Справа № 368/1002/15 Головуючий у І інстанції Шевченко І.І.
Провадження № 22-ц/780/4826/15 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 47 23.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Гуля В.В.

при секретарі Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 09 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, служба у справах дітей та молоді Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував у фактичних сімейних відношеннях з відповідачкою з 2006 по 2013 рік. Від фактичного шлюбу у них народився син ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1. За спільною домовленістю позивача записано батьком дитини. Оскільки подальше спільне життя з відповідачкою не склалося, вони розійшлися, син залишився проживати з матір'ю.

Позивач вказував на те, що він бажає спілкуватися із сином та приймати участь у його вихованні, проте відповідачка перешкоджає виконувати йому батьківські обов»язки. Зокрема, відповідачка не відповідає на його телефонні дзвінки, повідомлення в соціальних мережах, не дає йому бачитися з сином та брати участь у його вихованні, всіляко перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, в соціальній мережі «Однокласники» вона прямо написала, що забороняє йому бачитися з сином.

Вказував на те, що він та його матір систематично надавали матеріальну допомогу, що підтверджується банківськими квитанціями про переказ коштів.

Зазначав, що він протягом великого проміжку часу намагався відшукати відповідачку та малолітнього сина, щоб реалізувати свої батьківські права у вихованні дитини, проте в добровільному порядку вирішити питання не вдалося, а тому звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні батька з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та його вихованні, визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: побачення кожного тижня протягом суботи та неділі без присутності відповідача, систематичні побачення у будні за домовленістю з відповідачем, спільний відпочинок на канікулах та у святкові дні за домовленістю з відповідачем.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 09 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні та вихованні сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: щотижня у суботу та у неділю з 10.00 год. до 18.00 год. без присутності ОСОБА_2; спільний відпочинок на канікулах та у святкові дні за домовленістю з ОСОБА_2

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування апеляційної скарги, апелянт наголошувала на тому, що суд не перевірив доводи позивача, оскільки останній не надав будь-які докази на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема того, що вона, як мати дитини чинить перешкоди у спілкуванні з сином. При цьому, позивач ввів в оману суд, посилаючись на те, що йому не відоме місце проживання її та дитини., оскільки останньому достеменно було відомо, що вона з сином вже третій рік проживає у своєї матері в м.Києві. В той же час, згідно довідки виконавчого комітету Переселенської сільської ради від 07 травня 2015 року позивач без реєстрації проживає в АДРЕСА_1. Згідно Акту обстеження умов проживання, складеним органами опіки та піклування, зазначене житло необлаштоване та непридатне для проживання в ній дитини. Не зважаючі на вказані обставини, позивач, знаючи що дитина в Кагарлицькому районі не проживає, а проживає в м.Києві, звернувся до неналежного органу опіки та піклування, який не зміг надати відповідного висновку щодо вирішення спору, а також був позбавлений можливості належним чином повідомити матір дитини про надходження заяви від батька щодо участі останнього у вихованні та спілкуванні з дитиною. Крім того, суд не врахував, що дитина хворіє на алергію та потребує спеціального режиму дня та харчування, що взагалі невідомо батькові дитини. Вважала безпідставним також, висновок суду щодо визначення часу спілкування сина та батька щотижня у суботу та неділю з 10.00 до 18.00 без присутності матері, чим обмежено права матері на спілкування з дитиною у вихідні дні.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно зі ст.157 ч.2, 3 Сімейного кодексу України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею та той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкування з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частинами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи, органами опіки та піклування Кагарлицької районної державної адміністрації питання щодо взяття участі у вихованні малолітньої дитини, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_3, жителем с.Переселення не розглядалося у зв»язку з неявкою заявника. Висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору не надавався.

Згідно Акту обстеження умов проживання, складеним комісією у складі начальника служби у справах дітей та сім»ї Прохоренко Л.І., головного спеціаліста служби у справах дітей та сім»ї Дегтяренко Л.І., оперуповноваженого КМСД Кагарлицького РВ ГУ МВС України у Київській області Мачульського М.В., секретаря Переселенської сільської ради Шевченко С.А. видно, що за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 не проживають, будинок побудований в 1959 році, світло відключено, будинок глинобитний,має пічне опалення. Умови в будинку не відповідають санітарно-гігієничним нормам.

Відповідно до акту від 02 липня 2015 року, засвідченого начальником ЖЕД-111 ОСОБА_4 разом з матір'ю проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області від 07.05.2015 року позивач постійно проживає без реєстрації в с Переселення Kaгарлицького району Київської області по вулиці Гагаріна, 77.

Будь-які дані про те, що відповідачка перешкоджає позивачу у вихованні дитини і, що позивач звертався до органу опіки та піклування за відповідним висновком за місцем проживання сина відсутні, матеріали справи такі відомості не містять.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині визначення порядку участі останнього у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище обставини справи, проігнорувавши вимоги закону, щодо обов'язкової наявність письмового висновку органів опіки та піклування щодо розв»язання спору, одержаного за результатами обстеження умов проживання дитини, батьків дитини, інших осіб, які проживають з дитиною, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Оскільки рішення органу опіки та піклування є обов»язковим, а також має бути дотримано порядок щодо участі у вихованні дитини, передбачений ст..ст.158,159 СК України, колегія вважає, що суд дійшов передчасного висновку щодо визначення способу участі позивача у вихованні сина, а також що визначений спосіб спілкування з батьком буде слугувати його інтересам.

В силу ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким, з урахуванням викладених вище обставин, слід відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязів.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 09 липня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: