РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/378/15-ц
Провадження № 2/327/151/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2015 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Перишкіній Г.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

28 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення боргу в сумі 17 799 грн. 21 коп., де 8 600 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 525 грн. 90 коп. - 3% річних, 5 864 грн. 34 коп. - збитки, завдані інфляцією, 2 808 грн. 97 коп. - проценти за користування сумою позики у розмірі облікової ставки Національного Банку України (далі - НБУ) та 5 696 доларів 71 центів США, де 4 230 доларів США - сума основного боргу, 219 доларів 03 центів США - 3% річних, 1 247 доларів 68 центів США - проценти за користування сумою позики у розмірі облікової ставки НБУ. Позивач послався на те, що він на виконання договорів позики від 03 вересня 2013 року і 26 грудня 2013 року за письмовими розписками передав у позику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8 600 грн. 00 коп. і 4 230 доларів США відповідно. Останній зобов'язався у грудні 2013 року і до 01 січня 2015 року відповідно повернути суму позики. До теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим ОСОБА_3 вимушений звернутися до суду за захистом порушених майнових прав із відповідним позовом.

Позивач ОСОБА_3 був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.28,43), однак в судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Разом з тим, справа судом розглянута з участю повноважного представника позивача ОСОБА_1, який у судовому засіданні вказав, що позивач ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав, прохав їх задовольнити по тих підставах, які були зазначені в позові, надавши судові відповідні пояснення (а.с.49-50).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що хоча він і складав та підписував вищевказані розписки про отримання грошових коштів за договорами позики, однак грошові кошти від позикодавця - позивача ОСОБА_3, з яким він перебував у трудових відносинах і працював у нього водієм-експедитором, насправді ним були одержані з метою придбання товарно-матеріальних цінностей для позивача. ОСОБА_2 вказав, що за придбання товару він розрахувався, а тому вважає, що борг перед ОСОБА_3 відсутній. При цьому відповідач прохав застосувати строки позовної давності до вимоги про стягнення пені (а.с.35-40).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

03 вересня 2013 року і 26 грудня 2013 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладені договори позики (далі - Договір від 03 вересня 2013 року і Договір від 26 грудня 2013 року), за умовами яких останній передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8 600 грн. 00 коп. і 4 230 доларів США відповідно.

Згідно із статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною другою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як випливає з матеріалів справи, 03 вересня 2013 року і 26 грудня 2013 року відповідачем ОСОБА_2 особисто були складені та підписані розписки про отримання ним від позивача грошових коштів в сумі 8 600 грн. 00 коп. і 4 230 доларів США відповідно (а.с.5,6,47,48).

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

При цьому аналіз норм статті 99 Конституції України, статей 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені статтею 625 ЦК України.

Такий висновок Верховний Суд України зробив у справі №6-79цс14 (постанова від 02 липня 2014 року).

Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» уразі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530 і 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).

За умовами Договору від 03 вересня 2013 року і Договору від 26 грудня 2013 року ОСОБА_2 зобов'язався повернути ОСОБА_3 запозичені грошові кошти до 31 грудня 2013 року (за розпискою «у грудні 2013 року») і до 01 січня 2015 року відповідно, однак свого обов'язку не виконав, про що свідчать надані позивачем оригінали розписок. За таких обставин позов ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 8 600 грн. 00 коп. і 4 230 доларів США, які дорівнюють 101 789 грн. 11 коп. по курсу НБУ на день ухвалення рішення (2406.3620 гривень за 100 доларів США), як основної суми боргу, підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання - своєчасно не повернув запозичені грошові кошти, тому суд має підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 трьох процентів річних від простроченої суми:

1) за Договором від 03 вересня 2013 року за період з 01 січня 2014 року по 17 вересня 2015 року в розмірі 441 грн. 78 коп., виходячи з розрахунку:

8 600 грн. 00 коп. (сума заборгованості) * 3% * 625 (кількість днів прострочення за період з 01 січня 2014 року по 17 вересня 2015 року) / 365 (кількість днів в році) / 100% = 441 грн. 78 коп.;

2) за Договором від 26 грудня 2013 року за період з 02 січня 2015 року по 17 вересня 2015 року в розмірі 2 166 грн. 85 коп., виходячи з розрахунку:

101 789 грн. 11 коп. (сума заборгованості) * 3% * 259 (кількість днів прострочення за період з 02 січня 2015 року по 17 вересня 2015 року) / 365 (кількість днів в році) / 100% = 2 166 грн. 85 коп..

Загальна сума трьох процентів річних від простроченої суми складає 2 608 грн. 63 коп., виходячи з розрахунку:

441 грн. 78 коп. + 2 166 грн. 85 коп. = 2 608 грн. 63 коп..

Крім того, борг підлягає стягненню з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення:

1) за Договором від 03 вересня 2013 року за період з січня 2014 року по серпень 2015 року в розмірі 14 844 грн. 61 коп., виходячи з розрахунку:

8 600 грн. 00 коп. (сума заборгованості) * (124,9 (індекс інфляції за січень 2014 року - грудень 2014 року наростаючим підсумком)/100) * (138,2 (індекс інфляції за січень 2015 року - серпень 2015 року наростаючим підсумком)/100) = 14 844 грн. 61 коп.;

2) за Договором від 26 грудня 2013 року за період з січня 2015 року по серпень 2015 року в розмірі 140 672 грн. 55 коп., виходячи з розрахунку:

101 789 грн. 11 коп. (сума заборгованості) * (138,2 (індекс інфляції за січень 2015 року - серпень 2015 року наростаючим підсумком)/100) = 140 672 грн. 55 коп..

Загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, складає 155 517 грн. 16 коп., виходячи з розрахунку:

14 844 грн. 61 коп. + 140 672 грн. 55 коп. = 155 517 грн. 16 коп..

Визначаючи період прострочення виконання грошового зобов'язання, розмір індексації за це прострочення та процентів від простроченої суми, позивач ОСОБА_3 припустився помилки.

Частиною першою статті 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

У відповідності до частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як вже зазначалося вище, позивач ОСОБА_3 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти за Договором від 03 вересня 2013 року і за Договором від 26 грудня 2013 року. Останній зобов'язався повернути ОСОБА_3 запозичені грошові кошти до 31 грудня 2013 року (за розпискою «у грудні 2013 року») і до 01 січня 2015 року відповідно. Строк повернення останнім позики сплив, тому ОСОБА_2 вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання з 01 січня 2014 року і 02 січня 2015 року відповідно.

У частині першій статті 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Такий висновок Верховний Суд України зробив у справі №6-36цс14 (постанова від 02 липня 2014 року).

З матеріалів справи випливає, що укладені між сторонами по справі договори позики не є безоплатними у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, а тому позичальник - відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний сплатити на користь позикодавця - позивача ОСОБА_3 проценти за користування позикою.

Проценти за користування коштами нараховуються відповідно до облікової ставки НБУ:

1) за Договором від 03 вересня 2013 року за період з 03 вересня 2013 року по 17 вересня 2015 року в розмірі 2 686 грн. 26 коп., виходячи з розрахунку:

А) за період з 03 вересня 2013 року по 14 квітня 2014 року: 8 600 грн. 00 коп. (сума заборгованості) * (6,5% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 224 (кількість днів прострочення) / 100% = 343 грн. 06 коп.;

Б) за період з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року: 8 600 грн. 00 коп. (сума заборгованості) * (9,5% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 93 (кількість днів прострочення) / 100% = 208 грн. 17 коп.;

В) за період з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року: 8 600 грн. 00 коп. (сума заборгованості) * (12,5% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 119 (кількість днів прострочення) / 100% = 350 грн. 48 коп.;

Г) за період з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2014 року: 8 600 грн. 00 коп. (сума заборгованості) * (14% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 85 (кількість днів прострочення) / 100% = 280 грн. 38 коп.;

Д) за період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року: 8 600 грн. 00 коп. (сума заборгованості) * (19,5% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 26 (кількість днів прострочення) / 100% = 119 грн. 46 коп.;

Е) за період з 04 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року: 8 600 грн. 00 коп. (сума заборгованості) * (30% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 177 (кількість днів прострочення) / 100% = 1 251 грн. 12 коп.;

Ж) за період з 28 серпня 2015 року по 17 вересня 2015 року: 8 600 грн. 00 коп. (сума заборгованості) * (27% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 21 (кількість днів прострочення) / 100% = 133 грн. 59 коп.;

2) за Договором від 26 грудня 2013 року за період з 26 грудня 2013 року по 17 вересня 2015 року в розмірі 29 727 грн. 98 коп., виходячи з розрахунку:

А) за період з 26 грудня 2013 року по 14 квітня 2014 року: 101 789 грн. 11 коп. (сума заборгованості) * (6,5% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 110 (кількість днів прострочення) / 100% = 1 993 грн. 95 коп.;

Б) за період з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року: 101 789 грн. 11 коп. (сума заборгованості) * (9,5% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 93 (кількість днів прострочення) / 100% = 2 463 грн. 85 коп.;

В) за період з 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року: 101 789 грн. 11 коп. (сума заборгованості) * (12,5% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 119 (кількість днів прострочення) / 100% = 4 148 грн. 25 коп.;

Г) за період з 13 листопада 2014 року по 05 лютого 2014 року: 101 789 грн. 11 коп. (сума заборгованості) * (14% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 85 (кількість днів прострочення) / 100% = 3 318 грн. 60 коп.;

Д) за період з 06 лютого 2015 року по 03 березня 2015 року: 101 789 грн. 11 коп. (сума заборгованості) * (19,5% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 26 (кількість днів прострочення) / 100% = 1 413 грн. 89 коп.;

Е) за період з 04 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року: 101 789 грн. 11 коп. (сума заборгованості) * (30% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 177 (кількість днів прострочення) / 100% = 14 808 грн. 22 коп.;

Ж) за період з 28 серпня 2015 року по 17 вересня 2015 року: 101 789 грн. 11 коп. (сума заборгованості) * (27% (ставка НБУ за вказаний період) / 365 (кількість днів в році)) * 21 (кількість днів прострочення) / 100% = 1 581 грн. 22 коп..

Загальна сума процентів за користування коштами, нарахована відповідно до облікової ставки НБУ, складає 32 414 грн. 24 коп., виходячи з розрахунку:

2 686 грн. 26 коп. + 29 727 грн. 98 коп. = 32 414 грн. 24 коп..

Таким чином, позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення грошових коштів в сумі 190 540 грн. 03 коп., де 110 389 грн. 11 коп. - сума основного боргу, яка з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання складає 155 517 грн. 16 коп., 2 608 грн. 63 коп. - три проценти річних від простроченої суми, 32 414 грн. 24 коп. - сума процентів за користування коштами. В решті заявлених вимог слід відмовити.

Доводи заперечень відповідача проти позову не впливають на висновки суду та їх не спростовують. Підстав для застосування строків позовної давності, виходячи із встановлених у справі обставин, суд не вбачає.

Задоволення позовних вимог ОСОБА_3, який в силу закону звільнений від сплати судового збору за пред'явлення позову, є підставою для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судових витрат в сумі 1905 грн. 40 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст.99 Конституції України, стст.192, 251, 254, 525, 526, 530, 533, 610, 611, 625, 631, 1046-1050 ЦК України, стст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Розівським РВ УМВС України в Запорізькій області від 22 квітня 1998 року) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає за адресою: 87500 АДРЕСА_2, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Приморським РВ Маріупольського ГУМВС України в Донецькій області від 16 серпня 2008 року, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) заборгованість за договорами позики на загальну суму 190 540 (ста дев'яноста тисяч п'ятисот сорока) гривень 03 (трьох) копійок, де 110 389 (сто десять тисяч триста вісімдесят дев'ять) гривень 11 (одинадцять) копійок - сума основного боргу, яка з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов'язання складає 155 517 (сто п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот сімнадцять) гривень 16 (шістнадцять) копійок, 2 608 (дві тисячі шістсот вісім) гривень 63 (шістдесят три) копійки - три проценти річних від простроченої суми, 32 414 (тридцять дві тисячі чотириста чотирнадцять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки - сума процентів за користування коштами.

В задоволенні позову ОСОБА_3 в іншій частині заявлених вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1905 (однієї тисячі дев'ятсот п'яти) гривень 40 (сорока) копійок (отримувач коштів: Державний бюджет Розівського району Запорізької області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37473878; банк отримувача: УДК у Розівському районі ГУ ДКУ у Запорізькій області; код банку отримувача (МФО) 813015; рахунок отримувача №0293; код класифікації доходів бюджету 22030001).

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М.Кущ