Справа № 473/3969/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"01" грудня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Ротар М.М., при секретарі - Фінько О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач зазначав, що 09.11.2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №SAMDN0012, за яким останній отримав строковий кредит у розмірі встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник неналежно виконував зобов'язання, тому станом на 30.06.2015 року утворилась заборгованість за договором на загальну суму 60657,58 грн. з якої: 9980,07 грн. - заборгованість по кредиту, 50677,51 грн. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 11.10.2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість в розмірі 31195,58 грн. Таким чином на теперішній час заборгованість по кредиту становить 29462,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що 09.11.2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №SAMDN0012, за яким останній отримав строковий кредит у розмірі встановленого ліміту на платіжну картку в розмірі 1500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Також сторони узгодили інші його умови.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 11.10.2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість в розмірі 31195,58 грн, яка складалася з наступного: 9980,07 грн. - заборгованість за кредитом, 21215,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Як встановлено в судовому засіданні заборгованість за вищевказаним кредитним договором відповідачем не погашена.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів.

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави зазначені в ст 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають таку підставу припинення зобов'язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

Відповідно до наведеного , ст. 599 ЦК України та відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Отже, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від виконання передбаченого договором зобов'язання.

За такого, позивач має право на отримання процентів, що передбачені кредитним договором за період з 01.06.2011 року 30.06.2015 року та які становлять 29462 грн.

В матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачем вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань.

В той же час положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України вказують на обов'язок кожної сторони довести належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач ОСОБА_1 порушив зобов'язання за даним договором, а тому суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №№SAMDN0012 від 09.11.2005 року, що виникла станом на 30.06.2015 року в загальному розмірі 29462 грн. 00 коп. перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок (р/р 3111, МФО 305299, ) а також стягнути в повернення судових витрат 1218,00 гривні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя М.М. Ротар