Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 310/9238/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Пустовіт З.П.
Номер провадження 22-ц/778/5368/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнював до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 29 листопада 2013 року він по борговій розписці передав відповідачу ОСОБА_3 суму коштів в розмірі 2850 доларів США, які той зобов'язався повернути до 31 грудня 2013 року. На теперішній час його вимоги про повернення коштів залишаються без задоволення.

Розрахунок суми боргу складає 2850 доларів США, що в еквіваленті на 25 лютого 2015 року становить 80630,00 грн. Крім цього, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, 3% річних, за 15 місяців прострочки з 29 листопада 2013 року по 01 березня 2015 року складають суму 2419,00 грн. (80630 : 15 = 5375 грн. 33 коп.; 5375,33 х 3% = 161,26 грн.; 161,26 х 15 місяців прострочки = 2419,00 грн.).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути на свою користь прямий борг в сумі 80630,00 грн., а також 3% річних - 2419,00 грн.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики у розмірі 62614,50 грн., 3% річних за несвоєчасне повернення боргу в розмірі 2182,07 грн., а всього 64796,57 грн. та судовий збір в сумі 647,96 грн.

У задоволенні іншої частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та не враховано, що 29 листопада 2013 року від ОСОБА_4 він не отримував грошові кошти в борг. Перший абзац розписки був написаний ним пізніше на прохання ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що саме 2850 доларів США йому потрібні на технічні документи по вводу комунікацій в приміщення гаражу. Обґрунтовуючи дане прохання ОСОБА_4 посилався на те, що родина ОСОБА_3 та ОСОБА_5 скоро буде мати у власності його гараж, а тому комунікації тоже будуть їх і витрати повинні нести також він з дружиною. А якщо договір не буде укладений, він поверне 2850 доларів США пізніше, коли появляться нові покупці. Однак, ніяких зобов'язань по поверненню грошових коштів у сумі 2850 доларів США він на себе не брав та другий абзац розписки про повернення грошових коштів в строк до 31.12.2013 року не писав. Крім того, суд не дав оцінку рішенню Бердянського міскрайонного суду Запорізької області від 22 жовтня 2014 року за яким з ОСОБА_4 на користь його дружини ОСОБА_5 стягнута сума 95830,00 грн., що еквівалентно 7850 доларам США, які були отримані ОСОБА_4 як задаток за купівлю гаражу. Вважає, що суд першої інстанції не встановив справжню правову природу даної розписки. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

У судове засідання, призначене на 12.30 годину 18 листопада 2015 року сторони не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, отримавши судові повістки у попередньому судовому засіданні. Передбачене законом право на участь у судовому засіданні сторони не використали. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір на користь позивача, задовольняючи його позов частково та стягуючи з відповідача суму боргу за договором позики з урахуванням 3% річних за несвоєчасне повернення боргу, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог та доведеності факту отримання ОСОБА_3 суми коштів у борг від ОСОБА_4

Однак, судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Підтвердженням укладення договору позики може бути не будь-яка розписка, а лише та, яка засвідчує факт отримання грошових коштів в борг і містить умови про їх повернення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4, на підтвердження своїх позовних вимог, надав суду розписку від 29 листопада 2013 року (а.с.161).

Із тексту даної розписки вбачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 суму грошей у розмірі 2850 доларів США, що є вартістю виготовлення технічної документації по вводу газу, каналізації, водопроводу в приміщення гаражу по вул. Комунарів,66 Б в м. Бердянську. Зобов'язався повернути до 31 грудня 2013 року.

Таким чином, із тексту розписки не вбачається, що сума 2850 доларів США отримана ОСОБА_3 в борг та не вбачається, що він має повернути ОСОБА_4 борг в такій самій сумі грошових коштів.

Із доводів апеляційної скарги вбачається, що у 2013 році між сторонами виникли відносини з приводу купівлі-продажу гаражу по вул. Комунарів,66 в м. Бердянську Запорізької області. 29.11.2013р. між дружиною ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір завдатку, за яким ОСОБА_5, дружина ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 7850 доларів США, про що були написані розписки. В подальшому з'ясувалося, що на час укладання вказаного договору та отримання ОСОБА_4 грошей, вказаний гараж знаходився в арешті, а зобов'язання про підключення його до мережі водопостачання та газопостачання, міської каналізації не виконано ОСОБА_4, у зв'язку з чим ОСОБА_5 звернулася до суду про стягнення суми авансу.

За рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.11.2014 року, яке набрало законної сили 04.11.2014 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 95830,00 грн.(а.с.44-45).

При вирішенні спору судом першої інстанції зазначене залишено поза увагою, оцінка цьому рішенню не дана, однак, встановлені в ньому обставини, в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Відповідно висновку щодо застосування норм права, що викладений в постанові Верховного Суду України № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Враховуючи зазначене, судова колегія дійшла висновку, що між сторонами у даній справі боргові зобов'язання за договором позики, які випливають із норм ст. 1046,1047 ЦК України не виникли, оскільки в розписці не зазначено, що грошові кошти ОСОБА_3 взяті в борг та мають бути повернуті в такій же сумі у визначений сторонами строк, а тому спірна розписка не є доказом укладення сторонами договору позики.

Судова колегія вважає, що дана розписка є підтвердженням взятих ОСОБА_3 зобов'язань щодо виготовлення технічної документації по вводу газу, каналізації, водопроводу в приміщення гаражу по АДРЕСА_1 на що ним отримані грошові кошти від ОСОБА_4 у сумі 2850 доларів США, що не заперечується відповідачем ОСОБА_3

Крім того, при подачі позову про стягнення суми боргу та при його уточненні, позивач не посилався на норми ст. 1046,1047 ЦК України. Стягнення боргу позивач обґрунтовує нормами ст.205,547,570,571,612,621,623,625 ЦК України (а.с.2,57,78), які регламентують виконання зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання, правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком. Судом першої інстанції оцінка цьому не дана, а тому не встановлено, які дійсні правовідносини виникли між сторонами.

Судова колегія вважає, що оскільки між сторонами боргові зобов'язання не виникли, а вимог щодо неналежного виконання взятого ОСОБА_3 зобов'язання щодо виготовлення технічної документації по вводу газу, каналізації, водопроводу в приміщення гаражу по вул. Комунарів,66 Б в м. Бердянську позивачем не заявлено, у задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення суми боргу (позики) необхідно відмовити.

Щодо доводів апелянта ОСОБА_3 відносно того, що друге речення розписки відносно строку повернення, написане не ним, то судова колегія зазначає, що зміст цього речення не дає підстав для висновку, що ОСОБА_3 прийняв боргове зобов'язання за позикою та мав повернути певну суму грошових коштів, оскільки це не обумовлено розпискою. Таким чином, за відсутності між сторонами правовідносин за договором позики друге речення розписки, яке ОСОБА_3 не визнається, не має правового значення.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно ухвалено з порушенням норм матеріального права та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Відповідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, що складають суму судового збору при подачі апеляційної скарги - 324,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 324,00 (триста двадцять чотири грн.00 коп.)

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: