У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма «Домобуд» в особі ліквідатора Чабана ЯрославаІгоровича до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, про визнання угод недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Аріка Груп» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року та 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю проектно-будівельна фірма «Домобуд» (далі - ТОВ ПБФ «Домобуд») в особі ліквідатора Чабана Я.І. звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2011 року у справі № Б3/160-10 ТОВ ПБФ «Домобуд» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено арбітражного керуючого Чабана Я.І.

Об'єкт незавершеного будівництва, розташований по АДРЕСА_1, включено до ліквідаційної маси.

Згідно із довідкою КП «Дніпропетровське МБТІ» на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, ухваленого у справі № 2‑7799/11за позовом ОСОБА_7 до ТОВ ПБФ «Домобуд» про визнання права власності на самочинно зведене нерухоме майно, за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на новостворене нерухоме майно у вигляді блоку допоміжних приміщень загальною площею 216 кв. м., що знаходяться по АДРЕСА_1.

Звернувшись до районного суду із заявою про видачу копії даного рішення, їм було відмовлено у зв'язку тим, що зазначене рішення судом не ухвалювалося.

30 травня 2013 року ОСОБА_7 уклала договір купівлі-продажу спірного приміщення з ОСОБА_8, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ЛозенкоВ.В.

7 червня 2013 року ОСОБА_8 у свою чергу, уклала договір дарування даного приміщення з ОСОБА_9

Враховуючи наведені обставини, із урахуванням уточнень, позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу блоку допоміжних приміщень, що знаходяться по АДРЕСА_1, укладений 30 травня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., за реєстровим № 2420; визнати недійсним договір дарування блоку допоміжних приміщень, що знаходяться по АДРЕСА_1, укладений 7 червня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., за реєстровим № 2562; витребувати у ОСОБА_9 вказане нерухоме майно; зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції скасувати державну реєстрацію нерухомого майна за договором дарування блоку допоміжних приміщень, що знаходяться по АДРЕСА_1, укладеного 7 червня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., за реєстровим № 2562.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року у задоволенні позову ТОВ ПБФ «Домобуд» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ ПБФ «Домобуд» відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аріка Груп» (далі - ТОВ «Аріка Груп») відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2015 року відмовлено ТОВ ПБФ «Домобуд» у відкритті касаційного провадження у даній справі за їхньою касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У касаційній скарзі ТОВ «Аріка Груп» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із закриттям провадження у справі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим,територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Під час розгляду справи судами було встановлено, що 30 травня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу блоку допоміжних приміщень, що знаходяться по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., за реєстровим № 2420.

7 червня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_9 блок допоміжних приміщень, що знаходяться по АДРЕСА_1. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., за реєстровим № 2562.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначав, що договір від 30 травня 2013 року є нікчемним з підстав того, що він порушує публічний порядок, оскільки спрямований на незаконне заволодіння майном і такий договір не може породжувати наслідків щодо передачі блоку допоміжних приміщень від ОСОБА_8 до ОСОБА_9, згідно договору дарування блоку допоміжних приміщень, укладеного між цими сторонами 7 червня 2013 року.

Вирішуючи питання щодо відповідності цих договорів вимогам ст. 203 ЦК України, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що вказані вище договори відповідають цим вимогам, зміст договорів не суперечить актам цивільного законодавства і моральним засадам суспільства; сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочинів було вільним і відповідало внутрішній волі; правочини було вчинено у письмовій формі та нотаріально посвідчено, як того вимагає закон; правочини були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; права малолітніх дітей та інших непрацездатних або недієздатних осіб не порушено. При цьому, жодних доказів щодо порушення публічного порядку при їх укладенні, а також наявності вини хоча б однієї із сторін вказаних договорів, яка виражається у намірі порушити публічний порядок, встановлено не було.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди у порушення ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірили доводів позивача щодо відсутності рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, ухваленого у справі № 2‑7799/11за позовом ОСОБА_7 до ТОВ ПБФ «Домобуд» про визнання права власності на самочинно зведене нерухоме майно, відповідно до якого ОСОБА_7 набула право власності на новостворене нерухоме майно у вигляді блоку допоміжних приміщень загальною площею 216 кв. м., що знаходяться по АДРЕСА_1.

Тобто суди належним чином не перевірили правопідставність набуття ОСОБА_7 права власності на спірне майно, яке нею в подальшому було відчужено.

Крім того, встановивши у даній справі наявність договору № 59-Лот 4 купівлі-продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) від 6 березня 2015 року (а. с. 160, т. 2), укладеного між продавцем ТОВ ПБФ «Домобуд» в особі ліквідатора Чабана Я.І. та покупцем ТОВ «Аріка Груп», предметом якого є передача права вимоги на витребування майна - блока допоміжних приміщень орієнтованою загальною площею 190 кв. м., що знаходяться по АДРЕСА_1 із чужого незаконного володіння на визнання угод недійсними, суд першої інстанції у порушення ч. 4 ст. 10, ст. 33 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не вирішив питання про залучення до участі у справі у якості сторони ТОВ «Аріка Груп».

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору і ці порушення були допущені як місцевим судом, так і апеляційним судом, то рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2015 року, якою відмовлено ТОВ ПБФ «Домобуд» у відкритті касаційного провадження у даній справі за їхньою касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року, виходячи із підстав, передбачених ч. 2 ст. 348 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 344, 345, 348 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2015 року скасувати.

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аріка Груп» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року та 15 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.Є. Червинська А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська Головуючий Судді: