Справа № 463/2466/15 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/7309/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

встановила:

Оскарженим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 (м. Львів, вул. Личаківська, 28/4, інша відома адреса: м. Львів, вул. Лисенка 28/4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (м. Львів, вул. Широка 73/16, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) неустойку (пеню) за прострочення виконання аліментних зобовязань в сумі 6 091,36 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є частково незаконним, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють порядок обчислення та нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що призвело до неправильного розрахунку суми неустойки (пені), яку стягнуто з відповідача. Вважає, що судом неправильно застосовано норми ст. 196 ЦПК України. Вказує, що оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісячно, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а основою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу, при цьому нарахування пені не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості.

Просить рішення суду змінити в частині суми стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 55 853 грн. 40 коп.

Сторони в судове засідання не зявились, а тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити у відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У травні 2015 року ОСОБА_2 подала вказаний позов до ОСОБА_3, третя особа Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2015 року задоволено позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з виплати аліментів за період з січня 2012 року по 01.03.2015 року в розмірі 12065,91 грн.

Згідно проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам, за період з серпня 2010р. по липень 2014р. включно, аліменти відповідачем не сплачувались, у зв'язку з чим, сума боргу станом на дату проведення розрахунку становить 41 033,95грн.

Задовольняючи позов частково, районний суд визначив розмір неустойки відповідно до правил розрахунку, які розяснив Верховний Суд України всвоїй постанові №6-94цс15 від 01.07.2015 року.

З такими висновками суду погоджується й судова колегія виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України в постанові № 6-94цс15 від 01.07.2015р., неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Виходячи з вищенаведеного суд першої інстанції вірно розрахував неустойку (пеню) за прострочення виконання аліментних зобовязань.

За січень 2012 року 480,48 грн. х 1% х 31 =148,95 грн.

За аналогією проведено розрахунки за лютий, квітень, липень, серпень та листопад 2012 року, а саме: лютий 367,63 грн., квітень 698,26 грн., за липень - 38,39 грн., за серпень - 180,19 грн., за листопад - 518,93 грн.

В загальному за 2012 рік - 1952,35 грн.

За 2013 рік пеню слід обраховувати лише за січень, лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, жовтень та грудень, оскільки лише в ці місяці виникала повна або часткова заборгованість.

За січень - 178,74 грн., лютий - 146,67 грн., квітень - 66,07 грн., травень - 448,30 грн., червень - 36,07 грн., липень - 37,27 грн., серпень - 325 грн., жовтень - 185,01 грн., грудень - 19,95 грн.

Загалом за 2013 рік - 1443,08 грн.

За 2014р. пеню слід обраховувати лише за січень, лютий, березень, травень, червень, липень, серпень, жовтень та грудень. За січень - 83,83 грн., лютий - 36,76 грн., березень - 37,11 грн., травень - 250,95 грн., червень - 41,16 грн., липень - 45,55 грн., серпень - 142,86 грн., жовтень - 949,14 грн., грудень - 1108,57 грн.

Загалом за 2014 рік - 2695,93 грн.

Відтак виходячи з вищенаведеного розрахунку районний суд дійшов до правильного висновку про стягнення пені за період з 01.01.2012р. по 31.01.2014р. в сумі 6 091,36 грн.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв'язок у сукупності; встановлених судом обставин.

Посилання апелянта на те, що розрахунок зроблений судом першої інстанції не відповідає вимогам статті 196 СК України, судова колегія не приймає до уваги, оскільки такі не відповідають вимогам закону та спростовуються вищенаведеним.

Апелянт помилково вважає, що нарахування пені не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості, а тому слід прийняти до уваги долучений до позовної заяви розрахунок неустойки на суму 55 853 грн.40 коп.(а.с.11-12).

Однак такий не є правильний, оскільки при такому порядку розрахунку не враховано вищевказану правову позицію Верховного Суду України в постанові № 6-94цс15 від 01.07.2015р., яка згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов"яковою для всіх судів України.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_5