Справа № 337/4141/15-ц
Провадження № 2/337/1679/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі головуючого судді: Громова І.Б.,

секретаря Богачової А.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист гідності, честі, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про захист гідності, честі, ділової репутації, та стягнення моральної шкоди у якому вказав, що 10 червня 2015 року біля Запорізької міської ради відбулося масове мирне зібрання, а саме пікет, організований ОСОБА_3. Зазначений пікет був проведений на підтримку звернення депутатів міської ради до депутатів Верховної Ради про розгляд проекту закону «Про екоспецстатус». В цей же день відповідач, який є журналістом Громадського ТБ в м. Запоріжжя на своїй персональній сторінці в соціальній мережі Facebook здійснив публікацію відомостей щодо вказаного мирного зібрання. Текст вказаної публікації містить недостовірну та негативну інформацію, викладену у формі тверджень, що стосуються Позивача наступного змісту (мовою оригінала): «В организаторах митинга - мутные персонажи времен Януковича. Сейчас пытаюсь вместе с рядом особо активных пенсионеров получить в соседнем с мэрией парке заслуженные деньги - надеюсь, организаторы додумаются перед расчетом обменять рубли на гривны. UPD потребовать часок-другой спецстатус стоило 150 грн.». Вважає, що ця інформація стосується саме його, оскільки він особисто був організатором заходу, вона є образливою та недостовірною та просить суд визнати недостовірною інформацію яка розміщена ОСОБА_4 на його персональній сторінці в соціальній мережі Facebook 10.06.2015 року, зобовязати відповідача спростувати викладену інформацію, стягнути з нього моральну шкоду в розмірі 25000 гривень та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просять його задовольнити.

Відповідач позов не визнав. Визнав той факт, що здійснив розповсюдження інформації, щодо подій в яких приймав участь. Але категорично заперечує те, що поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача. Поширена інформація не є фактичним твердженням, а оціночним судженням та не містить образливих висловів. На момент викладення своєї інформації йому не відомо було хто був організатором заходу, а тому застосував вислів «мутные», тобто «непрозорі» для нього. Таким чином він нікого не образив. Його фраза «Сейчас пытаюсь вместе с рядом особо активных пенсионеров получить в соседнем с мэрией парке заслуженные деньги - надеюсь, организаторы додумаются перед расчетом обменять рубли на гривны. UPD потребовать часок-другой спецстатус стоило 150 грн.» не містить твердження про те, що мав місце підкуп учасників мирного зібрання. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що 10 червня 2015 року біля Запорізької міської ради відбулося масове мирне зібрання, а саме пікет. Зазначений пікет був проведений на підтримку звернення депутатів міської ради до депутатів Верховної Ради про розгляд проекту закону «Про екоспецстатус».

Суду надані витяги з Реєстру громадських обєднань з яких вбачається, що є зареєстрованою громадська організація «Соціальне Запоріжжя» засновником та уповноваженою особою якої є позивач ОСОБА_3 Разом з тим з повідомленням щодо проведення пікету на імя міського голови зверталась координаційна рада громадських організацій. На повідомленні наявні печатки двох інших громадських організацій. Печатка громадської організації «Соціальне Запоріжжя» відсутня. Тому суд вважає недоведеним факт того, що саме позивач був організатором заходу.

В інформації відповідача про проведення заходу взагалі не згадувались ніякі персональні данні будь яких осіб.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Тобто позивач повинен довести факт того, що поширена інформація стосується саме його, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Виходячи з пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

На думку суду позивачем не надано доказів, що інформація стосується його особисто.

Честь та гідність людини визнані найвищою соціальною цінністю. Кожна особа має право на повагу до її гідності, відповідно до ст.3 та ст..28 Конституції України. Разом з тим, цивільно-правовий захист честі, гідності та ділової репутації, передбачений вказаними правовими актами, допустимий лише при дотриманні закріплених в ст. 34 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положень, згідно з якими кожному гарантується право на свободу думки й слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів.

Відповідно до п.19 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецендентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Оспорювана інформація є оцінкою дій. Висловлювання викладені в ній на думку суду не можна тлумачити як такі, що містять фактичні дані, оскільки вони не містять ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише надають можливість читачам проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно власних суб'єктивних переконань. Фраза «Сейчас пытаюсь вместе с рядом особо активных пенсионеров получить в соседнем с мэрией парке заслуженные деньги - надеюсь, организаторы додумаются перед расчетом обменять рубли на гривны. UPD потребовать часок-другой спецстатус стоило 150 грн.» не містить твердження про те, що мав місце підкуп учасників мирного зібрання.

Як зазначено в позовній заяві використання слова «мутный» по відношенню до будь якої фізичної особи є проявом аргоністичної та жаргонної лексики. У словнику російського арго професор Московського державного університету ім. М.В. Ломоносова ОСОБА_5 визначив, що «мутный скрытный, непредсказуемый; плохой (о человеке)». Таке тлумачення цього слова вказує на негативний характер людини, але не несе в собі образи. Крім того, це слово в загальноприйнятній лексиці означає «непрозорий» та не має жодного негативного змісту.

За змістом закону, якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

За матеріалами справи не вбачається, щоб така думка була висловлена у брутальній або іншій непристойній формі та була спрямована на приниження честі, гідності та ділової репутації позивача. Суд вважає, що позивачем не доведено поширення відповідачем негативної та недостовірної інформації, яка стосується саме позивача та таким чином принизила його честь, гідність та ділову репутацію, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 7, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.23, 277, 297, 299, 1167 ЦК України, Постановою № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист гідності, честі, ділової репутації, та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: