Єдиний унікальний номер 243/8867/15-ц Номер провадження 22-ц/775/878/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Канурної О.Д.,

суддів: Постолової В.Г., Санікової О.С.,

при секретарі Яценко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 06.08.1999 року по 08.06.2015 року знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від котрого мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. За період шлюбу сторони придбали наступне майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1; житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Просив суд першої інстанції визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1; житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2. Здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на майно: ? частку житлового будинку А-1 загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 12,9 кв.м., ? частку льоху В, ? частку вбиральні Г, ? частку огорожі № 1,2, ? частку вимощення № 3, ? частку свердловини № 4, ? частку навісу Д (тимчасова споруда), розташованих за адресою: Донецька область АДРЕСА_1; ? частку житлового будинку А-1 загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 61,3 кв.м., ? частку гаражу Б, ? частку гаражу В, ? частку сараю Г, ? частку воріт 1, розташованих за адресою: Донецька область, АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на майно: ? частку житлового будинку А-1 загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 12,9 кв.м., ? частку льоху В, ? частку вбиральні Г, ? частку огорожі № 1,2, ? частку вимощення № 3, ? частку свердловини № 4, ? частку навісу Д (тимчасова споруда), розташованих за адресою: Донецька область АДРЕСА_1; ? частку житлового будинку А-1 загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 61,3 кв.м., ? частку гаражу Б, ? частку гаражу В, ? частку сараю Г, ? частку воріт 1, розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

Судові витрати покласти на відповідача.

В вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування позову посилалася на те, що ОСОБА_1 в первісному позові не вказав будинок АДРЕСА_3

Просила суд першої інстанції визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 таке майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 40200 грн.; житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 130900 грн.; житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_3 вартістю 50000 грн.

Здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя таким чином:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на майно: житловий будинок А-1 загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 61,3 кв.м., гараж Б, гараж В, сарай Г, ворота 1, розташований за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 130900 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на майно: житловий будинок А-1 загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 12,9 кв.м., льоху В, вбиральні Г, огорожі № 1,2, вимощення № 3, свердловини № 4, навісу Д, розташований за адресою: Донецька область АДРЕСА_1 вартістю 40200 грн.; житловий будинок А-1, житловою площею 27,7 кв.м.; загальною площею 55,2 кв.м., прибудова - а, ганок - а-1, літня кухня- сарай Б, сараї Д, Ж, К, ворота № 1, огорожа № 4, розташований по АДРЕСА_3 вартістю 50000 грн. Стягнути з неї на користь ОСОБА_1 20350 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, задоволені повністю.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволені частково.

Припинено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами А-1 загальною площею 83,5 кв.м житловою площею 61,3 кв.м, гараж Б, гараж В, сарай Г, ворота -1, розташований за адресою - АДРЕСА_2

Припинено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами А-1 загальною площею 32,6 кв.м, житловою площею 12,9 кв.м, льоху -В, вбиральні -Г, огорожі 1,2, вимощення №3, свердловини №4, навісу -Д, розташований за адресою - АДРЕСА_1

Припинено право власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами А-1 загальною площею 55,2 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м, прибудова «а», ганок -а-1, літня кухня -сарай -Б, сараї Д, Ж,К, ворота №1, огорожа №4 розташований за адресою - АДРЕСА_3.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно:

- житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами А-1 загальною площею 83,5 кв.м житловою площею 61,3 кв.м, гараж Б, гараж В, сарай Г, ворота -1, розташований за адресою - АДРЕСА_2

- житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами А-1 загальною площею 32,6 кв.м, житловою площею 12,9 кв.м, льоху -В, вбиральні -Г, огорожі 1,2, вимощення №3, свердловини №4, навісу -Д, розташований за адресою - АДРЕСА_1

- житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами А-1 загальною площею 55,2 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м, прибудова «а», ганок -а-1, літня кухня -сарай -Б, сараї Д, Ж, К, ворота №1, огорожа № 4, розташований за адресою - АДРЕСА_3.

Проізведено розділ майна, яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно:

1/2 частку житлового будинку А-1 загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 12,9 кв.м., 1/2 частку льоху В, 1/2 частку вбиральні Г, 1/2 частку огорожі №1,2, 1/2 частку вимощення №3, 1/2 частку свердловини №4, 1/2 частку навісу Д (тимчасова споруда), розташованих за адресою: АДРЕСА_1;

1/2 частку житлового будинку А-1 загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 61,3 кв.м., 1/2 частку гаражу Б, 1/2 частку гаражу В, 1/2 частку сараю Г, 1/2 частку воріт 1, розташованих за адресою: АДРЕСА_2

1/2 частку житлового будинку А-1 загальною площею 55,2 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м, 1/2 частку прибудови «а», 1/2 частку ганок -а-1, 1/2 частку літньої кухні -сараю -Б, 1/2 частку сараю Д, 1/2 частку сараю Ж, 1/2 частку сараю К, 1/2 частку воріт №1, 1/2 частку огорожі №4 розташованих за адресою - АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно:

1/2 частку житлового будинку А-1 загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 12,9 кв.м., 1/2 частку льоху В, 1/2 частку вбиральні Г, 1/2 частку огорожі №1,2, 1/2 частку вимощення №3, 1/2 частку свердловини №4, 1/2 частку навісу Д (тимчасова споруда), розташованих за адресою: АДРЕСА_1;

1/2 частку житлового будинку А-1 загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 61,3 кв.м., 1/2 частку гаражу Б, 1/2 частку гаражу В, 1/2 частку сараю Г, 1/2 частку воріт 1, розташованих за адресою: АДРЕСА_2

1/2 частку житлового будинку А-1 загальною площею 55,2 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м, 1/2 частку прибудови «а», 1/2 частку ганок -а-1, 1/2 частку літньої кухні -сараю -Б, 1/2 частку сараю Д, 1/2 частку сараю Ж, 1/2 частку сараю К, 1/2 частку воріт №1, 1/2 частку огорожі №4 розташованих за адресою - АДРЕСА_3.

З вказаним рішенням суду не погодилася позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 і оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм процесуального і матеріального права. Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги по зустрічному позову задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення ОСОБА_2, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5, які просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 1999 року. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний 08 червня 2015 року. Від шлюбу сторони мають дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період шлюбу за спільні грошові кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбано нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Паращук О.А., реєстровий номер 2479 та зареєстрований на ім'я ОСОБА_2, яка діяла за згодою чоловіка - ОСОБА_1

- житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2, на підставі Договору купівлі-продажу будинку від 06 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Паращук О.А. реєстровий номер 2229 та зареєстрований на ім'я ОСОБА_2, яка діяла за згодою чоловіка - ОСОБА_1

- житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою - АДРЕСА_3 на підставі Договору купівлі - продажу від 06 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Бєлодєд Л.В. реєстровий номер 934 та зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, який діяв за згодою дружини - ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 і частково зустрічний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не домовилися про порядок поділу майна, то у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 Сімейного Кодексу України, слід розділити спільне майно ОСОБА_1 і ОСОБА_2 між ними в натурі.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду за таких підстав.

Частиною 1 статті 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до частини 4 вказаної вище статті, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною 5 вказаної вище статті, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

На теперішній час ОСОБА_2 не внесена сума 20350 грн. на депозитний рахунок суду.

Частиною 3 статті 368 Цивільного Кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 4 вищевказаної статті, майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 372 Цивільного Кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до частини 3 вищевказаної статті, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з частиною 1 ст. 355 Цивільного Кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що вона з ОСОБА_1 фактично визначили порядок користування спільною сумісною власністю подружжя, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не визначили порядок користування спільною сумісною власністю подружжя.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що між нею і ОСОБА_2 склалися неприязні відносини, котрі є неможливими для сумісного проживання та користування спільним будинком, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять доказів того, що з ОСОБА_1 неможливо сумісно проживати і користуватися спільним майном.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що поділ майна, який вона пропонує в зустрічному позові, ніяким чином не ущемляє інтереси ОСОБА_1, оскільки він не залишається без житла, є безпідставними, оскільки пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення части 4,5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя ( одного з них) до суду з таким позовом ( ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Крім того, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в якому вказано м. Горлівка. Один із будинків, який пропонує в зустрічному позові ОСОБА_2 визнати право власності за ОСОБА_1, знаходиться в м. Горлівка. Як вбачається із копії паспорту ОСОБА_1, він є громадянином України (а.с. 7).

Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 88 ЦПК України, не визначився з розподілом судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем по первісному позову ОСОБА_1 при подачі позовної заяви було сплачено 243,60 грн. судового збору.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Пунктом 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на час подання позовної заяви) передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Ціна позову складає 221100 грн. Сума судового збору, яка підлягає стягненню зі сторін, складає по 1105,50 грн. з кожного. ОСОБА_2 сплатила повністю суму судового збору (а.с. 55, 93, 94). ОСОБА_1 сплатив тільки 243,60 грн., тому з нього підлягає стягненню на користь держави сума судового збору в розмірі 1105,50 грн. - 243,60 грн. = 861,90 грн.

З наведеного вище, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 861,90 грн.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 861,90 (вісімсот шістдесят одну) грн. 90 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді