У Х В А Л А

Іменем України

"15" квітня 2015 р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Гимон І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Крім того, 13.01.2015 року позивач звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт та заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії, які повязані з відчуженням транспортного засобу легкового універсалу В, марки Infiniti, модель ЕХ 35, рік випуску 2008, номер кузова JNKAJ09F68M351541, колір коричневий, заборонити Центру надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Львів та Пустомитівського району ГУМВС України у Львівській області вчиняти дії, повязані зі зняттям з реєстраційного обліку та перереєстрацією на іншого нового власника вищевказаного транспортного засобу. Вказує, що існує ймовірність не виконання рішення суду, оскільки автомобіль марки Infiniti відчужений третім особам.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб які беруть участь у справі.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З заяви про забезпечення позову не вбачається підстав, з яких позивач дійшла висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по даній справі та настання для неї незворотних негативних наслідків, а також не зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та необхідності відмови у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 151-154, 208-210, 293 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Дзеньдзюра С.М.