АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6996/15 Справа № 206/837/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
25 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Романюк М.М.

суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П. при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2015 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом 18 лютого 2015 року. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилався на те що, 03 листопада 2011 року з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було пошкоджено автомобіль ОСОБА_3 під керуванням ОСОБА_4 Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2011 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130, 124 КУпАП. Оскільки ОСОБА_2 керував автомобілем не маючи чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, Моторне (транспортне) страхове бюро України, за заявою ОСОБА_3, відшкодувало останньому матеріальні збитки завдані в результаті ДТП в сумі 15 924 грн. 48 коп. без урахування 20% ПДВ. Крім того, позивач поніс витрати на аварійного комісара в розмірі 790 грн. Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_3 15 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому матеріальної шкоди, Моторне (транспортне) страхове бюро України просило суд солідарно стягнути з останніх 16 714 грн. 48 коп. понесених витрат та судові витрати.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду поза межами процесуального строку.

З даним висновком судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 листопада 2011 року о 16 годин 45 хвилин на перехресті вул.Янтарной та вул.Богомаза в м.Дніпропетровську між автомобілями "Мерседес" д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 сталося ДТП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_2 належить ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в СК "ПРОСТО-страхування", відповідно до полісу №АА/1073159 зі строком дії з 20.09.2011 по 19.09.2012 включно.

ОСОБА_4, 09 листопада 2011 року, повідомив МТСБУ про скоєне ДТП.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2011 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2011 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Звітом №179/2011 від 19 грудня 2011 року, виконаним аварійним комісаром ОСОБА_5, на підставі доручення №15898 від МТСБУ, визначено розмір матеріальної шкоди спричиненої автомобілю НОМЕР_2 в сумі 19 109 грн. 37 коп.

ОСОБА_3, 20 січня 2012 року, звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди спричиненої діями ОСОБА_2 в розмірі 19 109 грн. 37 коп.

Позивачем, 12 березня 2012 року, було сплачено ОСОБА_3, в рахунок відшкодування шкоди, 15 924 грн. 48 коп. та 19 січня 2012 року, аварійному комісару ОСОБА_6 - 790 грн.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до розяснень наданих у п.27 Постанови №4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону N 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

Отже, з аналізу вказаних норм права випливає, що суброгація це, перехід права вимоги від страхувальника до страховика у вже наявному зобовязанні зі збереженням самого зобовязання, а при регресі відбувається заміна одного зобовязання на інше.

З урахуванням того, що в результаті ДТП було спричинено шкоду ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, діями ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, а МТСБУ відшкодував спричинені збитки, тобто відбулася заміна активного суб'єкта у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виниклі правовідносини між сторонами регулюються ст.993 ЦК України.

Як розяснено у п.27 Постанови №4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У звязку з тим, що при суброгації перебіг позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про пропуск МТСБУ процесуального строку, оскільки останній звернувся до суду з позовом 12 лютого 2015 року, в той час як строк позовної давності сплинув 04 листопада 2014 року.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

ОСОБА_7