УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 травня 2005 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір № 6/71j, за яким відповідач 10 травня 2005 року отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,10 % на рік з кінцевим терміном повернення, що співпадає з строком дії картки. В забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року. Відповідач ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 12 березня 2013 року у розмірі 77 599,09 грн, яка складається з: 25 320,00 грн - заборгованість за кредитом, 52 279,09 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 6/71j від 10 травня 2005 року у розмірі 67 599,09 грн, витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200,00 грн, судові витрати, та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині обґрунтування причин відмови у задоволенні позову. В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, 10 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір № 6/71j про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти в доларах США зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 1,10 % на рік з терміном дії кредитного ліміту, що співпадає з строком дії картки (а.с.9).

Додатковою угодою № 5/71j від 26 травня 2005 року визначено розмір кредитного ліміту в сумі 5 000,00 доларів США (а.с.10).

Згідно розрахунку за кредитним договором № 6/71j від 10 травня 2005 року відповідач отримала кредит 05 липня 2005 року в сумі 23 000,00 грн та станом на 12 березня 2013 року сума заборгованості складає 77 599,09 грн (а.с.4-5).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у листопаді 2011 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» вже звертався до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 61 501,40 доларів США на підставі укладеного кредитного договору № 6/71j від 10 травня 2005 року, згідно із яким відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 5 000,00 доларів США. (а.с.42). Ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 14 серпня 2012 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду (а.с.53).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом свої порушених прав.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування причин відмови у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності обґрунтовано виходив з того, що позивачем заявлено позовні вимоги з яких вбачається, що відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн відповідно до укладеного кредитного договору № 6/71j від 26 травня 2005 року, а заборгованість у відповідача перед позивачем у зав'язку із невиконанням взятих на себе зобов'язань становить 77 599,09 грн, з яких: 25 320,00 грн заборгованість за кредитом; 52 279,09 грн заборгованість по процентам. Відповідно до наданих позивачем доказів, відповідач згідно укладеного кредитного договору № 6/71j від 26 травня 2005 року, із урахуванням додаткового договору № 5/71j від 26 травня 2005 року, отримала кредит у сумі 5 000,00 доларів США. Даних щодо зміни валюти договору позивачем не надано та матеріали справи не містять. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог апеляційний суд дійшов вірного висновку щодо безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки вони не відповідають укладеному кредитному договору.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року та рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2015 року в незмінній частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук