233 № 233/4976/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Білик О.В.

за участю секретаря судового засідання Кліменко І.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Карпушина В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області, суд

В С Т А Н О В И В :

25 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області, зазначивши, що з 29 листопада 1997 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням відділу реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівка Донецької області від 10 квітня 2000 року шлюб між сторонами було розірвано. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами були припинені з 06 листопада 1998 року. Відповідач мешкає окремо. Дитина мешкає разом з позивачем. Спорів щодо визначення місця мешкання дитини між сторонами не було, відповідач не заперечував проти мешкання дитини разом з позивачем. Протягом всього часу відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні, аліменти не сплачував, у зв'язку з чим позивач просила позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначив, що аліменти сплачував частково, заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_4, оскільки він є його біологічним батьком, бажає з ним спілкуватися та зазначив, що в подальшому буде намагатися налагодити спілкування та стосунки з сином .

Представник третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позов, просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є батьками позивача, в судовому засіданні зазначили, що їм особисто відомо, що з моменту розлучення, ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов'язки щодо виховання та утримання свого сина ОСОБА_4, аліменти сплачує не в повному обсязі та не регулярно, життям сина не цікавиться, бажання спілкуватися не виявляє.

Свідок ОСОБА_7, яка мешкає на протязі останніх вісім років з відповідачем без реєстрації шлюбу, в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_2 постійно цікавиться про життя сина у третіх осіб, особисто відповідач не спілкується з сином у зв'язку із несприятливими відносинами з колишньою дружиною, аліменти ОСОБА_2 сплачує в силу свого матеріального стану, крім того, свідок зазначила, що їй особисто відомо про почуття відповідача до свого сина та його бажання спілкуватися з дитиною.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що батька ніколи не бачив, спілкуватися з ним не бажає, позов своєї матері щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав підтримує, зазначив, що від матері йому відомо, що від ОСОБА_2 надходили аліменти, але в не в повному розмірі та не регулярно.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Між позивачем та відповідачем склалися неприязні відносини, після чого 10 квітня 2000 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, внаслідок чого ОСОБА_1 змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.5). Дитина залишилася жити із матір'ю, а батько поїхав жити в інше місто.

Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, проте здійснює вказані виплати не регулярно, у зв'язку з чим, як вбачається з розрахунку боргу по аліментам ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-1373 від 06 листопада 1998 року, борг відповідача станом на 01 серпня 2015 року складає 43112,39 грн. (а.с.6).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 23 жовтня 2015 року № 879/12 (а.с.29-30) орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради не заперечує проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав виходячи з наступних підстав.

Позивач посилається на те, що відповідач не цікавиться життям дитини, не відвідує його, не цікавиться його моральним та фізичним розвитком, не сплачує аліменти, всі ці обставини у своїй сукупності свідчать про недостатнє виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно свого неповнолітнього сина, однак не є тим свідомим нехтуванням батька щодо своїх батьківських обов'язків, яке характеризується його винною поведінкою, з якими закон пов'язує можливість застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області від 23 жовтня 2015року №879/12 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, проте зазначає наступне.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній недостатньо обґрунтованим та таким, що не містить в собі переконливих аргументів, які б вказували на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Крім того, відсутні докази того, що орган опіки та піклування періодично розглядав питання виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків і застосовував відносно нього попереджувальні заходи.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що батько дитини не мав можливості взяти участь у засіданні, на якому вирішувалась питання доцільності позбавлення його батьківських прав. Висновок органу опіки та піклування ґрунтується виключно на поясненнях позивача та членів його родини, що не можна визнати достатньо обґрунтованим, а також таким, що покликаний забезпечити права обох з батьків та дитини зокрема, а тому, суд не погоджується з цим висновком органу опіки та піклування та приймає рішення по справі на підставі всіх встановлених судом фактичних обставин справи та зібраних доказів.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що поведінку відповідача відносно дитини неможливо розцінити як свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками.

Крім того, позивач не зміг аргументувати в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення його батька по відношенні до нього батьківських прав.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків та приймаючи до уваги вищевикладені обставини, в тому числі ставлення ОСОБА_2 до сина, його бажання приймати участь у його вихованні, а також відсутності в діях позивача свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ст. ст. 7, 141, 164 СК України, ст. ст. 8, 11, 15, 208-209, 214-215, 217, 218 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 30 листопада 2015 року.

Суддя: