АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Гулієву М.І.о.

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про розірвання депозитного договору та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та стягнення грошових коштів.

На адресу суду від позивача 27 травня 2015 року надійшла заява про зміну позовних вимог (а.с. № 87-89).

В обґрунтування вимог позивач в заяві з урахуванням уточнень від 27 травня 2015 року посилався на те, що 05 квітня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № SAMDN5790.

Позивач 30 травня 2014 року звернувся до Черкаського відділення ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою про розблокування банківських рахунків, надавши усі необхідні документи для оформлення заявки на зняття обмежень з карткових рахунків емітованих в АРК. 14 липня 2014 року були зняті всі обмеження з карткових рахунків, однак депозитний рахунок за вказаним договором виявився не розблокованим. Позивач просив суд розірвати договір депозитного вкладу, № SAMDN790 від 05 квітня 2007 року, стягнути з відповідача залишок коштів за депозитним договором № SAMDN790 у розмірі 23 680грн. 11коп., відсотки за користування коштами в період з 02 травня 2014 року по 22 травня 2015 року у сумі 3314грн. 88коп., інфляційні збитки в розмірі 3779 грн. 29коп., 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання за договором № SAMDN790 у сумі 809грн. 85 коп. та понесені судові витрати.

ОСОБА_2 09 грудня 2014 року та 01 квітня 2015 року було надано заяву про розгляд справи без його участі (а.с. № 30, 56), а 27 травня 2015 року письмові пояснення на заперечення відповідача, які позивач вважав необґрунтованими.

Представник відповідача - Наконечна А.В. просила відмовити у задоволені позову посилаючись на те, що на території АРК, яка є тимчасового окупованою територією, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність. Окрім того окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з чим, відповідач також не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території. У зв'язку з протиправним вилученням майна, відповідач не має доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи на території АРК, не має доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси та готівки. Згідно повідомлень, які поширюються в АРК, майно ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться на території Криму, буде реалізоване, а за рахунок цих коштів здійснюватиметься розрахунок з вкладниками відповідача. Окрім того, відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04 квітня 2014 року зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників». Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ «Приватбанк» за всіма зобов'язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21 квітня 2014 року автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» в довірче управління передано майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов'язання за договорами ПАТ КБ «Приватбанк», укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (а.с. № 58-61).

В наданій суду 03 червня 2015 року заяві представник відповідача Наконечна А.В. додатково зазначила, що позивач не надав до суду оригіналів документів, які підтверджують, що між ним та банком виникли правовідносини. Також позивачем не доведено знаходження коштів на рахунку на час розгляду справи у суді (а.с. № 97).

Представник відповідача Литвінова К.А., просила розглядати справу за відсутності представників відповідача та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 95).

Рішенням суду в позові відмовлено.

В скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а з 30 травня 2014 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується ксерокопією його паспорту (а.с.№ 26).

Як вбачається з письмових пояснень позивача, до АНО «Фонду захисту вкладників» він не звертався, оскільки вважає діяльність цієї організації в Криму незаконною (а.с. № 91-93).

З матеріалів справи слідує, що позивач на підтвердження укладення між сторонами договору банківського вкладу надав ксерокопію договору про депозитний вклад № SAMDN5790 від 05.04.2007р. (місце укладення договору м. Сімферополь) (а.с. № 7).

Квитанції про внесення грошових коштів на депозитний рахунок позивачем суду надано не було, так само, як і не надано було оригіналу договору від 05 квітня 2007 року.

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Позивач не надав суду першої інстанції оригінали документів на підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, як не було надано і доказів на підтвердження наявності грошових коштів на відповідних банківських рахунках, відкритих на ім'я позивача в ПАТ КБ "Приватбанк" на виконання умов вказаних договорів.

При розгляді спору, суд І інстанції в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, перевірив доводи, обставини справи, надав їм належну оцінку і постановив рішення, яке відповідає вимогам Закону

Надання позивачем апеляційній інстанції оригіналу договору про депозитний вклад та довідки начальника департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ від 02 травня 2014 року про наявність рахунків на вказану дату, без надання оригіналу квитанції про внесення грошових коштів на депозитний рахунок та виконання вищезазначених вимог, не може бути достатньою підставою для задоволення скарги та позову.

Апеляційна скарга не містить обгрунтувань для скасування постановленого рішення, тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про розірвання депозитного договору та стягнення грошових коштів - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

Судді: Болтунова Л.М.

Козлов С.П.