У х в а л а

26 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву суддів Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про перегляд Верховним Судом України окремої ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про усунення від права на спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про усунення від права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а :

Окремою ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року доведено до відома Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про допущені суддями Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 порушення норм права і помилки при перегляді судового рішення у вищезазначеній цивільній справі.

12 листопада 2015 року судді Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись до Верховного Суду України із заявою про перегляд окремої ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

При цьому заявники посилаються на порушення судом касаційної інстанції статті 57 ЦПК України щодо встановлення доказів у справі та статті 361 ЦПК України щодо підстав перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявники посилаються на судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2013 року, 11 лютого і 9 вересня 2015 року, в яких, на їх думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано вказані норми.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи окрему ухвалу від 17 грудня 2014 року, про перегляд якої порушують питання заявники, касаційний суд, ухвалюючи рішення про інформування Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про допущені порушення, вважав, що суддями Апеляційного суду м. Києва було порушено норми права та допущені помилки при перегляді судового рішення у вказаній цивільній справі.

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- у рішенні від 17 квітня 2013 року касаційний суд, задовольняючи заяву про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, дійшов висновку про наявність істотної обставини, як підстави для перегляду рішення, що не була і не могла бути відома особі, яка звернулася із заявою, на час розгляду справи;

- в ухвалі від 11 лютого 2015 року касаційний суд, направляючи справу на новий судовий розгляд, указав на передчасність висновків судів щодо відсутності правових підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами;

- в ухвалі від 9 вересня 2015 року касаційний суд, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, дійшов висновку про те, що неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Головне управління юстиції в м. Києві, про усунення від права на спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Головне управління Юстиції в м. Києві, про усунення від права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заявою суддів Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про перегляд Верховним Судом України окремої ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін