Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1210/15-ц

Провадження №2/377/476/15

26 листопада 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючого - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутуній А.А., без участі сторін.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» - про встановлення порядку користування житловим приміщенням, що є об,єктом права спільної часткової власності,

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовними вимогами про встановлення порядку користування житловим приміщенням, що є об,єктом права спільної часткової власності. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що позивач ОСОБА_1, з відповідачем ОСОБА_3, знаходилася у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 1993 року, який було розірвано за рішенням Славутицького міського суду Київської області від 26 серпня 2010 року. За період їх шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в подальшому змінила своє прізвище на ОСОБА_2. За час їх спільного проживання вони отримали у користування житлове приміщення у вигляді 2-х кімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до рішення виконкому Славутицької міської ради Київської області вищевказане житлове приміщення було передано їм, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, у спільну часткову власність, що підтверджується доданою до позову копією Свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 2012 року. Їх право спільної часткової власності на дану квартиру 19 січня 2012 року було зареєстровано у Комунальному підприємстві «АРБ «Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 35797103. Незважаючи на припинення між ними шлюбних стосунків, відповідач продовжує проживати та користуватися їх житловим приміщенням. Між ними постійно виникають конфліктні ситуації з приводу користування квартирою, оплати за спожиті житлово - комунальні послуги, електроенергію. Відповідач, самостійно займаючи одну з двох жилих кімнат, не бажає добровільно приймати участь в утриманні квартири. Як вбачається з технічного плану загальна площа їх квартири складає 53,9 квадратних метри, житлова площа - 29,8 квадратних метри, до якої входить дві жилі кімнати розміром 17,2 кв.м. (позиція 5) та 12,6 кв.м. (позиція 6). Користуючись своїми правами, якими вони наділені за законом як власники даного житлового приміщення, вони пропонують встановити наступний порядок користування житлом: виділити у користування відповідача ОСОБА_3, жилу кімнату розміром 12,6 кв.м. з лоджією 1,9 кв.м. (позиції 6,8), залишивши у їх, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, користуванні другу жилу кімнату - 17,2 кв.м. з лоджією 1,8 кв.м. (позиції 5,7). Всі інші приміщення загального користування залишити у спільному користуванні. Такий порядок користування їх квартирою ніяким чином не ущемлює житлові права ОСОБА_3, який не є її співвласником, а тільки користувачем, та визначає право кожної сторони на користування конкретною частиною житлового приміщення, на підставі якого визначаються обов'язки кожної із сторін по його утриманню.

Позивачі у судове засідання не з,явилися, до суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_3, в судове засідання не з,явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимог визнав у повному обсязі.

Представник відповідача КП «ЖКЦ» у судове засідання не з,явився, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, рішення прийняти на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1,(позивач) і ОСОБА_3, (відповідач) знаходилися у шлюбі, зареєстрованому 30 квітня 1993 року, який було розірвано за рішенням Славутицького міського суду Київської області від 26 серпня 2010 року.

За період їх шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в подальшому змінила своє прізвище на ОСОБА_2 ( відповідно до Свідоцтва про зміну імені від 04.07.2013 року серія І-ОК №004887.

З наданих документів вбачається, що сторони отримали у користування житлове приміщення у вигляді 2-х кімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до рішення виконкому Славутицької міської ради Київської області вищевказане житлове приміщення було передано позивачам: ОСОБА_1, та ОСОБА_4, у спільну часткову власність, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 2012 року. Їх право спільної часткової власності на дану квартиру 19 січня 2012 року було зареєстровано у Комунальному підприємстві «АРБ «Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 35797103.

Згідно довідки форми № від 22.09.2015 року у вказаному житловому приміщенні зареєстровані позивач ОСОБА_1 з 09.11.2001року, позивач ОСОБА_2 (дочка) з 09.11.2001 року, відповідач ОСОБА_3 (колишній чоловік) з 09.11.2001 року.

Як вбачається з технічного плану загальна площа спірної квартири складає 53,9 квадратних метри, житлова площа - 29,8 квадратних метри, до якої входить дві жилі кімнати розміром 17,2 кв.м. (позиція 5) та 12,6 кв.м. (позиція 6).

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Судом з,ясовано, що обопільної згоди у питанні користування вказаним житловим приміщенням між сторонами немає. З,ясовано що відповідач займає одну з жилих кімнат у квартирі, проте користується всіма приміщенням у ній, комунальними послугами та електроенергією, при цьому доказів того, що він приймати участь по їх оплаті, в утриманні житла в належному стані суду ним не надано.

Як зазначено у ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд дійшов до висновку, що не порушуючи право спільної часткової власності позивачів, а також не порушуючи право відповідача, який не є її співвласником, на користування та проживання у квартирі необхідно позовні вимоги задовольнити і встановити певний порядок користування вказаним житловим приміщенням, виділивши йому у користування одну з двох жилих кімнат. Оскільки відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Вданому випадку позивачі розпорядилися своєю власністю на свій розсуд, і оскільки законодавством України заборони немає, то позивачі вправі на свій розсуд вирішити питання з приводу розпорядження своїм майном, а саме встановити наступний порядок користування житловим приміщенням: виділити у користування відповідача ОСОБА_3, жилу кімнату розміром 12,6 кв.м. з лоджією 1,9 кв.м. (позиції 6,8), залишивши у користуванні позивачів: ОСОБА_1, та ОСОБА_2, другу жилу кімнату - 17,2 кв.м. з лоджією 1,8 кв.м. (позиції 5,7). Всі інші приміщення загального користування залишити у спільному користуванні. Такий порядок користування даною квартирою ніяким чином не ущемлює житлові права відповідача ОСОБА_3, який не є її співвласником, а тільки користувачем, та визначає право кожної сторони на користування конкретною частиною житлового приміщення, на підставі якого визначаються обов'язки кожної із сторін по його утриманню.

Керуючись ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити наступний порядок користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, яке є об'єктом права спільної часткової власності:

- виділити у користування ОСОБА_3 одну ізольовану жилу кімнату площею 12,6 квадратних метри з лоджією площею 1,9 кв.м. (позиції 6,8 згідно технічного плану);

- виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у користування другу ізольовану жилу кімнату площею 17,2 кв.м. з лоджією 1,8 кв.м. (позиції 5,7 згідно технічного плану);

- залишити інші приміщення загального користування - коридор, кухня, вбиральня, ванна кімната (позиції 1,2,3,4 згідно технічного плану) у спільному сумісному користуванні.

Зобов'язати Комунальне підприємство "Житлово-комунальний центр" укласти з ОСОБА_3, та ОСОБА_1, і ОСОБА_2, окремі договори про надання житлово-комунальних послуг та відкрити окремі особові рахунки з врахуванням встановленого порядку і долі кожної сторони у користуванні загальними приміщеннями у житловому приміщенні яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. О. Малишенко