (стаття 392 ЦК України) є належним способом захисту, якщо позивач вимагає залишення у нього майна, відчуженого третьою особою за договором, учасником якого він не був, і це майно ще не вибуло з його володіння.

Оскільки земельна ділянка вибула з володіння власника за розпорядженням голови Запорізької райдержадміністрації Запорізької області від 03.03.2007 року № 2/51, яке згодом було скасоване в судовому порядку та в подальшому мало місце неодноразове відчуження цієї земельної ділянки поза волею власника (держави - в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області), то позовні вимоги щодо повернення майна відчуженого третіми особами за договором, учасником якого позивач не був, належним способом захисту є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом віндикації (статті 387, 388 ЦК України).

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає, що довід апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Судова колегія дійшла висновку про скасування на підставі статті 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову прокурора в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 856387 від 17.05.2010 року, виданого ОСОБА_3 та витребування у ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, розташованої на території Долинської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення садівництва, площею 0,1001 га. (кадастровий номер :12:001:0611) на користь Головного Управління Держземагенства у Запорізькій області.

Виходячи з того, що мало місце укладання подальших правочинів по відчуженню спірної земельної ділянки іншим особам, відсутня необхідність визнання недійсним державного акту серії ЯГ № 703035, виданого ОСОБА_2 (та з подальшим внесенням в нього нового власника - ОСОБА_4.), тому що цей акт анульовано при укладанні останнього договору купівлі-продажу земельної ділянки - укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 видано 17.05.2010 року державний акт серії ЯК № 856387, а тому слід визнати недійсним лише цей державний акт на право власності на земельну ділянку.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги прокурора щодо скасування записів про державну реєстрацію державних актів серія ЯГ № 703035 та серії ЯК № 856387, оскільки при укладанні останнього договору купівлі-продажу спірної ділянки запис про державну реєстрацію акту серії ЯГ № 703035 вилучено з державного реєстру та зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 856387- на ім'я ОСОБА_3 Ухвалення рішення в даній справі про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 856387 від 17.05.2010 року, виданого ОСОБА_3, є підставою для подальшого скасування запису про реєстрацію цього акту в позасудовому порядку.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту: Позовні вимоги Запорізького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави - в особі органу уповноваженого державою на здійснення відповідних функцій у спірних відносинах - Головного управління Держземагенства у Запорізькій області задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 856387 від 17.05.2010 року, виданий ОСОБА_3.

Витребувати у ОСОБА_3 спірну земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення садівництва, площею 0,1001 га. (кадастровий номер :12:001:0611) на користь Головного Управління Держземагенства у Запорізькій області.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Запорізького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ № 703035, виданого ОСОБА_2 і переоформленого на ОСОБА_4 та про скасування записів про державну реєстрацію державних актів серія ЯГ № 703035 та серії ЯК № 856387.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: