АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 683/507/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2024/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Кошельник В.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, прокурора Лапко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування якого зазначала, що з 27.10.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 05.05.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач будь-якої участі у вихованні дитини не брав, аліменти не сплачував, допустив заборгованість по аліментах. Позивач повністю взяла не себе виховання та матеріальне забезпечення дитини. Оскільки ОСОБА_2. ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, позивач просила позбавити його батьківських прав відносно малолітнього сина.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 року позов задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3, 21 березня 2013 року народження.н. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги обставин щодо надання ним матеріальної допомоги, щодо його тривалого лікування та перебування на даний час за кордоном на заробітках, щоб мати змогу в подальшому надавати допомогу дитині. Крім того, судом було взято до уваги покази свідка ОСОБА_4, яка є матірю позивачки, та з якою у відповідача склались неприязні відносини. На думку апелянта, позивачем не доведено факту його ухилення від виховання сина та невиконання ним батьківських обовязків.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав.

Позивач в судовому засіданні просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Прокурор в судовому засіданні частково підтримав апеляційну скаргу, вважає рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав передчасним.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Старокостянтинівської міської ради в судове засідання не зявився, подав суду заяву про слухання справи у відсутності представника органу опіки та піклування.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності з пп. 1-4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання обов'язків щодо утримання дитини, має заборгованість за аліментами, участі у вихованні дитини не бере.

Однак, суд першої інстанції дійшов таких висновків за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та при неповному зясуванні обставин справи.

Встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї ОСОБА_1 від 29.01.2015 року, проведеного представниками служби у справах дітей, малолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 і йому створені належні умови для відпочинку та розвитку (а.с. 7).

За даними довідки-розрахунку державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції, ОСОБА_2 має заборгованість за аліментами, яка станом на 01.09.2015 року становить 11551 грн. 29 к. (а.с. 59).

Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, у випадках: якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Проте, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не врахував, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Враховуючи вимоги ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач не довела належними та допустимими доказами у чому полягає винна поведінка ОСОБА_2 щодо дитини, чи вживались до відповідача будь-які попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

В судовому засіданні апеляційного суду, заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначав, що бажає приймати участь у вихованні та утриманні сина.

На думку колегії суддів, наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 10.02.2015 року №47/21-39 328/2015 про те, що орган опіки та піклування не заперечує щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, не є достатньо обґрунтованим, побудований лише на акті обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї ОСОБА_1, а тому не може свідчити про доцільність застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Крім того, ОСОБА_2 не був присутній на засіданні комісії по вирішенню даного питання (а.с. 6).

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено ухилення відповідача від виховання дитини та свідомого умисного нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Наявність заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини відповідача ще не є підставою для позбавлення його батьківських прав.

А тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підписи/ ОСОБА_6

ОСОБА_7

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Провадження № 22-ц/792/2024/15

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 52