АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №756/79/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11160/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
23 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Борисової О.В., Барановської Л.В. при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про застосування наслідків нікчемного правочину,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про застосування наслідків нікчемного правочину, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив стягнути на його користь суму заборгованості в розмірі 2 489 481,16 грн., включаючи неустойку та штрафні санкції. Посилається на те, що орієнтовно 03.03.2008 року ОСОБА_4 отримала від нього 22 500 доларів США з метою внесення завдатку за майбутнє придбання ним земельної ділянки у м. Вишгород Київської області, жодних письмових документів та розписка при цьому не укладались. Після отримання коштів ОСОБА_4 договору відчуження нерухомості у власність ОСОБА_3 не уклала, кошти не повернула та від жодних контактів ухиляється. В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою про злочин відносно шахрайського заволодіння відповідачем його коштами до Солом'янського РУ МВС України в м. Києві. Згідно Висновку Солом'янського РУ МВС України в м. Києві від 10.12.2014 р. факт отримання в 2008 році від позивача і неповернення йому 22 500 доларів США відповідачем було повністю встановлено на підставі відібраних у ОСОБА_4 особистих пояснень. З аналізу відображених у Висновку поясненнях відповідача вбачається, що ОСОБА_4 фактично уклала в усній формі з позивачем попередній договір купівлі-продажу нерухомості та отримала від нього в якості завдатку грошові кошти в розмірі 22 500,00 доларів США, які до цього часу так і не повернула. Вважає, що враховуючи пояснення відповідача, виниклі в 2008 році між сторонами спору відносини з приводу отриманих коштів свідчать про укладення ними в усній формі нікчемного попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, а тому судом повинні бути застосовані правові наслідки недійсності нікчемного правочину. ОСОБА_3 зазначає, що будучи ріелтором ОСОБА_4 не могла не знати про вимоги, які ставляться до укладення та підписання договорів відчуження нерухомого майна, а також документування факту отримання коштів, що в сукупності з неповерненням йому 22500,00 доларів США й ігноруванням всіх його звернень з даного приводу та ухиленням від будь-яких контактів свідчить про укладення сторонами вищевказаного нікчемного усного попереднього договору купівлі - продажу під впливом обману, який застосувала ОСОБА_4. Отримані за нікчемним правочином кошти в розмірі 22 500 дол. США за офіційним курсом НБУ (2605,00/100 USD) станом на дату судового розгляду є еквівалентом 586 125 грн. та в подвійному розмірі складає 1 172 250 грн. та з урахуванням Індексу інфляції та 3% річних вся сума заборгованості складає 2 489 481,16 грн..

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути на його користь з відповідача понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції в якості свідків були допитані ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили описані в позові обставини та факт отримання коштів відповідачем від позивача в якості завдатку за майбутнє придбання земельної ділянки. Опитана в судовому засіданні ОСОБА_4 також підтвердила факт отримання коштів від позивача. Проте, суд першої інстанції невірно застосував ч.1 ст.218 ЦК України, оскільки доказувальне обмеження не стосується показів та пояснень сторін процесу і стосується винятково свідків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його представників ОСОБА_7, ОСОБА_8, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

За умовами ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку(у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочинунавмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За умовами ч.1,2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочинує недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно пояснень ОСОБА_3, орієнтовно 03.03.2008 року ОСОБА_4 отримала від нього 22 500 дол. США з метою внесення завдатку за майбутнє придбання ним земельної ділянки у м. Вишгород Київської області, жодних письмових документів та розписка при цьому не укладалися. Проте, після отримання коштів ОСОБА_4 договору відчуження нерухомості у власність позивача не уклала, кошти не повернула.

ОСОБА_4 підтвердила факт отримання від ОСОБА_3 коштів у розмірі 22 500 дол. США, про що і повідомила слідчого ВДСБЕЗ Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві, який проводив перевірку за заявою позивача у Солом'янському РУГУ, але з метою сплати завдатку за земельну ділянку в м. Вишгороді та в подальшому передала ці кошти власниці земельної ділянки. Вироку у справі немає.

Оскільки у ОСОБА_4 не було повноважень від імені ОСОБА_3 на укладення як попереднього так і основного договорів купівлі - продажу, відповідно вона їх і не укладала.

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили передачу коштів ОСОБА_3 ОСОБА_4, проте ОСОБА_5 повідомила, що було передано 50 000 дол. США.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги пояснення сторін, свідків, пояснення сторін, дані працівникам міліції щодо передачі позивачем певної суми грошових коштів ОСОБА_4, оскільки вони не підтверджуються іншими доказами.

Встановлено, що ОСОБА_4 не являлася довіреною особою продавця земельної ділянки, яку бажав придбати ОСОБА_3, а також не була власником цієї ділянки аби нею розпоряджатися, у неї не було довіреності та жодних повноважень ні від власника, ні від позивача для укладення від їх імені будь - яких правочинів.

Крім того, позивач просив застосувати наслідки вчинення правочину під впливом обману. Проте, ОСОБА_4 визнала сама, що отримала кошти для передачі власнику земельної ділянки як завдаток і відповідно передала їх власнику земельної ділянки. Натомість належних та допустимих доказів які б підтверджували, що кошти передані позивачем відповідачу під впливом обману суду не надано.

З'ясувавши обставини справи, враховуючи пояснення сторін, суд прийшов до вірного висновку про безпідставність позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-