АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2715/14-ц 22-ц/774/391/К/15
Справа № 210/2715/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/391/К/15 інстанції - Вікторович Н.Ю.
Категорія № 51(4) Доповідач - Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Голуб О.О.,

за участю - позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з січня по квітень 2013 року підтримувала з відповідачем фактичні шлюбні стосунки, від яких завагітніла. Довідавшись про це ОСОБА_3 припинив з нею всяке спілкування.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народилася донька - ОСОБА_4 і оскільки відповідач відмовився добровільно визнавати своє батьківство, просила суд, визнати батьківство ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2014 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні її позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд неправомірно відмовив їй у задоволенні позовних вимог, дійшов помилкового висновку щодо їх недоведеності, незаконно відмовив їй у задоволенні клопотання про розшук відповідача, а також в порушення норм цивільного процесуального законодавства не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем існували певні відносини, які зі слів самого позивача носили характер фактичних шлюбних відносин, які тривали з січня по квітень 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4, про що у книзі про народження Дзержинським відділом державної РАЦС реєстраційної служби КМУЮ у Дніпропетровській області було зроблено відповідний актовий запис №28. Державна реєстрація щодо народження дитини проведено відповідно до положень ч.1 ст. 135 СК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано жодного доказу походження дитини від відповідача і вся позовна заява ґрунтується лише на поясненнях позивача.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно ст. 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст. 134 Сімейного Кодексу України).

Статтями 27, 31 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, і лише одним обов'язком - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов'язки.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою 04213, АДРЕСА_1.

Оскільки на судові виклики відповідач не з'являється, під час розгляду справи апеляційним судом було доручено Оболонському районному суду м. Києва вручити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 позовну заяву, копію ухвали про відкриття провадження у цивільній справі, рішення суду та копію апеляційної скарги та відібрати у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснення по суті позовних вимог та по суті апеляційної скарги.

Направлені за адресою реєстрації відповідача Оболонським районним судом м. Києва судові повістки були повернуті на адресу суду з відмітками про невручення у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Згідно ч. 2 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року по справі було призначено судову медичну молекулярно-генетичну експертизу та оголошено привід у день призначений експертною установою відповідачу до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (м. Київ, вул. Докучаєвська, 4) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, виконання якого доручено Оболонському районному управлінню Головного управління міністерства внутрішніх справ України в м.Києві (територіальний відділ міліції №2) (04213, м. Київ, вул. Прирічна 27-д).

Згідно повернутих матеріалів перевірки за адресою АДРЕСА_1 проживає мати ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зі своїм чоловіком ОСОБА_6, яка пояснила, що ОСОБА_3 дійсно зареєстрований за цією адресою, однак не проживає у квартирі, іноді син приходить до них у гості, його адреси та контактного телефона вона не знає, як їй відомо син поїхав до Росії на заробітки.

У зв'язку з неявкою відповідача до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи 31 липня 2015 року генетична експертиза не була проведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Колегія суддів критично відноситься до пояснень матері відповідача про те, що їй не відомі місце його проживання та номер телефону, та вважає, що ОСОБА_3 навмисно ухиляється від участі у справі та приходить до висновку про необхідність визнання батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження невідоме, відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2 ст. 181 Сімейного Кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України).

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем видом діяльності якого організація перевезення вантажів.

Виходячи з обов'язку батьків утримувати дитину до її повноліття, матеріальне становище сторін, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 нового рішення, про задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та визнання батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 365 грн. 40 коп., сплачений останньою, за розгляд її вимог про встановлення батьківства, та на користь держави в сумі 511 грн. 56 коп. за розгляд позовних вимог про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309, 313, 314- 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження невідоме, відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження невідоме, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, який є фізичною особою-підприємцем, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 365 грн. 40 коп. за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 267 грн. 96 коп. за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий: Г.О.Савіна

Судді: Я.М.Бондар

Л.В.Митрофанова