Справа № 1423/8784/2012
н/п 6/1423/227/2012
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

30.04. 2012 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Вєтровій О.М.,

за участю державного виконавця Гаврилюка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби про примусове проникнення до житлового приміщення боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, , -

ВСТАНОВИВ:

Центральний ВДВС Миколаївського МУЮ звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, для проведення виконавчих дій.

В поданні зазначено, що на примусовому виконанні ВДВС знаходяться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 28.04.2010 року Центральним районним судом м. Миколаєва у справі №21-258/2010 року про стягнення на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Миколаївського ПРУ» з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 615409,47 грн.

В добровільному порядку боржники рішення суду не виконано, державний виконавець не має можливості увійти до житлового приміщення по вул.. Ульянових, 1кв. 15 в м. Миколаєві для здійснення опису і арешту майна боржника.

Державний виконавець вимоги подання підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Судом встановлено наступне.

04.06.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого проведення, та направлено сторонам.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло,, виданого Управлінням комунальної власності Миколаївської міської ради 01.12.2000 року, зареєстрованого ММ БТІ 05.12.2000 року за №19541, належить квартира АДРЕСА_2.

Згідно договору іпотеки від 20.04.2007 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Миколаївського ПРУ» та боржниками, зазначена вище квартира передана в іпотеку банку.

Кредитним договором передбачено, що іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на умовах договору.

Таким чином, встановлено майно боржника та накладений арешт.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника неодноразово здійснювався вихід за адресою: АДРЕСА_1, а саме 11.10.2010,16.12.2010, та 29.03.2012 р., однак провести опис та арешт майна боржника не виявилося можливим, про що державним виконавцем складено відповідні акти.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи необхідні для своєчасного і повного виконання, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, визначеного виконавчим документом і законом.

Частиною 3 п. 5 вказаного вище закону передбачено, що державний виконавець має право накласти арешт на майно боржника та реалізувати його в установленому законодавством порядку.

У відповідності до т. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника здійснюється для встановлення майна боржника та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Статтею 63 п.3,4,5,6, ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а

також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом. Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача. У разі, якщо стягувач у двадцятиденний строк з дня одержання відповідного повідомлення державного виконавця не авансує витрати, пов'язані з підготовкою документів, що характеризують об'єкт нерухомості, арешт з нього знімається.

Інструкцією «Про проведення виконавчих дій» передбачено, що передача арештованого майна на реалізацію спеціалізованим організаціям здійснюється на конкурсній основі після його вилучення у боржника та проведення його оцінки.

Однак, технічна документація на обєкт нерухомості на момент звернення до суду з поданням не підготовлена, заява на реалізацію арештованого майна державним виконавцем не подавалась (п. 5.11 Інструкції «Про проведення виконавчих дій»), майно боржника не вилучалось та його оцінка не проводилась (п. 5.12.5 інструкції).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для примусового проникнення до житлового приміщення, передбачені ст. 376 ЦПК України, оскільки майно боржника встановлено та накладено на нього арешт.

За такого, подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені подання старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби про примусове проникнення до житлового приміщення боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 293 295 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова