АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9942/15 Справа № 204/647/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який згодом було уточнено, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, який був власником домоволодіння АДРЕСА_1. У цьому домоволодінні зареєстровані вона та ОСОБА_2, але остання за вказаною адресою тривалий час не проживала та батькові не допомагала. Оскільки батько тяжко хворів та потребував допомоги, вона проживала разом із батьком та допомагала йому. В 2009 році батько склав заповіт, яким заповів своє майно їй. Вона після смерті батька оформила свої спадкові права та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане домоволодіння. В травні 2013 року, коли вона перебувала в лікарні, відповідачі виламали вхідні двері та самовільно поселилися в домоволодінні АДРЕСА_1, яке належить їй. При цьому, відповідачі відмовляються в добровільному порядку виселитися з вказаного домоволодіння та погрожують їй фізичною розправою, а також перешкоджають їй та її родині проживати у власному будинку. Просила усунути перешкоди в користуванні та володінні належним їй майном, шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з самовільно зайнятого ними домоволодіння АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення і зняти ОСОБА_2 в управлінні державної міграційної служби в Дніпропетровській області з реєстраційного обліку у вищевказаному домоволодінні, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, посилаючись на те, що вона з ОСОБА_4 є рідними сестрами. Їхні батьки в 1986 році за спільні кошти придбали домоволодіння АДРЕСА_1, яке належало їм на праві спільної власності, оскільки вони перебували в шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 їхня матір померла. На день її смерті їй належала половина спільного з батьком майна, тобто 1/2 частина домоволодіння АДРЕСА_1. Вона на день її смерті була малолітньою, але була зареєстрованою в домоволодінні та є такою, що прийняла спадщину у вигляді 1/6 частини спірного домоволодіння. Вона звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй відмовили, оскільки вона не надала правовстановлюючих документів про право власності матері на спірне майно. Просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати частково недійсним в 1/6 частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 липня 2014 року, видане державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. та зареєстроване в реєстрі за № 2-866, на ім'я ОСОБА_4, згідно з яким ОСОБА_4 успадкувала домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. А-1 житловою площею 51,4 кв.м., загальною площею 68,9 кв.м., вбиральні літ. Б, стін сараю літ. В; визнати за нею право власності на 1/6 частину вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про виселення - задоволено частково.

Виселено ОСОБА_3, з самовільно зайнятого ним домоволодіння АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Вирішено питання судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом - задоволено частково.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_3, а також відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_3 без надання іншого житлового приміщення і повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 15.07.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-866, ОСОБА_4 належить на праві власності домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.9).

Вказане домоволодіння ОСОБА_4 успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, яке належало померлому на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-125 (а.с.44-45).

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є рідними сестрами.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 1451 від 12.09.1995 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла (а.с.48).

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті своєї матері, оскільки була зареєстрована за однією з померлою адресою та у встановленому законом порядку звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, якою (нотаріальною конторою) була заведена спадкова справа № 253/2015 (а.с.65-78).

20 квітня 2015 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на спірне домоволодіння, оскільки нею не надані правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно (а.с.78).

У спірному домоволодінні АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останній не є та не був членом сім'ї власника спірного домоволодіння, не є чоловіком ОСОБА_2, у домоволодінні не зареєстрований. ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному домоволодінні, як член сім'ї попереднього власника (донька).

Встановивши вищевикладені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.3, 15, 16, 386, 391 ЦК України, ст.ст.116, 150, 155-157 ЖК України, в оскаржуваній частині обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 виселивши ОСОБА_3 з самовільно зайнятого ним домоволодіння АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, оскільки такий не є та не був членом сім'ї власника спірного домоволодіння, не є чоловіком ОСОБА_2 та обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог щодо визнання частково недійсним в 1/6 частині свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.07.2014 року та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, оскільки факт належності батькам сторін ОСОБА_7 та ОСОБА_5 спірного домоволодіння на праві спільної сумісної власності судом не встановлювався та предметом позову не був.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 щодо виселення його з домоволодіння АДРЕСА_1 не в повній мірі з'ясував усі обставини справи, що мають значення, а саме те, що він з 2009 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, в спірне домоволодіння вселився за життя батька останньої - ОСОБА_7 та за загодою ОСОБА_4, де мешкав з ними однією сім'єю до дня смерті ОСОБА_7, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відсутні належні та допустимі докази зазначеним обставинам.

З довідки голови квартального комітету №53 Красногвардійського району м.Дніпропетровська вбачається, що ОСОБА_7 проживав до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 сумісно зі своєю донькою ОСОБА_4 Інших членів сім'ї у довідці не зазначено.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. В судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що зазначена квартира є приватизованою і він має частку у праві власності на неї.

Посилання ОСОБА_3 у скарзі на те, що до лютого 2015 року жоден з членів сім'ї до суду з позовом про його виселення не звертався, отже не заперечували проти його проживання, спростовуються висновком від 13.11.2014 року про результати перевірки інформації, що надійшла до чергової частини, згідно якого 04.11.2014 року до чергової частини Красногвардійського РВ надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 незаконно мешкає у домоволодіння АДРЕСА_1, тероризує її, пошкоджує її власність та просила виселити останнього.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні її позовних вимог щодо визнання частково недійсним в 1/6 частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 липня 2014 року та визнання за нею права власності на 1/6 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, не прийняв до належної уваги той факт що її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали у власність спірне домоволодіння, яке є їх спільною сумісною власністю та кожному з них належало по ? частині будинку, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки докази та обставини, на які посилається апелянт ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова