Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1402/15-ц
Провадження № 2/321/513/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Засько О.А.

представника позивача ОСОБА_1

прокурора Масалова П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_2, за участю Прокуратури Михайлівського району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області завернулася до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відомості про батька у свідоцтва про народження дітей були внесені на підставі ст. 135 СК України за вказівкою матері. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до своєї малолітньої дитини, не забезпечує необхідними умовами життя, утримання, вихованням дитини не займається, її долею не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини не піклується. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що у відповідача в будинку відсутня електроенергія, газопостачання та вода. В будинку дуже брудно, антисанітарія, існує загроза здоровю та життю дитини, у звязку з чим необхідно позбавити її батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Прокурор Масалов П.В. в судовому засіданні проси суд задовольнити позовні вимоги, оскільки це відповідає інтересам дитини.

Заслухавши пояснення учасників процесу, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно листа від 15 грудня 2014 року за вих. № 401, Любимівська сільська рада Михайлівського району Запорізької області, просила Службу у справах дітей Михайлівської РДА, вжити заходів щодо відібрання у ОСОБА_2 її малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Дитина три місяці перебувала в обласній лікарні. 8 грудня дівчинку виписали з лікарні. Власного житла ОСОБА_4 немає. Проживає за адресою: с. Садове, 11, Михайлівського району Запорізької області. Умов для проживання дитини в цьому будинку немає, газо-, електро-, водопостачання в будинку відсутнє, в будинку брудно. Мати доглядати за дитиною не вміє. На час відвідування дитяче харчування було відсутнє. Існує загроза здоровю та життю дитини.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15 грудня 2014 року, умов для проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку № 11 в с. Садове, Михайлівського району Запорізької області, не має так як в будинку відсутній газ, електро та водопостачання, в будинку брудно. Мати доглядати за дитиною не вміє. На час відвідування дитяче харчування було відсутнє, ліки та засоби догляду за дитиною відсутні. Колиски чи ліжка в дитини не має, купати прати дитячу одежу ні в чому. Дівчинка разом з матірю спить на панцерному ліжку. Існує загроза здоровю та життю дитини.

Відповідно до розпорядження голови Михайлівської РДА від 19 січня 2015 року за вих. № 11, малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: с. Садове, 11, Михайлівського району Запорізької області, влаштувати до Запорізького обласного спеціалізованого будинку «Сонечко» на повне державне забезпечення.

Згідно листа від 20 січня 2015 року за вих. № 74, Адміністрація Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» повідомляє про перебування на вихованні та повному державному забезпеченні малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Дитина поступила 19.01.2015 року у супроводі медичного працівника ТМО Михайлівського району та матері ОСОБА_2.

Згідно відповіді Запорізького обласного спеціалізованого будинку «Сонечко» від 8 вересня 2015 року за вих. № 1346, за час перебування малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 19.01.2015 року по теперішній час дитину ніхто з батьків, родичів не відвідував, станом здоровя, умовами виховання та утримання не цікавився. Письмових, усних запитів про дитину від батьків на адресу Будинку дитини не надходило. Батьки матеріально дитину не підтримують. Про причини тривалих невідвідувань не повідомляли. 19 січня 2015 року з матірю дитини ОСОБА_2 проведена бесіда про правила відвідувань дитини, їй пояснено про відповідальність за невиконання нею батьківських обовязків.

Відповідно до довідки характеристики від 14 вересня 2015 року, ОСОБА_2 за час проживання на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області зарекомендувала себе з негативної сторони, постійного місця роботи не має, проживає за рахунок випадкових заробітків, зловживає спиртними напоями, веде бродячий спосіб життя. На сьогоднішній день її місце знаходження та місце проживання не відоме.

Відповідно до акту від 6 жовтня 2015 року ОСОБА_2 не відвідує дитину з 19 січня 2015 року по теперішній час. Станом здоровя, умовами виховання та утримання не цікавиться ні особисто, ні усно. Письмових, усних запитів на адресу Будинку дитини «Сонечко» про дитину від матері, родичів не надходило. Про подальші наміри щодо долі дитини батьки не повідомлялися. Місце перебування матері невідоме.

Згідно висновку служби в справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації № 01-14/393 від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, так як вона ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по виховання дитини.

Приписами ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобовязаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на зясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Обставини матеріального забезпечення, соціально-побутові умови проживання і особисті якості відповідача як людини зясовувалися службою у справах дітей та судом. Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вихованням дитини не займається, коштів на її утримання не надає.

Висновок служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3, 29 вересня 20154 року народження повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, в тому числі підтверджений дослідженими у судовому засіданні доказами. В матеріалах справи є наявні чисельні докази винної поведінки відповідача, які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення матері від виконання своїх обовязків.

Характер поведінки відповідача ОСОБА_2, її особистості та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни її ставлення до виховання дитини; відсутні підстави для надання переваги інтересам матері, а не дитини, яка саме в цей час, з урахуванням віку, потребує захисту своїх прав. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання матері щодо належного виконання своїх обовязків, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів малолітньої дитини, і водночас, санкція за протиправну винну поведінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матірю своїми батьківськими обовязками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст. 150 СК України.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_2, маючи можливість виконувати свої обовязки відносно своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обовязків по вихованню дитини, а саме: не проявляє до неї ніякої батьківської турботи, не займається вихованням, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обовязків, аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги.

При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї доньки відповідно до положень ст. 169 СК України.

Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 131, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_2, за участю Прокуратури Михайлівського району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 у прибуток держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5