Справа № 466/1223/09 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/6569/15 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря Куцика І.Б.,

з участю представника Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - Улицької І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2009 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на заставлене майно,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2009 року вищезазначений позов задоволено.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 25429,52 доларів США заборгованості за кредитним договором, що по офіційному курсу гривні на 23.10.2009р. становить 203563 грн. 30 коп., 1929,52 долари США заборгованості по сплаті процентів, що по офіційному курсу гривні на 23.10.2009р. становить 15445грн.81коп., 10586 грн. 61 коп. пені за невчасне повернення кредиту, що по офіційному курсу гривні на 23.10.2009р. становить 1322,50 доларів США, 1576 грн. 90 коп. пені за невчасну сплату процентів, що по офіційному курсу гривні на 23.10.2009р. становить 196,99 доларів США, та 1730 грн. судових витрат.

В рахунок погашення заборгованості суд звернув стягнення на заставлене майно - автомобіль Mitsubishi Pajero 2.5 ТD, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2015 року залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд зазначеного вище заочного рішення суду.

Заочне рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в загальному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дав юридичну оцінку правовідносинам сторін, що склалися, не надав оцінки доказам, які знаходяться в матеріалах справи.

Зокрема, апелянт стверджує, що норми, які регулюють поруку не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотеко держателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки, а тому солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена, тобто ОСОБА_3 відповідно до умов договору застави від 07.07.2006 року є майновим поручителем - заставодавцем, а її відповідальність є обмеженою вартістю предмета застави - автомобіля Mitsubishi Pajero 2.5 ТD, 2006 р.в., реєстраційний № НОМЕР_1.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув заборгованість у солідарній формі з ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а отже, помилково застосував норми ст. ст. 553-559 ЦК України.

Апелянт просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення вимог ПАТ АБ «Укргазбанк», а саме: стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 203563,30 грн. - заборгованості за кредитним договором, 15 445,81 грн.- заборгованості по сплаті процентів та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на заставне майно - автомобіль Mitsubishi Pajero 2.5 ТD, 2006 р.в., реєстраційний № НОМЕР_1.

Представник Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - Улицька І.О. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечила.

ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого листа з повісткою про розгляд справи (а.с. 105) та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати справу без її участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення представника Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - Улицької І.О. дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що між ВАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_5 07 липня 2006 року укладено кредитний договір №1, відповідно до умов якого ОСОБА_5 було надано кредит в сумі 36 000, 00 доларів США під 12,5 % річних за користування кредитними коштами з терміном повернення не пізніше 06 липня 2012 року згідно з графіком погашення кредиту (а.с. 3-6).

Відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.2, 5.3 зазначеного вище договору, ОСОБА_5 зобов'язувався своєчасно сплачувати кредит, проценти за користування кредитом та пеню в порядку, передбаченому кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором між ВАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_3 07 липня 2006 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 несе солідарну відповідальність з ОСОБА_5 перед банком за невиконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі (а.с. 10).

Також в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_5 та ВАТ АБ «Укргазбанк» 07 липня 2006 року був укладений договір застави автомобіля Mitsubishi Pajero 2.5 ТD, 2006 р.в., реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с. 7-9).

Судом прешої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_5 не виконує умов кредитного договору належним чином, через що в нього утворилася заборгованість в сумі 25 429,52 дол. США та 12 163,51 грн., в тому числі 23 500,00 дол. США заборгованості за кредитом, 1 929, 52 дол. США заборгованості по сплаті процентів, 10 586, 61 грн. пені за невчасне повернення кредиту, 1 576, 90 грн. пені за невчасну сплату процентів.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За статтею 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не було виконане.

Із системного аналізу зазначеного законодавства випливає, що вибір способу захисту своїх інтересів належить позивачу й звернення на предмет застави є правом, а не обов'язком Банку.

Відповідно до п. 3.1.6 зазначеного вище договору застави, банк має право звернути стягнення на предмет застави у випадку одноразової прострочки сплати процентів за користування кредитними коштами, незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відтак, задовольняючи позов ВАТ «ВТБ Банк», суд першої інстанції, дослідивши докази в справі й давши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку, що відповідач ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним договором щодо вчасного погашення кредиту належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості за кредитним договором, яку суд обґрунтовано стягнув солідарно з відповідача ОСОБА_5 та поручителя за договором поруки ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 є майновим поручителем - заставодавцем, а тому її відповідальність обмежується предметом застави не відповідають дійсності, оскільки відповідно до договору застави від 07.07.2006 року власником заставного майна - автомобіля Mitsubishi Pajero 2.5 ТD, 2006 р.в., реєстраційний № НОМЕР_1 є ОСОБА_5 і він же є заставодавцем.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції помилково стягнув заборгованість у солідарній формі з неї та ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до умов договору поруки вона взяла на себе солідарно відповідальність з ОСОБА_5 перед банком за невиконанням ОСОБА_5 зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі (п.п. 1.2, 1.3 договору поруки).

Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги представник апелянта просить без наведення жодних мотивів стягнути заборгованість з боржників в національній валюті, однак, виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, районний суд правильно врахував підставність вимог позивача про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, та, з урахуванням позовних вимог, стягнув заборгованість з відповідачів в іноземній валюті із зазначенням еквіваленту в національній валюті.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, зібраним доказам дана оцінка, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи, передбачена ЦПК України, тому рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.