Справа № 751/5263/15-ц Провадження № 22-ц/795/2165/2015 Головуючий у I інстанції: Косач І. А.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

01 грудня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів: Губар В.С., Мамонової О.Є.

При секретарі: Шкарупі Ю.В.

За участю: представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_1, ОСОБА_2, його представників - ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», за участю третьої особи ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою,

У С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNGLAU00150182 від 16 січня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 13834,98 дол. США для купівлі автомобіля та в розмірі 5348,38 дол. США на сплату страхових платежів, посилаючись на те, що згідно договору поруки № CNGLAU00150182 від 16 січня 2007 року відповідач поручився за виконання ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором, які останній припинив виконувати.

Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь станом на 6.05.2015 року заборгованість в сумі 9916,48 дол. США та 54350,06 грн.

ОСОБА_2 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» із зустрічною позовною заявою про визнання поруки припиненою на підставі ч.1, 4 ст. 559 ЦК України через зміну зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, та через закінчення у 2012 році строку дії поруки.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CNGLAU00150182 від 16.01.2007 року у розмірі 9 916, 48 доларів США та 54 350, 06 грн , а також судовий збір у сумі 3 654 грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог , а також про відмову в задоволенні первісного позову. Посилався на те, що його порука перед банком є припиненою на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України, оскільки банком в односторонньому порядку, без згоди поручителя, було змінено умови кредитного договору, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Також, відповідач стверджував про те, що порука є припинено в силу приписів ч. 4 наведеної правової норми, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення у даній цивільній справі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 16.01.2007р. між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № CNGLAU00150182 про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 13834,98 дол. США для купівлі автомобіля та в розмірі 5348,38 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 16.01.2014. включно (а.с.5-8).

Умовами абзацу 2 п. 1.1 кредитного договору було передбачено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період з 20 по 27 число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 264,83 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Крім зазначеного, 16.01.2007р. між ЗАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № CNGLAU00150182, відповідно до якого ОСОБА_2 поручився перед ЗАТ КБ «ПриватБанк» за виконання ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором (а.с.9-10, 76-80) з повернення кредиту в сумі 13835,00 дол. США у строк до 16.01.2014 року включно, сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 16.01.2014. включно, з погашення заборгованості щомісяця в період з 20 по 27 число кожного місяця в сумі 264,83 дол. США.

Відповідно до п. 2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Пунктами 13, 15 договору поруки передбачено, що зміни і доповнення до вказаного договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди, а всі інші питання, не врегульовані договором, регулюються діючим законодавством України.

Жодних додаткових угод до договору поруки, в порядку передбаченому договором, сторонами не укладалось, однак до листопада 2008 року заборгованість ОСОБА_5 нараховувалась за процентною ставкою 12%, а з листопада 2008 року процентну ставку за користування кредитом за основним зобовязанням банком в односторонньому порядку було збільшено до 14,04%, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 12-14) та пояснень представника банка в судовому засіданні.

Внаслідок такої зміни основного зобовязання, без згоди поручителя, збільшився обсяг його відповідальності, однак згоди ОСОБА_2, як поручителя, на вказану зміну основного договору банком отримано не було, це питання банк із поручителем не погоджував.

Згідно ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобовязальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, і зокрема, підвищення розміру процентів, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Отже, зі змісту ч. 1 ст. 559 ЦК України вбачається, що припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Саме до цього зводяться і правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України № 6-112 цс 12 від 10 жовтня 2012 року , № 6-147 цс 12 від 05 грудня 2012 року, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних норм права.

Постановивши рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № CNGLAU00150182 від 16.01.2007 року у розмірі 9 916, 48 доларів США та 54 350, 06 грн, а також про відмову в задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, а зважаючи на те, що розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, позовні вимоги банку підлягають задоволенню. Судом першої інстанції також було зроблено висновок про те, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України договір поруки не можна визнати припиненим, оскільки п. 2.3.1 основного договору передбачено право банку на збільшення в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, при цьому поручитель ОСОБА_2 був ознайомлений з такими умовами основного договору та погодився з ними.

З наведеними висновками не може погодитись апеляційний суд, оскільки вони постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права та суперечать вищенаведеним правовим висновкам Верховного Суду України .

Зокрема, пославшись на те, що своїм підписом на договорі поруки ОСОБА_2 погодився з умовами основного договору, суд першої інстанції порушив приписи ст. 213 ЦПК України, за якими рішення має ґрунтуватись на доказах, які були досліджені в судовому засіданні, та на законі, адже договір поруки не містить положення про те, що поручитель погоджується з умовами основного договору, в тому числу й з умовою про одностороннє збільшення процентної ставки.

Навпаки, положеннями п.15 вказаного договору поруки передбачено, що всі питання, не врегульовані договором, регулюються діючим законодавством України. При цьому ч. 1 ст. 559 ЦК України містить чіткий припис про те, що збільшення процентної ставки без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього, є підставою для припинення поруки.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було встановлено збільшення банком в односторонньому порядку з листопада 2008 року процентної ставки за користування кредитом за основним зобовязанням з 12 до 14,04% та збільшення обсягу відповідальності поручителя, однак при цьому не було застосовано положення ч. 1 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки, не враховано правові висновки Верховного суду України, які є обовязковими для застосування загальними судами, наведене рішення суду першої інстанції не можна визнати законним.

Оскільки порука ОСОБА_2 є припиненою відповідно до приписів ч.1 ст. 559 ЦК України, позовні вимоги ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № CNGLAU00150182 від 16 січня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5, в сумі 9916,48 дол. США та 54350,06 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, виходячи з принципу пропорційності розподілу судових витрат, з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій, в сумі 4529 грн 96 коп.

Керуючись ст. 3, 12-15, п.1 ч. 2 ст. 16, 20, ч.1 ст. 559, ч.1 ст. 598 ЦК України, ст. 88, 303, 309, 314, 316, 317, 319, 360-7 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNGLAU00150182 від 16 січня 2007 року в сумі 9916(девять тисяч девятсот шістнадцять) доларів 48 центів США та 54350 (пятдесят чотири тисячі триста пятдесят) грн 06 коп. відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», що надавалась ОСОБА_2 Закритому акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі договору поруки № CNGLAU00150182 від 16 січня 2007 року за виконання ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором № CNGLAU00150182 від 16 січня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 витрати, понесені на сплату судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій, в сумі 4529 ( чотири тисячі пятсот двадцять девять) грн 96 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: