Справа № 466/4093/15 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/6542/15 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Курій Н. М., Павлишина О. Ф.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «БМ Банк» про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

Вважає його необгрунтованим, незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

У апеляційній скарзі зазначає, що оспорюваний договір відповідає всім ознакам договору споживчого кредиту. А тому на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Судом не враховано, що при укладенні оспорюваного договору відповадачем порушено вимоги п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання позичальнику необхідної інформації щодо умов кредитування. Також, як випливає з кредитного договору, до витрат позичальника, крім сплати процентів включено також і інші витрати, а саме плату за розрахунково-касове обслуговування кредитного договору в розмірі 1,5 % від суми кредиту, оплату послуг нотаріуса в розмірі 500 грн. від суми кредиту, комісію за розгляд пакету документів - 50 грн., що вплинуло на розмір реальноїа процентної ставки за кредитом, яка є значно більшою від зазаначеної в кредитному договорі. При укладенні кредитного договору відповідачем було порушено вимоги п. 3.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Таким чином, під час укладення кредитного договору Банк приховав від позивача інформацію про умови кредитування, реальну відсоткову ставку по кредиту, не дав обгрунтування вартості сукупних послуг чим вплинув на здійснення позичальником неусвідомленого вибору схеми кредитування та ввів позичальника ОСОБА_2 в оману щодо істотних умов кредитного договру.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповіда, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов»язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов»язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012року, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», умовами чинності кредитних договорів є досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює ніяких правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Судом встановлено, що 30.04.2008р. року між ТОВ «БМ БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «БМ БАНК») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 15/7/300408.

Відповідно до умов кредитного договору, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового користування грошові кошти в сумі 24317 доларів США за умови повернення наданих кредитних коштів до 29.04.2015року та відсотковою ставкою в розмірі 11,5% річних. Додаткова угода №15/7/300408-02 від 06.11.2008року до кредитного договору відсоткова ставка збільшена до 14%. Кредит надавався для придбання автомобіля.

Банк в повному обсязі виконав свої зобов»язання за кредитним договором, передавши ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі та в строк, передбачені укладеним кредитним договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконувала своїх зобов»язань за кредитним договором у відповідності до його умов, у зв»язку з чим виникла заборгованість в розмірі 18102,23 доларів США.

З матеріалів справи, зокрема повідомлення Позичальника про умови кредитування в ТОВ «БМ Банк» (а.с. 44) вбачається, що ОСОБА_2 була ознайомлена з умовами кредитування ТОВ «БМ Банк» та не мала заперечень чи зауважень до умов кредитного договору та додаткових угод до нього.

Враховуючи наведене, районний суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним, оскільки всі умови чинності кредитних договорів були дотримані сторонами в момент укладення такого.

Доводи апеляційної скарги в частині ненадання позичальнику необхідної інформації щодо умов кредитування вірних висновків суду не спростовують. Підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили .

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Курій Н. М.

Павлишин О. Ф.