АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/908/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3541/15Головуючий у 1-й інстанції Щабельська І.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

При секретарі : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 2 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків по утриманню будинковолодіння та припинення права на частку у спільному майні та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 2 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку - літ. А-1, літньої кухні - літ. Б, б, погреба - літ. б2, гаража - літ. Г, сараю - літ. Д, вбиральні - літ. Е, огорожі № 1, воріт огорожі № 4.

Перераховано на рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 у територіально відокремленому безбалансовому відділенні № 10016/045 філії - Полтавське облуправління АТ "Державний ощадний банк України" смт. Диканька, МФО 331467, ЗКПО НОМЕР_1 з депозитного рахунку Диканського районного суду Полтавської області № 0622, ЗКПО 26304855, МФО 831019 ГУДКСУ у Полтавській області 16 942 грн. 17 коп. як грошову компенсацію за 1/6 частину домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, сплачену ОСОБА_3 згідно квитанції № 43 від 29 серпня 2015 року через Територіально відокремлене безбалансове відділення № 10016/145 філії Полтавського управління АТ " Державний ощадний банк України".

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1514 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування вартості 1/6 частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати по справі в сумі 609 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити в частині перерахування грошової компенсації за 1/6 частину домоволодіння, зазначивши 34200 грн., змінити в частині витрат пов'язаних з розглядом справи та стягнути моральну шкоду в сумі 28000 грн.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню за таких обставин.

Згідно п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2014 року визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частину домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 22 червня 2015 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 є власником 1/2 частини спірного домоволодіння по АДРЕСА_1.

На підставі рішення Диканського районного суду Полтавської області від 9 липня 2015 року ОСОБА_3 є власником 1/3 його частини.

Таким чином, зазначене домоволодіння є об'єктом спільної часткової власності, де позивачу належить 5/6 його частин, а відповідачу 1/6 частина.

Фактично в будинку проживає позивач спільно з своєю сім'єю, а його сестра ОСОБА_2 проживає в будинку по АДРЕСА_2, який отримала в дар від батька сторін ОСОБА_4

Між сторонами впродовж тривалого часу існують неприязні відносини на ґрунті поділу спадщини, зокрема вони не можуть дійти згоди щодо поділу спірного домоволодіння та розміру грошової компенсації відповідачу за її частку.

За ініціативи останньої в серпні 2015 року суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 був виготовлений звіт про оцінку майна, згідно якого оціночна вартість спірного домоволодіння складає 205200 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, власник 5/6 частини домоволодіння ОСОБА_3 зазначав, що частка сестри є незначною і не може бути виділена в натурі, вона повністю забезпечена житлом, тому таке припинення права власності не завдасть їй істотної шкоди, між ними існують напружені відносини із-за неможливості врегулювати питання поділу спірного домоволодіння, у зв'язку з цим спільне володіння ним неможливе. При цьому, позивач в якості грошової компенсації належної відповідачу 1/6 частини в спірному домоволодінні перерахував на депозитний рахунок суду 16942 грн.17 коп., посилаючись при цьому на те, що впродовж 2008-2015 років ним особисто здійснювались ремонтно-будівельні роботи по покращенню технічного стану будинку і саме з цих підстав його вартість станом на серпень 2015 року склала 205200 грн., у зв'язку з чим розмір грошової компенсації необхідно обраховувати як різницю такої вартості та його особистих витрат на будівельні матеріали, які склали 94463 грн.

Одночасно поставив питання про стягнення з відповідача на його користь витрат на утримання будинку в розмірі 1514 грн.

В зустрічному позові ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 28000 грн., мотивуючи неправомірними діями останнього, які виразилися в перешкоджанні володінням власністю та погрозах застосувати силу.

Встановивши, що сторони не мають можливості дійти згоди щодо користування та володіння спірним нерухомим майном, в якому частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, а сама ОСОБА_2 не виявляє бажання користуватись останньою з 1996 року, має у власності інше житло, в якому постійно проживає, суд першої інстанції на підставі норм ст. 365 ЦК України припинив за відповідачем право власності, перерахувавши на її користь внесену позивачем на депозитний рахунок грошову компенсацію за 1/6 частину домоволодіння в розмірі 16942 грн.17, додатково стягнувши 1514 грн. В задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди місцевий суд відмовив за безпідставністю.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру грошової компенсації за належну відповідачу 1/6 частину в спірному домоволодінні.

Так, за змістом ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Водночас при визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз. 3 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Відповідно до матеріалів справи, станом на серпень 2015 року оціночна вартість житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 складала 205200грн., а відтак вартість його 1/6 частини буде становити 34200 грн.

Між тим, суд першої інстанції при визначенні розміру такої грошової компенсації прийшов до помилкового висновку, що остання буде становити 18456 грн.17 коп. як різниця між дійсною вартістю будинку та витраченими позивачем коштами на придбання будівельних та інших матеріалів на суму 94463 грн. (205200 - 94463: 6).

Зазначений висновок суду не ґрунтується на законі та не відповідає предмету спору, оскільки вимога про відшкодування витрат, понесених одним із співвласників нерухомого майна на поліпшення його технічного стану, не заявлялась.

При цьому, в самому тексті судового рішення взагалі не наведені будь-які розрахунки розміру грошової компенсації, позаяк останнє не містить і посилання на норми матеріального права, на підставі яких суд вирішив спір в цій частині та погодився з наведеними позивачем власними розрахунками понесених ним витрат на придбання будівельних матеріалів, не перевіривши останні.

За вказаних обставин, рішення місцевого суду в частині визначення грошової компенсації в розмірі 18456 грн.17 коп. підлягає зміні, з встановленням нового розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з позивача на користь власника 1/6 частини, а саме 34200 грн.

Таким чином, з урахуванням вже перерахованих на користь власника 1/6 частини будинковолодіння 16942 грн.17 коп., на її користь в рахунок відшкодування вартості належної їй частини необхідно достягнути 17257 грн.83 коп.

Доводи апеляційної скарги в частині скасування судового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову про стягнення з позивача ОСОБА_3 28000 грн. у відшкодування моральної шкоди, відхиляються колегією суддів.

Так, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність будь-яких доказів про спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди діями її брата, позаяк остання не довела самого факту наявності такої шкоди, протиправності в діях позивача за первісним позовом, його вини та причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями.

Сам по собі факт існування між вказаними особами конфліктних відносин, проявом яких є сварка між ними 12 серпня 2014 року біля приміщення районного суду - не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

За вказаних обставин, судове рішення підлягає частковій зміні, а в іншій частині залишенню без змін як постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3,4, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 2 жовтня 2015 року в частині визначення розміру компенсації змінити, додатково стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 17257,83 грн. в рахунок відшкодування вартості 1/6 частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1, Полтавської області.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

З оригіналом згідно.

С У Д Д І :