Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило у рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2006 року № 0 у розмірі 150 728,03 швейцарських франків, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 3 642 933,10 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - комплекс будівель загальною площею 742,4 кв. м по АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_6

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Кей-Колект», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу передати на новий судовий розгляд.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що 28 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з яким банк передав позичальнику кошти у розмірі 135 тис. швейцарських франків строком до 28 вересня 2017 року під 7,99 % річних (у подальшому процентна ставка підлягала перегляду відповідно до п. 9.2 договору).

З метою забезпечення виконання зобовʼязань за вказаним договором цього ж дня між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, за яким відповідач передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - комплекс будівель загальною площею 742,4 кв. м по АДРЕСА_1.

У звʼязку з неналежним виконанням ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором у нього станом на 10 квітня 2015 року виникла заборгованість за цим договором у розмірі 150 728,03 швейцарських франків, що за курсом НБУ становить 3 642 933,10 грн, з яких: 108 484,88 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 42 243,15 швейцарських франків - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

12 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кей-Колект» були укладені договір факторингу та договори про відступлення прав вимоги за кредитним і іпотечним договорами, згідно з якими до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними із відповідачем 28 вересня 2006 року.

З урахуванням вказаного позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на належний відповідачу предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ПАТ «УкрСиббанк» у травні 2011 року направило відповідачу вимогу про дострокове виконання своїх зобовʼязань з повернення суми кредиту, чим змінило строки виконання основного зобовʼязання, а з позовом до суду ТОВ «Кей-Колект» звернулося лише у листопаді 2014 року, то позивачем пропущено строк позовної давності.

Переглядаючи справу, апеляційний суд правильно вказав на помилковість висновку місцевого суду щодо зміни банком строку виконання основного зобовʼязання, оскільки у травні 2011 року відповідачу було направлено вимогу про погашення лише простроченої заборгованості.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності щодо сплати чергових місячних платежів, оскільки останній платіж відповідачем за кредитним договором був здійснений 22 вересня 2010 року, а тому ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову.

З таким висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовʼязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовʼязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобовʼязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовʼязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 1.2.2 договору про надання споживчого кредиту від 28 вересня 2006 року № 0 вбачається, що позичальник зобов'язаний повертати банку кредит щомісячно в терміни, встановлені графіком (додаток № 1), що є невід'ємною частиною договору, але в будь-якому випадку не пізніше 28 вересня 2017 року.

Таким чином, апеляційний суд не звернув увагу, що кінцевий строк виконання основного зобовʼязання з повернення суми кредиту сторонами встановлений до 28 вересня 2017 року, а тому вказуючи, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про сплату чергових платежів, не звернув уваги, що позивачем не пропущено строк позовної давності щодо повернення суми боргу в цілому.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду на підставі ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська