Справа № 303/3904/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи - приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М., реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції, про визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року, яким задоволено позов ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається, що на момент укладення договору іпотеки не було жодного порушення чинного законодавства. Вважає помилковим висновок суду про те, що спадщина належала позивачам від часу її відкриття, оскільки рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.07.2013 року позивачів було усунуто від права на спадкування. Посилається на те, що згідно ст.23 ЗУ «Про іпотеку» витребування квартири від ОСОБА_2 не припиняє іпотеку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що 21.12.2013 року відповідач ОСОБА_2 уклав з відповідачем ОСОБА_5 договір іпотеки, предметом якого є АДРЕСА_1 (а.с.16-18). Відповідно до вище вказаного Договору іпотеки було прийнято рішення приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. про Державну реєстрацію прав та обтяжень, накладено заборону на нерухоме майно (а.с.19-21).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 жовтня 2014 року: визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.12.2013 року на 1/2 частину АДРЕСА_1, виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. на ім'я ОСОБА_7, зареєстроване в реєстрі за №1725; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.12.2013 року на 1/2 частину АДРЕСА_1, виданого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. на ім'я ОСОБА_8, зареєстроване в реєстрі за №1724; витребувано від ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/2 частину АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовлено (а.с.9-11). Дане рішення набрало законної сили.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір іпотеки не відповідає вимогам закону, оскільки позивачі, як власники предмета іпотеки, не проявляли своєї волі на укладення такого.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином судом першої інстанції абсолютно вірно зазначено, що спадщина належить позивачам з моменту відкриття спадщини, тобто з 25.07.2012 року. Саме з цієї дати позивачі вважаються власниками спірного майна, не зважаючи на момент набрання законної сили рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.10.2014 року. При цьому безпідставним є посилання апелянта на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16.07.2013 року, оскільки як вбачається з тексту мотивувальної частини рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10.10.2014 року, ухвалою ВССУ від 20.11.2013 року скасовано рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10.10.2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29.08.2013 року, а справу направлено на новий судовий розгляд під час якого позовну заяву ОСОБА_8, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - залишено без розгляду.

Безпідставним є і посилання апелянта на те, що момент укладення договору іпотеки такий відповідав вимогам закону, так як згідно ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» (надалі Занон) однією з умов можливості нерухомого майна бути предметом іпотеки є належність такого майна іпотекодавцю на праві власності. Таким чином, оскільки на момент укладення договору іпотеки власниками майна вважалися позивачі, а не ОСОБА_5, то суд першої інстанції абсолютно правомірно визнав такий договір іпотеки недійсним, як такий що суперечить чинному законодавству.

Щодо посилання апелянта на ст. 23 Закону, то колегія суддів констатує, що вказаною нормою передбачено збереження іпотеки для нового власника майна у разі якщо перехід права власності відбувся правомірно та у відповідності до чинного законодавства. В даному ж випадку майно вибуло з власності позивачів протиправно, а рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.10.2014 року лише поновлено їхнє порушене право, у зв'язку з чим посилання апелянта на ст. 23 Закону є безпідставним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до приписів ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення однак така може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді