АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Левенця Б.Б.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житла,

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило виселити останню з квартири № 63 по вул. Лебедева - Кумача, 5 в м. Києві без надання іншого житла.

В обґрунтування позову зазначало, що 07.03.2008 року між сторонами було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з відповідачем був укладений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.05.2011 року з відповідача на користь банка стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 496 249, 75 грн. В порядку виконання рішення суду ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві звернуто стягнення на іпотечне майно, яке було передано на реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів. Через відсутность покупців у порядку ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» спірна квартира була передана стягувачу. 02.09.2013 року ПАТ «Універсал банк» на підставі акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна було видано свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру та таке право власності було зареєстровано. 29.09.2014 року відповідачу була направлена вимога про звільнення квартири в добровільному порядку, отримана нею 06.10.2014 року. Згідно довідки ТОВ «Житлосервіс» в квартирі з 26.06.2014 року ніхто не зареєстрований, а особовий рахунок значиться за ПАТ «Універсал Банк». 07.11.2014 року представники банку виїжджали за місцем знаходження квартири, однак відповідач квартиру не звільнила, до приміщення представників банку не допускає, про що було складено відповідний акт.

Справа № 760/24525/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/12643/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кицюк В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.08.2015 року позовні вимоги задоволено. Виселено без надання іншого житла ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що державний виконавець звернув стягнення на предмет іпотеки за відсутності відповідного судового рішення, чим змінив рішення суду та спосіб і порядок його виконання. Вважає, що позивач заволодів її майном внаслідок нікчемного правочину, а державний виконавець протиправно позбавив її права на житло, оскільки вона не була повідомлена про реалізацію майна, його оцінку тощо. Суд зазначені обставини не з`ясував та не надав їм належної оцінки.

У судовому засіданні апелянт підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивача Абібулаєва Т.Г. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №ВL 1595.

В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між сторонами було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27.05.2011 року стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 448 078,25 грн.

14.09.2011 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду на підставі виконавчого листа №2-1974, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 27.07.2011 року.

В ході виконання судового рішення та в порядку виконавчого провадження спірну квартиру було передано на реалізацію з прилюдних торгів. На підставі акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (предмета іпотеки), затвердженого в.о. начальника ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві 21.08.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Масірк І.Є. видано ПАТ «Універсал Банк» свідоцтво про право власності, з якого вбачається, що майно не було реалізоване з прилюдних торгів, а стягувач виявив бажання залишити за собою непродане майно.

02.09.2013 року ПАТ «Універсал Банк» зареєстрував своє право власності на дану квартиру в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з довідкою, виданою ТОВ «Житлосервіс» 26.06.2014 року в спірній квартирі ніхто не зареєстрований.

29.09.2014 року відповідачу була направлена вимога про звільнення квартири в добровільному порядку, яка отримана нею 06.10.2014 року.

07.11.2014 року представники банку виїжджали за місцем знаходження квартири, однак відповідач квартиру не звільнила, до приміщення представників банку не допускає, про що було складено відповідний акт.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право власності відповідача на спірну квартиру припинилося у зв'язку зі зверненням стягнення на квартиру на виконання рішення суду про стягнення заборгованості шляхом її реалізації на прилюдних торгах, а відтак відповідач порушує права та інтереси власника майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира була передана на реалізацію в порядку виконання рішення суду про стягнення боргу. У зв'язку з відсутністю покупців майно не було реалізоване, а стягувач виявив бажання залишити за собою непродане майно.

Суд першої інстанції виходячи із встановлених обставин справи та керуючись вимогами вищезазначених норм дійшов правильних висновків про те, що позивач набув право власності на спірну квартиру, а право власності на цю кватиру відповідачки припинено. Позивач як власник квартири не надавав відповідачці право користування спірною квартирою.

Свідоцтво про право власності ПАТ «Універсал Банк» від 02.09.2013 року недійсним не визнане. Результати прилюдних торгів також у встановленому законом порядку не оспорені та недійсними не визнані.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач набув право власності на спірну квартиру за нікчемним правочином не ґрунтуються на вимогах закону.

Прилюдні торги з продажу спірної квартири проводилися на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а відтак до спірних правовідносин положення Закону України «Про іпотеку» не застосовуються. Доводи ж апелянта про те, що без рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки спірна квартира, як майно боржника не могла бути реалізована суперечать ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд правильно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та вірно визначився з характером спірних правовідносин та надав оцінку доказам у їх сукупності.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді