Справа № 742/2885/15-ц Провадження № 22-ц/795/2192/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Ільченко О. І. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ЛИТВИНЕНКО І.В., ОСТРЯНСЬКОГО В.І.,
при секретарі:КОЙДАН Т.І., ЗІНЬКОВЕЦЬ О.О.
за участю:представника позивачки ОСОБА_5, представника відповідача Устименко І.Г., прокурора Кравченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2015 року у справі за позовною заявою ОСОБА_7 до відділу Державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої неправомірними діями відділом державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції,

в с т а н о в и в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 23 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_7 до відділу Державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, Головного територіального управління казначейської служби України в Чернігівській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями відділом державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_7 з Державного бюджету України через рахунки Головного управління державної казначейської служби України у Чернігівській області 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. компенсовано за рахунок держави.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_7 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби в Чернігівській області матеріальну шкоду завдану неправомірними діями відділу ДВС Прилуцького МРУЮ в розмірі 56 694, 00 грн., а рішення суду в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. залишити без зміни.

Апелянт зазначає, що його представником було подано клопотання про витребування доказів, які мають важливе значення для справи, а саме про витребування довідки з Прилуцького МРВ та Криворізького МРВ. Криворізьким МРВ було відмовлено в отриманні даної інформації, у зв'язку з тим, що судом в порушення норм цивільного законодавства надіслано запит суду, а не ухвала відповідно до ч. 4 ст. 135 ЦПК України, суд з незрозумілих причин не виконав вимоги ЦПК. Апелянт зазначає, що її представником також заявлялось клопотання про призначення незалежної експертизи щодо визначення фактичної оцінки автомобіля, щоб визначити різницю суми, для відшкодування завданої шкоди, проте судом дане клопотання було залишено поза увагою.

Апелянт зазначає, що ухвалою суду першої інстанції та рішенням суду апеляційної інстанції доведено протиправні дії державної виконавчої служби, скасовано перелік документів, визнано аукціон недійсним, доведено підробку акта опису та арешту майна, а з матеріалів справи вбачається, що відділом ДВС Прилуцького МРУЮ автомобіль було продано нижче ринкової вартості, за 21306, 41 грн., в той час як ПП «Ніола» спірний автомобіль було куплено за 78 000 гривень.

На думку ОСОБА_7 їй було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 56 694 грн., а саме на різницю від продажу автомобіля відділом ДВС та фактично купленим автомобілем ПП «Ніола».

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення представників сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без зміни, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи на користь позивачки 3 тисячі грн.. у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що такі вимоги ґрунтуються на положеннях ст. 56 Конституції України, ст. 23, 1167, 1173 ЦК України та ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження".

Даний висновок суду та розмір моральної шкоди сторонами не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 56 694 грн., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачкою не доведено належним чином заподіяння їй такого розміру шкоди, яка була визначена ОСОБА_7 як різниця між вартістю проданого останньому покупцю автомобіля та вартістю автомобіля, реалізованого на аукціоні.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.07.2013 року було видано виконавчий лист № 742/1162/13 про стягнення із ОСОБА_7 на користь ПАТ „Укрсоцбанк" 115797,94 грн. суми боргу за кредитним договором.

04.04.2014 року автомобіль ГАЗ 3302 АС-G 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 було реалізовано на прилюдних торгах за ціною, визначеною експертом ПП Експертна фірма „Експерт-Плюс" ОСОБА_8.

ОСОБА_9, який придбав автомобіль на аукціоні за 21310,00 грн., 18 червня 2014 року продав автомобіль за 5 тисяч грн. ОСОБА_10, а остання 01.07.2014 року продала автомобіль ПП „Ніола" за 78000 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 04.03.2015 року було визнано незаконним організацію та проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна - бортового малотоннажного автомобіля ГАЗ 3302 АС-G, д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 8 частини другої якої одним із таких способів є відшкодування збитків. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними.

За клопотанням позивачки було витребувано довідку з Територіального сервісного центру 1243 у Дніпропетровській області про вартість спірного автомобіля. Проте надана довідка не є належним доказом про заподіяння ОСОБА_7 шкоди у розмірі 56 694 грн., так як безспірним є доказ про придбання автомобіля 18.06.2014 року ОСОБА_10 за 5 тисяч грн.( а.с. 56), яка в свою чергу продала автомобіль ПП „Ніола" 01.07.2014 року за 78 000грн. і тільки висновок незалежного експерта міг би свідчити про його вартість на квітень 2014 року та про те, в якому стані перебував автомобіль в ці періоди часу та чи здійснювались поліпшення автомобіля та в якому розмірі.

Автомобіль незалежним оцінювачем було оцінено за ринковими цінами на вересень 2013 року у сумі 28408 грн. 54 коп., проте позивачкою не було оскаржено результати оцінки майна, та не було встановлено, що належний їй автомобіль на час реалізації майна у квітні 2014 року коштував 78000 грн.. Частинами першою та п'ятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб"єкта оціночної діяльності суб"єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Доводи апелянта, що її представником заявлялось клопотання про призначення незалежної експертизи щодо визначення фактичної оцінки автомобіля, щоб визначити різницю суми, для відшкодування завданої шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки у справі відсутнє таке клопотання.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування судового рішення та задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: