ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4349/15-ц
Провадження № 2/636/2042/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області

в складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особа: орган опіки та піклування Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області, служба у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Позивач та його представник за довіреністю ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, пояснивши, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але не постійно, лише подарунки на день народження та продукти харчування.

Відповідач та її представника за довіреністю ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, відповідач не погодилася з розміром аліментів на утримання дитини, вважає за достатнє сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 400 грн., повідомивши, що вона на даний час офіційно не працює і тому не має постійного доходу.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала вимоги позивача, пояснивши що на даний час на виховання та утримання дитини потрібні значні кошти: на навчання, лікування, одяг та інше.

Вислухавши сторони, перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 21.06.2013 року (а.с. 8), від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 264474 (а.с. 9).

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами, неповнолітня дитина сторін мешкає з батьком. Згідно наданої довідки Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області № 294 від 20.07.2015р., ОСОБА_4 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, і на його утриманні знаходяться діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

Відповідач, як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, матеріальну допомогу на утримання дитини на постійній основі не надає.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В ст. 51 Конституції України закріплений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня предявлення позову.

У судовому засіданні відповідач пояснила, що вона не має можливості виплачувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісяця, так як не працює, не має постійного доходу, однак відомостей щодо перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітна не надала.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працездатна, не працює, інших осіб, які б перебували на її утримані, не має.

Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, яка на даний час не працює, не є пенсіонером чи інвалідом, відсутність інформації про наявність у неї інших осіб, які знаходяться на її утриманні, матеріальне становище позивача і дитини, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років з 1 вересня 2015 року становить 1455 грн., суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Лебязької сільської ради Чугуївського району Харківської області, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка народилася 24 січня 1978 року у м. Харків, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючої, на користь ОСОБА_4, який народився 04 червня 1974 року у с. Лебяже, Чугуївського району, Харківської області, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 (пятсот) грн. щомісяця, починаючи з 15 вересня 2015 року до повноліття дитини.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка народилася 24 січня 1978 року у м. Чугуїв, Харківської області, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючої, судовий збір в дохід держави у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає виконанню негайно.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя