провадження № 2/760/7440/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу матері на виїзд до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим з неповнолітньою дитиною без згоди і супроводу батька, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
ОСОБА_1 звернулась до Апеляційного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу для вивезення малолітньої дитини до тимчасово окупованої території АР Крим.
Апеляційний суд м. Києва своєю ухвалою від 14.09.2015 визначив підсудність цієї справи Солом'янському районному суду м. Києва.
Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 19.02.2011 року сторони уклали шлюб, який було розірвано на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.03.2015. Від спільного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У 2014 році позивач разом із сином переїхала з тимчасово окупованої території України м. Севастополя до м. Києва, оскільки проходить службу у Збройних Силах України. Відповідач залишився проживати у АРК.
Позивач має намір виїхати разом із сином до родичів у місто Саки АРК, однак не має можливості отримати дозвіл на вивезення дитини до тимчасово окупованої території АРК, оскільки відсутні відомості про місцезнаходження відповідача.
У судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений відповідно до частини дев'ятої статті 74 ЦПК через оголошення у друкованому засобі масової інформації «Урядовий кур'єр» від 13.11.2015, №212 (а.с. 21).
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі 27.08.2013, актовий запис № 770 (а.с. 4).
Батьком дитини у свідоцтві про народження зазначено ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_1
10.03.2015 рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 19.02.2011 відділом РАЦС Ленінського РУЮ у м. Севастополі, за актовим записом № 88, було розірвано (а.с. 5).
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 11 Закону «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією України.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Згідно з частиною першою статті 10 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду - виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Однак, частина перша статті 4 зазначеного Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Крім цього, частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Суд встановив, позивач має намір вивезти малолітнього сина до тимчасово окупованої території АРК у м. Саки до бабусі ОСОБА_4, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька малолітнього сина, позивач це зробити не може.
З матеріалів справи випливає, позивач має намір вивезти дитину з метою забезпечення її спілкування з близькими та рідними, і такий виїзд не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцію.
Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки виїзд дитини за тимчасово окупованої території АРК, відповідає інтересам дитини.
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.
Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», Законом «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу матері на виїзд до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим з неповнолітньою дитиною без згоди і супроводу батька- задовольнити повністю.
Надати дозвіл ОСОБА_1 на виїзд до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим з неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко