У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який уточнила, до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 травня 2006 року підписала заяву про видачу кредиту, згідно якої ї були надані кредитні кошти в сумі 2 483 грн зі сплатою відсоткової ставки за кредитом 2,09 % щомісячно строком на 12 місяців по 14 травня 2007 року включно. Кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки.

За умовами кредитного договору погашення кредиту необхідно здійснювати щомісячно в період з 21 по 28 число кожного місяця в сумі 236 грн 51 коп. Останній раз кошти для погашення заборгованості за кредитом були внесені нею у 2006 році.

Вказувала, що заробітну плату отримує на картковий рахунок ПАТ КБ «Приватбанк». 29 серпня 2014 року відповідач самостійно здійснив списання з її карткового рахунку суми коштів в розмірі 503 грн 75 коп. на погашення заборгованості за кредитом. Крім того, 19 вересні 2014 року з її рахунку відповідачем були списані кошти в сумі 43 грн 76 коп., 25 вересня 2014 року − в розмірі 802 грн 76 коп., 23 жовтня 2014 року − 663 грн 08 коп. та 31 жовтня 2014 року − 655 грн 44 коп.

Вважає дії ПАТ КБ «ПриватБанк» протиправними, оскільки дія картки становить 12 місяців, кінцева дата погашення − 14 травня 2007 року.

На підставі зазначеного просила застосувати строк позовної давності до дій ПАТ КБ «ПриватБанк», визнати дії ПАТ КБ «Привабанк» протиправними у зв'язку зі спливом строків позовної давності і стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» 2 668 грн 79 коп.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 2 668 грн 79 коп., які були списані з її карткового рахунку. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки умовами правочинів, укладених між позивачем та відповідачем 12 травня 2006 року та 09 липня 2014 року, передбачено здійснення договірного списання коштів з рахунку клієнта в межах сум, що підлягають сплаті, а також списання коштів з картрахунку (договірне списання) у разі настання термінів платежів по інших договорам. Отже, між сторонами на підставі вказаних договорів (правочинів) склалися правовідносини з взаємопов'язаними правами та обов'язками, які передбачають можливість договірного списання банком грошових коштів на погашення кредиту із її заробітної картки.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року

залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко