Справа № 444/2498/15-ц
Провадження № 2/444/1188/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

17 листопада 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 РоманВолодимир Володимирович звернулися до суду із позовом про визнання за ними в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 27 червня 1998 року померла ОСОБА_3. До дати своєї смерті ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та була головою двору. 21 березня 2008 року померла ОСОБА_4, яка була матір»ю Позивачів. До дати своєї смерті ОСОБА_4 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та була головою двору. Станом на 30.06.1990 року дане господарство числилося як колгосний двір. Відповідно до виписки з погосподарської книги Зашківської сільської ради були ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Таким чином, частка ОСОБА_3 становить 1/4 частину будинковолодіння, частка ОСОБА_4 становить 1/4 частину будинковолодіння, частка ОСОБА_6 становить 1/4 частину будинковолодіння, частка ОСОБА_5 становить 1/4 частину будинковолодіння. ОСОБА_4 розпорядження належним йому майном після його смерті не залишив. ОСОБА_3 06.05.1997 року в Зашківській сільській раді склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла своїм внукам в рівних частинах. Свого заповіту до дати смерті бабця не змінила. За життя бабця не оформила права власності на житловий будинок по вул. Зеленій, 49 в с. Зарудці Жовківського р-ну Львівської області не оформила. ОСОБА_7 від спадкування після смерті бабці та матері відмовився. На час смерті обох в будинку не проживав, хоча був зареєстрований. Про його відмову від спадщини свідчать заяви відмови. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в усній формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавців правовстановлюючих документів на майно.

Позивачі в судове засідання не прибули, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують, просять такий задовольнити, проти постановлення заочного рішення по справі не заперечують.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені.

Третьою особою Жовківською державною нотаріальною конторою надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачки та розгляд справи у відсутності їх представників. Відповідач свого відношення до позову не виявив жодним чином, заперечень по подав, а тому суд ухвалив по справі заочне рішення на підставі наданих суду доказів, так як проти такого не заперечили позивачі.

Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи надані суду та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_7 РоманаВолодимира Володимировича належить задовольнити з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 127709 від 29.06.1998 року вбачається, що ОСОБА_3 померла 27.06.1998 року.

З свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 127580 від 25.03.2008 року вбачається, що 21.03.2008 року померла ОСОБА_4.

Свідоцтвом про народження СГ № 484722 вид. 27.03.1976р. стверджується, що ОСОБА_6 являється донькою ОСОБА_8.

Прізвище «Курочка» змінила на «Корпанець» змінила у зв»язку з одруженням.

До дати своєї смерті ОСОБА_4 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та була головою двору.

Станом на 30.06.1990 року дане господарство числилося як колгосний двір.

Відповідно до виписки з по господарської книги Зашківської сільської ради були ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що стверджується довідкою Зашківської сільської ради.

Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах.

Відповідно п. 6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Таким чином, частка ОСОБА_3 становить 1/4 частину будинковолодіння, частка ОСОБА_4 становить 1/4 частину будинковолодіння, частка ОСОБА_6 становить 1/4 частину будинковолодіння, частка ОСОБА_5 становить 1/4 частину будинковолодіння.

ОСОБА_4 розпорядження належним їй майном після його смерті не залишила.

ОСОБА_3 06.05.1997 року в Зашківській сільській раді склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла нам своїм внукам в рівних частинах.

Свого заповіту до дати смерті остання не змінила про що свідчить довідка Зашківської сільської ради.

За життя ОСОБА_3 не оформила права власності на житловий будинок по вул. Зеленій, 49 в с. Зарудці Жовківського р-ну Львівської області не оформила.

ОСОБА_7 від спадкування після смерті бабці та матері відмовився.

З пояснень позивачів зазначених в позовній заяві вбачається, що ОСОБА_7 Р-В.В. на час смерті обох в будинку не проживав, хоча був зареєстрований.

Про його відмову від спадщини свідчать заяви відмови від спадщини після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контор із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в усній формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавців правовстановлюючих документів на майно.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Незважаючи на внесення записів у по господарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (чинного на момент дії правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

-якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

-якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Дані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 використовувала житловий будинок, який належав померлій то така прийняла спадщину фактично.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 ОСОБА_9, ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 197, 208, 209 ч. 3, 212-215, 224-229 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою вул. Зелена 49 в с. Зарудці Жовківського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_10 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою вул. Зелена 49 в с. Зарудці Жовківського району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Одночасно розяснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою. Заяву про перегляд заочного рішення має бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Ясиновський Р. Б.