Провадження №22-ц/784/2868/15
Провадження 22-ц/784/2868/15 Доповідач апеляційної інстанції Серебрякова Т.В.
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_3 - Іванової Т.В.

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - Іванової Тетяни Вікторівни ухвалу судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 жовтня 2015 року, постановлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_5, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської Катерини Тарасівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання дій посадових осіб неправомірними, визнання прилюдних торгів недійсними та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3, через свого представника - адвоката Іванову Тетяну Вікторівну, подала зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

02 квітня 2010 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) - житлового будинку НОМЕР_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з примусовим виконанням Центральним відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції виконавчого напису, вчиненого 12 грудня 2008 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2705.

Посилаючись на те, що виконавче провадження та вищезазначені прилюдні торги були проведені з грубим порушенням норм чинного законодавства, позивач просила:

- визнати неправомірними і незаконними дії посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції щодо здійснення виконавчого провадження;

-визнати неправомірними і незаконними дії посадових осіб Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо організації, проведення конкурсу та невжиття заходів щодо перевірки законності виконавчого провадження;

- визнати неправомірними і незаконними дії посадових осіб Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» щодо порушення порядку реалізації нерухомого майна;

- визнати недійсними прилюдні торги з реалізації житлового будинку НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1 та скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, яке зареєстроване в реєстрі за №1231 та видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. 09 квітня 2010 року і, як наслідок, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_5 на вказаний житловий будинок.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 жовтня 2015 року позовна заява ОСОБА_3, що була подана через її представника - адвоката Іванову Т.В., повернута позивачу з усіма додатками, у зв'язку з тим, що вона подана особою, яка не має відповідних повноважень на ведення справи в суді, з посиланням на п.3 ч.3 ст.121 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 - Іванова Т.В. подала на цю ухвалу судді апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, а справу направити до того ж суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування скарги представник позивача посилається на порушення місцевим судом норм процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За Конституцією України, ст.27 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ст.ст.4,510 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального права й порушив право фізичної особи на захист її інтересів, з огляду на наступне.

Пред'явлення позову (заяви) - це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Стаття 119 ЦПК України передбачає перелік вимог, яким повинна відповідати позовна заява, зокрема, у ч.8 ст.119 ЦПК України зазначено, якщо позовна заява подається представником позивача, то до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

У справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб (ч.1ст.26 ЦПК України).

Повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, повинні бути підтверджені документами, зазначеними в ст.42 ЦПК України.

Відповідно до частин 1,2 ст.44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Згідно ч.4 ст.42 ЦПК України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, який виданий відповідним адвокатським об'єднанням, або договором (угодою).

Тобто, цивільно-процесуальне законодавство України не передбачає необхідності зазначення у договорі з представником усіх його процесуальних дій, крім застережень про обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії.

Водночас, цей договір обов'язково повинен передбачати виконання ним представницьких функцій у суді.

Також, ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року, передбачено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь - які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, у тому числі: складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2015 року ОСОБА_3 уклала з адвокатом Івановою Т.В. угоду про надання останньою юридичних (адвокатських) послуг.

За угодою Іванова Т.В. прийняла на себе зобов'язання здійснювати адвокатські послуги в усіх судах усіх інстанцій, усіх органах та установах у справі за позовом ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів недійсними та інше з метою захисту права власності на нерухоме майно.

Згідно п.2 угоди між сторонами узгоджено, що адвокат Іванова Т.В. має права та обов'язки, передбачені також ст.ст.20,21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В жовтні 2015 року на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №801 від 10 травня 2011 року, вищевказаної угоди від 09 жовтня 2015 року, а також ордеру Серія МК №024182 від 09 жовтня 2015 року представник позивача в інтересах ОСОБА_3 подала позов до суду першої інстанції.

Отже, оскільки представник позивача ОСОБА_3 - Іванова Т.В. відповідно до укладеної угоди не мала обмежень щодо пред'явлення нею в інтересах позивача позову, то на момент звернення до суду з позовом у неї були повноваження для подання та підписання позовної заяви від імені позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву, у зв'язку з тим, що заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

На підставі викладеного, оскаржувана ухвала, як не відповідає наведеним процесуальним нормам закону підлягає скасуванню, відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у цій справі і забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, яке передбачено ст.129 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - Іванової Тетяни Вікторівни - задовольнити.

Ухвалу судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 жовтня 2015 року скасувати, а позовну заяву ОСОБА_3 з доданими до неї документами направити до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у цивільній справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: