Номер провадження: 22-ц/785/8741/15
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2015 року, -

встановила:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № 2007-690/Ф03.23-020 від 19 лютого 2007 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» (в подальшому перейменовано на ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2, Банк надав останній кредит в розмірі 155 000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 18 лютого 2017 року.

22 лютого 2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2007-690/Ф03.23-020 від 19 лютого 2007 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., відповідно якого відповідачі передали банку в іпотеку належні їм на праві власності нежитлові офісні приміщення, площею 153,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Оскільки в порушення умов кредитного договору, позичальником у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплачені в повному обсязі, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду в якому просив у рахунок погашення суми боргу ОСОБА_2 за кредитним договором № 2007-690/Ф03.23-020 від 09.02.2007 року укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» (ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 в розмірі 142 883 долара США, як складається з суми заборгованості за кредитом 98 625,04 долара США, заборгованості за відсотками 45 257,96 долара США, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу нежитлового офісного приміщення, загальною площею 153,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Палубна, 12, приміщення №2 (Г), яке належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» імені від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, в порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо корегування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Встановити початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, представник ПАТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням рішення про задоволення позовних вимог.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції, представник ОСОБА_2 позов визнав та погодився з доводами апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що згідно кредитного договору № 2007-690/Ф03.23-020 від 19 лютого 2007 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» (в подальшому перейменовано на ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2, банк надав останній кредит в розмірі 155 000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 18 лютого 2017 року.

22 лютого 2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2007-690/Ф03.23-020 від 19 лютого 2007 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., відповідно якого відповідачі передали банку в іпотеку належні їм на праві власності нежитлові офісні приміщення, площею 153,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1

У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору № 2007-690/Ф03.23-020 від 19 лютого 2007 року виникла заборгованість, яка станом на 03.06.2015 року складає 143 883,00 доларів США, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду, вибравши спосіб захисту своїх порушених прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не надано доказів виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», що є підставою для відмови в задоволенні на цій стадії позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.Крім того, в порушення ст. 39 Закону України «Про іпотеку», позивачем не надано доказів щодо опису нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя та ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З зазначеним висновком суду першої інстанції колегія не погоджується.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 2007-690/Ф03.23-020 від 19 лютого 2007 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» (в подальшому перейменовано на ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2, Банк надав останній кредит в розмірі 155 000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 18 лютого 2017 року.

22 лютого 2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 2007-690/Ф03.23-020 від 19 лютого 2007 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., відповідно якого відповідачі передали банку в іпотеку належні їм на праві власності нежитлові офісні приміщення, площею 153,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Пунктом 4.2 Іпотечного договору передбачено, що у раозі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодпржатель має право вимагати дострокового пиконання основого зобов'язання, а в різі його не виконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Згідно пунктів 4.5, 4.5.4 Іпотечного договору, Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки також шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору № 2007-690/Ф03.23-020 від 19 лютого 2007 року виникла заборгованість, яка станом на 03.06.2015 року складає 143 883,00 доларів США, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду, вибравши спосіб захисту своїх порушених прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст. 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для

реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

На підставі наведеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, оскільки позивач обрав спосіб захисту своїх прав передбачений Законом.

В зв'язку з задоволенням позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2015 року скасувати.

У рахунок погашення суми боргу ОСОБА_2 за кредитним договором № 2007-690/Ф03.23-020 від 09.02.2007 року укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» (ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 в розмірі 142 883 долара США, як складається з суми заборгованості за кредитом 98 625,04 долара США, заборгованості за відсотками 45 257,96 долара США, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу нежитлового офісного приміщення, загальною площею 153,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Палубна, 12, приміщення №2 (Г), яке належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» імені від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, в порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо корегування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Встановити початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з відповідачів судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3654 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

О.Д. Варикаша

В. А. Станкевич