АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/922/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3628/15Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Лимар О.М.,

За участі: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні з виплатою її вартості, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом. Зазначала, що вона на підставі договору дарування від 03.10.2013 року є власником 2/3 частини житлового будинку №5 по вул. Комбайнерів в м. Полтава та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.12.1992р. - 1/6 частини цього будинку. Всього їй належить 5/6 частини вказаного будинку. Відповідач після смерті їхнього батька ОСОБА_6, який помер 03 травня 1992 року, подав заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не оформив та на даний час спадщина на 1/6 частину є відкритою. Вказувала, що відповідач має інше постійне місце проживання в м. Києві, а його частка в будинку по вул. Комбайнерів,5 в м. Полтаві є незначною та не може бути виділена в натурі, тому припинення за ОСОБА_3 права власності на 1/6 частину будинку не завдасть йому та членам його сімї істотної шкоди.

Просила припинити право ОСОБА_3 на частку в спільному майні, визнати за нею право власності на 1/6 житлового будинку з господарськими спорудами в м. Полтава вул. Комбайнерів, 5, стягнувши з неї на користь ОСОБА_3 вартість 1/6 частини будинку.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Припинено право ОСОБА_3 на частку в спільному майні, а саме на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Комбайнерів, 5 в м. Полтаві.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями по вул.. Комбайнерів, 5 в м. Полтава.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 вартість 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями по вул.. Комбайнерів, 5 в м. Полтава в сумі 42 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 420 грн. витрат по справі.

Рішення оскаржила ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про відхилення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_5 належить 5/6 будинку № 5 по вул. Комбайнерів в м. Полтаві.

Після смерті ОСОБА_6, який помер 3 травня 1992 року, ОСОБА_3 звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтва про право на спадщину не отримав.

Відповідно до повідомлення Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 28 квітня 2010 року доля відповідача у спадщині на 1/6 частину спірного будинку є відкритою.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, частка ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини спірного будинку є незначною та не може бути виділена в натурі, крім того припинення права відповідача на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди, оскільки він має житло в м. Києві, проживає та зареєстрований у ньому.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до висновку ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» про вартість майна від 03 лютого 2015 року ціна 1/6 частини житлового приміщення (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами) за адресою м. Полтава, вул. Комбайнерів, 5 складає 42 200 грн.

ОСОБА_5 16.10.2015р. внесено на депозитний рахунок суду вказану суму ( а.с.71).

Такої складової, як згода відповідача на отримання компенсації, положення ч. 1 ст. 365 ЦК України не містить.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не надав іншої суми вартості будинку, як не заявлялось ним вимог про призначення експертизи з цього приводу.

Між тим, за клопотанням відповідача розгляд справи двічі зупинявся загалом на 4 місяці через хворобу ОСОБА_3 та до розгляду іншої справи за його позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсними договору дарування та скасування заповіту ( а.с. 30,44, 45,54).

При визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, судом вірно враховані розяснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», відповідно до яких вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 04/09/15 від 08 вересня 2015 року визначено, що садибний (індивідуальний) житловий будинок (літ А-1) за адресою вул. Комбайнерів, 5 м. Полтава, загальною площею 69,6 кв.м., що належить ОСОБА_5 (5/6 частки) та ОСОБА_3 (1/6 частки) відповідно до вимог нормативно-технічних актів діючих у галузі будівництва розділити відповідно до часток співвласників неможливо.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Заперечення відповідача щодо позбавлення його частки, ґрунтуються на тому, що він не має іншої власності.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_3 22 квітня 2002р. на склад сімї з чотирьох осіб надана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

Дочка відповідача ОСОБА_7 разом із своєю малолітньою дочкою - ОСОБА_8 відповідно до розпорядження органу приватизації Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 01 грудня 2005 року № 30624 отримали кімнату у вказаній квартирі у спільну часткову власність, що становить 44/100 частини.

Однак, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва 18 листопада 2009 року, визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло 44/100 частини квартири АДРЕСА_2, видане 01 грудня 2005 року на імя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних долях, зареєстроване 23 грудня 2005 року у реєстровій книзі Київського міського БТІ та реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна за № 9723.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі.

Таким чином, на даний час відповідач постійно мешкає разом з сімєю сина та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто є таким, що забезпечений житлом та не позбавлений права скористатися своїм правом на приватизацію вказаної квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не є співвласником частки нерухомого майна в домоволодінні по вул. Комбайнерів, 5 в м. Полтаві, суперечить положенням діючої на час прийняття спадщини ст.ст.549,560 ЦК України ( в редакції 1963р.)

Відповідач вчинив дії по прийняттю спадщини, своєчасно звернувшись в 1992р. з заявою до нотаріальної контори, однак не отримав свідоцтва про право на спадщину, а, відтак, є таким, що має право на спадщину. Зазначене положення про те, що отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обовязком, розяснено в п.27 постанови №7 від 30.05.2008р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування».

ОСОБА_3 не надано також доказів про участь в утриманні майна по вул. Комбайнерів, 5 в м. Полтаві.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, районний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: