Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/2256/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Фунжий О.А..
Провадження № 22-ц/778/5564/15 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4,третя особа - відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що в період з 22.02.2002 року по 06.04.2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Після розірвання шлюбу, відповідач вихованням сина не займається, аліменти не сплачує, в добровільному порядку матеріальну допомогу на його утримання також не надає,ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Враховуючи вищевикладене просила суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження; стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять скасувати рішення, ухвалити нове яким задовольнити позовні вимог в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 22 лютого 2002 року сторони уклали шлюб у Запорізькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, (а.с. 7) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. (а.с. 8) 6 квітня 2004 року сторони розірвали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя. (а.с. 9)

Згідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до вимог ст.164 ч.І п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Звернувшись до суду позивачка на підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню сина зазначала , що відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні ,має заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідач неможливість спілкування з сином пояснював тим , що позивач створює йому перешкоди у такому спілкуванні .

На підставі виконавчого листа, виданого 10 червня 2003 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя, відповідач зобов'язаний, починаючи з 20 травня 2003 року сплачувати позивачеві аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 до його повноліття у розмірі 1/4 частини доходу. (а.с. 57)

В матеріалах виконавчого провадження, наданих Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, знаходяться розписки позивачки про отримання від відповідача аліментів за період з 20 травня 2003 р до 20 січня 2014 p., з 1 вересня 2004 р. до 1 лютого 2005 р. (а.с. 83-84, 92-96) Крім того, 21 жовтня 2004 р. відповідач на депозитний рахунок Комунарського відділу державної виконавчої служби перерахував аліменти в сумі 1 988 грн. 48 коп., які платіжним дорученням від 4 листопада 2004 р. зараховані на розрахунковий рахунок позивача. (а.с. 80-81)

Окрім цього у лютому 2005 року відповідач передав позивачці 10 000 доларів США в рахунок сплати аліментів до повноліття сина, про що остання видала йому розписку. копія якої міститься у справі . (а.с. 47)

Районний суд надав належну оцінку тому факту, що довідки про заборгованість відповідача по аліментам виконавча служба почала видавати з 8 червня 2011 року (а.с. 60-62), включаючи до цього документу заборгованість з лютого 2005 p., тобто з часу, коли відповідач начебто розрахувався з позивачем по сплаті аліментів і обґрунтовано визначився ,що позивачем не доведено того факту, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина як складової ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків.

З позовних вимог вбачається, що правовою підставою звернення до суду є не захист інтересів дитини ,а відповідь на погрози відповідача про звернення в майбутньому з позовом про стягнення з сина аліментів на його утримання.

При вирушенні справи суд першої інстанції врахував позицію представника органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району та прокурора про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Судова колегія вважає ,що по справі відсутні належні та переконливі докази про необхідність застосування крайнього заходу впливу на відповідача у вигляді позбавлення його батьківських прав відносно свого сина.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2015 року у цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: