МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. № 2/521/5561/15
25 листопада 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Зубковій Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Одеська Товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,
Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву якою підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с.36).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України (а.с.34,35).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: представник Одеської товарної біржі в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.30).
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003р. до правовідносин, які виникли до 01.01.2004 року застосовуються норми ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.
Купівля-продаж житла є договірним зобов'язанням і регулюється правилами цивільного законодавства.
Згідно ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Істотною умовою договору купівлі-продажу житла є умова про ціну, яка в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Зазначений договір фактично є підтвердженням наміру сторін, досягнення між ними домовленості щодо всіх істотних умов даного договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на квартиру.
Згідно ст.153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
Відповідно до ст.128 ЦК УРСР 1963р. право власності /право оперативного управління/ у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки.
До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.
Судом встановлено, що після укладення зазначеного договору і його реєстрації в КП «ОМБТІ та РОН», позивачка вселилась в квартиру, зареєструвалась та проживає в ній по теперішній час, сплачує комунальні послуги, несе затрати по її утриманню, тобто фактично володіє та користується своєю часткою квартири.
Відповідно до копії паспорту позивачки, остання зареєстрована в зазначеній вище квартири (а.с.7).
Підтвердженням факту виникнення у позивача права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є реєстрація 26.07.2000р. її права власності на вищезазначену частину квартири в КП «ОМБТІ та РОН» (а.с.6 звор.бік).
Таким чином, суд прийшов до висновку, що сторони у справі вважали, що уклали між собою правомірну угоду, відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про товарну біржу», яка згідно договору та закону, не підлягала подальшому нотаріальному посвідченню. Весь цей час сторони вважали і вважають цей договір дійсним.
Згідно ч.2 ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Суд вважає, що сторони у справі повністю виконали всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 334/1000 частини квартири АДРЕСА_1 і ці умови не є протизаконними.
Небажання відповідача у теперішній час посвідчити зазначений договір в нотаріальній конторі розцінюється судом, як навмисне його ухилення від нотаріального оформлення угоди, що порушує права та інтереси позивачки. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.
Таким чином, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, дійсним.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судовий збір по справі складає 2300,00грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.1,14).
Керуючись ч.2 ст.47, ст.ст. 128, 153, 224, 225, 227 Цивільного кодексу УРСР, ст.15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст.10,11,60,88,130,209,212,214,215,224- 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Одеська Товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Іншими особами, які брали участь у справі, заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.М.Сегеда