АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7285/15 Головуючий 1-ї ін-ї. - Чередник В.Є.
Справа № 640/8403/15-ц Доповідач - Сащенко І.С.
Категорія - захист прав споживачів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Довгаль А.П.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача шляхом визнання правочину недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 12.09.2014 року звернувся до Відділення «Салтівське» ПАТ «Альфа-Банк» для отримання фінансової послуги - грошових коштів у кредит, з метою погашення заборгованості перед вказаним банком за кредитними договорами №401575540 від 16.01.2014 року у сумі 12171,53 грн. та № 500483614 від 13.05.2014 року у сумі 21315,35 грн. Загальна сума кредиту становить 33486,88 грн.

12.09.2014 року позивачем був укладений кредитний договір №500959548 з ПАТ «Альфа-Банк», в особі представника Відділення «Салтівське» за довіреністю ОСОБА_6

Підписуючи кредитний договір від 12.09.2014 року №500959548, позивачу не було надано засвідченої належним чином копії довіреності ОСОБА_6, дані такої довіреності не внесені до преамбули кредитного договору та до реквізитів розділу 9 договору.

У п.3 вказаного кредитного договору міститься посилання на Розділ №2 «Загальних умов кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затверджених розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» № 1577 від 10 червня 2014 року. Проте з цими Умовами та «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затвердженими постановою правління НБУ від 10.05.2007 року №168, позивач ознайомлений не був та свій підпис про ознайомлення з ними не ставив.

Вважає, що банком порушено його права, як споживача фінансових послуг.

Просив визнати кредитний договір від 12.09.2014 року №500959548, укладений між ним та ПАТ «Альфа-Банк» недійсним та припинити правовідносини між ним та банком за вказаним кредитним договором.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано кредитний договір від 12.09.2014 року №500959548, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Альфа-Банк» недійсним. Припинено правовідносини між ОСОБА_5 та ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

07.07.2015 року ПАТ «Альфа Банк» подало заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2015 року залишена без задоволення

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі. Вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом повно та всебічно не встановлено обставини справи та не надано їм належної оцінки. Зазначає, що для визнання договору недійсним відсутні підстави.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 про визнання кредитного договору недійсним, суд першої інстанції виходив із того, що умови та правила надання кредитних коштів на момент укладення кредитного договору мають бути зафіксовані на момент укладення кредитного договору у письмовому вигляді, інакше не можуть вважатися складовою кредитного договору. Банком не додержано письмової форми договору, тому відсутні підстави вважати, що сторони в належній формі досягли істотних умов договору.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що 12.09.2014 року позивач звернувся до Відділення «Салтівське» ПАТ «Альфа-Банк» для отримання фінансової послуги.

12.09.2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №500959548 з метою погашення заборгованості перед банком за кредитними договорами №401575540 від 16.01.2014 року у сумі 12171,53 грн. та №500483614 від 13.05.2014 року у сумі 21315,35 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Згідно приписів, що містяться у ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони та підписаний його стороною (сторонами).

Із п.1 кредитного договору вбачається, що цей договір складається з двох розділів, Розділ №1 «Базові умови кредитування» та Розділ №2 «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід'ємну частину цього договору.

У п.З кредитного договору вказано, що «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», є невід'ємною частиною цього Договору, що не вказані в Розділі № 1 цього Договору, та визначають інші істотні умови цього Договору, зокрема, але не виключно порядок і умови нарахування процентів за користування Кредитом, умови здійснення платежів, умови настання відповідальності за неналежне виконання зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або комісійної винагороди та/або інших платежів, що вказані в цьому Договорі, а також будь-які Інші умови, необхідні для врегулювання відносин між Позичальником та Банком.

Проте, як зазначено позивачем у позовній заяві, з цими Умовами йому запропонували ознайомитись на сайті банку. У письмовому вигляді вказаних Умов для ознайомлення та засвідчення особистим підписом ОСОБА_5 запропоновано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем по справі не надано жодних доказів на підтвердження того, що позичальник був належним чином ознайомлений з Умовами надання споживчого кредиту та посвідчив це своїм особистим підписом.

Таким чином, Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

У зв'язку із цим доводи позичальника про неознайомлення його з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам не можна визнавати необґрунтованими.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року, яка прийнята за результатами розгляду заяви про перегляд рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, по справі №6-16цс15 і яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів при вирішенні спорів у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, вимоги щодо форми правочину, встановлені ч.4 ст.203 ЦК України, банком не дотримано.

Відповідно до ч.2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді