Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Ластовки Н.Д.

при секретарі Фузік Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в залі суду заяву позивача ОСОБА_1 про розяснення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Внутрішніх справ України, ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_4 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розяснення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Внутрішніх справ України, ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_4 про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що у рішенні суду позивачу незрозуміло, а саме:

- «слова рішення, його мотивувальної частини, яка починається зі слів «Встановив»: «...з 11.09.2004 року по 07.11.2012 року вона перебувала....у трудових правовідносинах», - це сторінка один рішення. На другій сторінці рішення (абз.3) вказано наступне: «З даних трудової книжки ОСОБА_1 остання була працевлаштована на посаду викладача ... на 2011- 2012навчальний рік за контрактом суперечать один одному».

- суд не встановив, що відносини позивача виникли на підставі безстрокових правовідносин;

- незрозумілим є те, що мав на увазі суд вказуючи, що «Однак позивачка, звертаючись з позовними вимогами не надала доказів того, що посада наукового (науково- педагогічного) відповідає посаді, яку вона займала, а саме викладача кафедри цивільного та трудового права загальноуніверситетських кафедр» та на яких правових підставах;

- про які кошти які підлягають виплаті у день звільнення, тобто в останній день роботи працівника йде мова в резолютивній частині рішення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, причини неявки суд не повідомила.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, однак направив клопотання про розгляд справи у їх відсутності у задоволенні заяви просив відмовити.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 Внутрішніх справ України не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

21.10.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва була розглянута цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Внутрішніх справ України, ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_4 про стягнення коштів, за результатами якої винесено рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, серед іншого, під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 221 Цивільного процесуального кодексу України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Згідно Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Частиною першою ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, а відповідач - заперечення проти позову і які підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, суд, у вступній частині рішення суду мотивував заявлені позовні вимоги позивача викладені в позовній заяві, а в описовій частині рішення, були дослідженні докази спірних правовідносин, зокрема дані трудової книжки ОСОБА_1, які подані позивачем та містяться в матеріалах справи. (а.с. 27)

Також заявник вказує, що судом не були дослідженні строковість трудових правовідносин, що виникли між сторонами по справі, однак таке твердження не відповідає обставинам по справі, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 працевлаштована на посаду викладача кафедри цивільного та трудового права загальноуніверситетських кафедр ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_4 на 2011-2012 навчальний рік за контрактом, після закінчення якого, наказом ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_4 №160 о/с від 07.11.2012 року ОСОБА_1 було звільнено з посади викладача кафедри цивільного та трудового права загальноуніверситетських кафедр за п. 2 ст. 36 КЗпП України (у звязку із закінченням строку контракту), при цьому, позивачка не ставила питання щодо порушення відповідачем ОСОБА_3 державним університетом внутрішніх справ імені ОСОБА_4 трудового законодавства з приводу її звільнення.

Серед іншого заявник вказує, що їй не зрозуміло, про які докази йдеться в рішенні про відповідність займаної її посади до категорії посад які відносяться до наукової (науково- педагогічної).

З такими твердженнями суд також не може погодитися, оскільки в силу ч. 2 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України, за якою сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень та ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а враховуючи, що у спірних правовідносинах ставилося питання про призначення пенсії, як науковому працівнику, яка відповідатиме відповідному переліку посад (наукових (науково-педагогічних)), обовязком позивача було надати суду докази під час розгляду справи чи займалася вона науковою, науково-технічною або науково-організаційною діяльністю, оскільки саме визначення посади не несе такого змісту.

Також слід зазначити, що спірні правовідносини не виникають з приводу розрахунків під час звільнення працівника, а враховуючи, що в задоволенні позову позивача було відмовлено, резолютивна частина рішення не містить вказівки щодо виплат таких сум.

Разом з тим слід зазначити, що листом відповідача ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_4 № м-14/2 від 24.11.2012 року позивача повідомлено про необхідність отримання трудової книжки та здійснення розрахунку, а тому судом була врахована дана обставина по справі. (а.с. 55)

Судом були розглянуті всі заявлені позивачем вимоги, досліджені всі обставини по справі та постановлено вмотивоване рішення викладене в резолютивній частині рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, та враховуючи що під час розгляду справи судом було достовірно встановлені всі обставини по справі, дослідженні всі докази надані сторонами по справі, проведений аналіз всіх правових позиції, встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини, а формулювання частин рішення є повними, чіткими, зрозумілими, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про розяснення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Внутрішніх справ України, ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_4 про стягнення коштів не відповідає фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим рішення суду роз'ясненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 221, 294 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Внутрішніх справ України, ОСОБА_3 державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_4 про стягнення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5-ти днів з моменту її проголошення.

Суддя: