Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/758/15-ц
Провадження № 2/506/292/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2015 смт.Красні Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Бурдинюк О.С.

секретаря Гушкан Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Красні Окни Одеської області цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - прокуратура Красноокнянського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

за участю:

представника позивача - Чаповської Л.М.

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників третьої особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

23.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - прокуратура Красноокнянського району Одеської області, в якому просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що у листопаді 2014 року органом опіки та піклування Красноокнянської райдержадміністрації Одеської області було подано до Красноокнянського районного суду Одеської області позовну заяву щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно їхніх малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, але суд відмовив у задоволені позову з метою надання батькам випробувального терміну. Однак, з лютого 2015 року батьки дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знову почали зловживати алкогольними напоями. У помешканні продовжують збирати компанії, часто здійснюють сварки та бійки, проявляють жорстокість один до одного, грублять. Діти весь час присутні при сварках та бійках батьків. Не завжди була приготована їжа для дітей відповідно віку. В квартирі скрізь панує антисанітарія. Діти не мають іграшок та книжок для розвитку відповідно віку. На неодноразові зауваження працівників служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо належного виховання та матеріального забезпечення дітей обіцяли виправитися, але далі обіцянок не пішли. Мати покидала сім'ю, місце перебування її було не відоме. Дітьми опікувався батько, який весь цей час зловживав алкогольними напоями, відмовився від направлення дітей до дитячого садку, брав їх із собою по заробітках, де діти були без нагляду. На початку вересня цього року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності по статті 184 КУпАП, але не виправився. Працівники служби були змушені вилучити дітей із сім'ї у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дітей. Під час перебування малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні їх ніхто не провідував, хоча на той час мама дітей - ОСОБА_4 повернулася додому. У даний час діти перебувають в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації. У зв'язку з даними обставинами позивач був змушений звернутися до суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно раніше до листопада 2014 року вони з чоловіком періодично збирали у себе вдома компанії друзів, з якими вживали алкогольні напої, однак, після того, як Орган опіки та піклування вперше звернувся до суду у 2014 році, вона взагалі не вживає алкоголь. Відповідач також пояснила, що приблизно у серпні 2015 року у неї виникла сварка з чоловіком, під час якої він почав її бити і, злякавшись за своє життя, вона втекла з дому до своїх родичів у інше село, до міліції не зверталася, оскільки боялася чоловіка та взагалі не вірила, що працівники міліції зможуть її захистити, так як у 2013 році при аналогічній ситуації вона викликала працівників правоохоронних органів, однак вони ніяк не вплинули на чоловіка, а склали протокол про адміністративне правопорушення на неї за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб). Відповідач підтвердила, що дійсно залишила дітей з чоловіком, оскільки знає, що він дуже хороший батько і ніколи б не скривдив їх. ОСОБА_4 також зазначила, що обставини, які зазначені у позові про те, що діти нібито не мають іграшок, книжок, у помешканні антисанітарія і відсутня їжа, не відповідають дійсності. На даний час вони разом з чоловіком продовжують робити ремонт у своєму помешканні, діти завжди були забезпечені всім необхідним, старший син потроху вчиться читати букви, маленька ОСОБА_2 намагається все за ним повторювати, у дітей багато одежі, їсти завжди приготовано. Навіть тоді, коли вона була відсутня вдома, діти не могли бути голодними, оскільки її чоловік вміє готувати і знаючи наскільки він переживає і турбується за своїх дітей, він не міг не покормити їх завчасно. Крім того, відповідач пояснила, що з того часу як вона дізналася, що дітей помістили у центр соціально-психологічної реабілітації, вона постійно їх відвідує, навіть винайняла квартиру у м. Кодимі, щоб постійно бути поряд з ними. ОСОБА_4 просила не позбавляти її батьківських прав, оскільки дуже любить своїх дітей і не уявляє своє життя без них.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 3 вересня 2015 року, він взявши дітей з собою пішов до магазину за хлібом, біля якого сиділи його знайомі та розпивали спиртні напої, він, купивши продукти, збирався йти з дітьми додому, однак, у цей час підійшли працівники соціальної служби та почали обмовляти його, стверджуючи, що він знову вживає алкоголь, хоча він цього не робив, та почали забирати дітей, тоді він розізлившись, вирішив приєднатися до своїх знайомих. Після цього, приїхали працівники міліції і склали протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 178, 184 КУпАП. Відповідач стверджував, що працівники соціальної служби фактично спровокували його до того, щоб він у той день вжив спиртні напої. Відповідач також стверджував, що акт від 03.09.2015 року не відповідає дійсності, оскільки у цей день вдома нікого не було, а тому працівники соціальної служби ніяк не могли провести обстеження умов проживання їх сім"ї. ОСОБА_3 також зазначив, що він працює неофіційно на будівництві та його середньомісячний дохід складає 6-7 тис. грн., діти забезпечені всім необхідним у них багато одежі, є іграшки, книжки, олівці, фломастери, він особисто вчить маленького ОСОБА_1 малювати, він дуже любить своїх дітей та намагається забезпечити їх як найкраще. Крім того, він пояснив, що дійсно брав дітей з собою на роботу, оскільки там була жінка - господиня будинку, у якому він робить ремонт, котра доглядала за ними. Відповідач також зазначив, що був не згоден з дружиною, щодо влаштування дітей до дитячого садочку, оскільки вважав, що вони там будуть хворіти і за ними не буде належного догляду, хоча на даний час він вже змінив свою думку і планує туди їх влаштувати. Крім того, ОСОБА_3 пояснив, що у його дружини дійсно були підстави втекти з дому у серпні 2015 року, оскільки між ними сталася суперечка підчас якої він декілька разів вдарив її. На даний час у їхній родині злагода та мир і він обіцяє, що не дозволить собі ображати дружину. Щодо тих обставин, що він не відвідував дітей після того як їх забрали працівники соціальної служби та помістили до лікарні, ОСОБА_3 пояснив, що був дуже збентежений цією ситуацією і декілька днів вживав алкогольні напої і тому йому було соромно піти до дітей у такому стані.

Представник третьої особи у судовому засіданні на початку розгляду справи позов підтримав, однак, під час судових дебатів змінив свою позицію та вважав, що з урахуванням наданих доказів відсутні підстави для позбавлення батьківських прав відповідачів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши як свідків директора районного центру соціальної служби сімей, дітей та молоді Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області - ОСОБА_8, головного спеціаліста служби у справах дітей Красноокнянської районної державної адміністраці Одеської області - ОСОБА_9, начальника служби у справах дітей Красноокнянської районної державної адміністраці Одеської області - ОСОБА_10, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено у ході розгляду справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей НОМЕР_1, НОМЕР_2 (а.с. 5-6)

Відповідачі мешкають спільно сім'єю без реєстрації шлюбу.

Відповідач ОСОБА_4 перебуває на обліку як безробітна у Красноокнянському районному центрі зайнятості з 01 жовтня 2015 року, що підтверджується довідкою від 08.10.2015 року (а.с. 45).

Відповідач ОСОБА_3 працює неофіційно.

Позивач порушує питання про позбавлення відповідачів батьківських прав, надавши в обґрунтування своїх вимог висновок органу опіки та піклування Красноокнянської районної державної адміністрацій Одеської області від 21.09.2015 року про доцільність позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у якому зазначено, що мати покинула сім'ю, місце перебування її не відоме. Дітьми опікувався батько, який весь цей час зловживав алкогольними напоями, відмовився від направлення дітей до дитячого садку, брав їх із собою по заробітках, де діти були без нагляду. Працівники служби були змушені вилучити дітей із сім'ї у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дітей. Під час перебування малолітніх дітей у лікарні їх ніхто не провідував. У даний час діти перебувають в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації.

Крім того, позивачем, було надано матеріали, на підставі яких приймався вищевказаний висновок, а саме: акт обстеження житлових умов проживання сім"ї від 03.09.2015 року, постанова ради опіки та піклування при виконкомі Красноокнянської селищної ради від 15.09.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх дітей; акт про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забирати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину від 03.09.2015 року, у якому зазначено, що 03.09.2015 року о 10 годині були виявлені малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_1; акти про прийом дітей до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації Одеської області від 07.09.2015 року.

Окрім того, позивачем на підтвердження своїх вимог надано дві характеристики на відповідачів, які мають суперечливі відомості, так надана характеристика від 21.11.2014 року на ОСОБА_4, згідно якої вона характеризується як безвідповідальна особа, у нетверезому стані сварлива, не приділяє уваги вихованню дітей і, разом з тим, надана характеристика від 18.09.2015 року, згідно якої ОСОБА_4 характеризується позитивно, ніяких матеріалів, що компрометують її поведінку, у селищну раду не надходило. Аналогічні характеристика надані відносно ОСОБА_3 (а.с. 21, 22, 11). Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

При цьому відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як встановлено в ході розгляду справи рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 17.03.2015 року було відмовлено у задоволенні позову Органу опіки та піклування Красноокнянської районної державної адміністрації в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - прокуратура Красноокнянського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Рішення набрало законної сили 30.03.2015 року.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто при розгляді даної цивільної справи судом встановлюються та досліджуються обставини у період з 18.03.2015 року по день розгляду справи.

Як пояснили допитані судом як свідки працівники служби у справах дітей ОСОБА_9, ОСОБА_10 раніше у 2014 році відповідачі дійсно зловживали алкогольними напоями, у своєму помешканні збирали компанії, часто вчиняли сварки та бійки, проявляли жорстокість один до одного, грубили, не приділяли достатньої уваги дітям. Діти весь час були присутні при сварках та бійках відповідачів, не мали іграшок та книжок для розвитку відповідного віку. В квартирі була антисанітарія, не завжди була приготована їжа для дітей відповідно віку. Однак, у 2015 році у стані алкогольного сп'яніння відповідача ОСОБА_4 взагалі не бачили, у дітей багато одежі, вони спокійні. Відповідач ОСОБА_3 хороший батько, працьовитий і дуже переживає за своїх дітей. Свідки також зазначили, що єдиною підставою для звернення до суду про позбавлення батьківських прав фактично стало те, що відповідачі страждають побутовим пияцтвом.

Крім того, свідок ОСОБА_8 підтвердила суду, що ніколи не бачила ОСОБА_4 у стані алкогольного сп'яніння. Також пояснила, що відповідачі взагалі хороші батьки, діти мають нормальний вигляд, доглянуті.

Свідки також зазначили, що ніколи не бачили, щоб батьки ставилися до своїх дітей агресивно.

Крім того, свідок ОСОБА_9 повідомила суду що малолітні діти спочатку були поміщені до Красноокнянської центральної районної лікарні у зв'язку з тим, що у смт Красні Окни відсутня установа для утримання дітей, які були відібрані у батьків і після спливу триденного терміну вони були влаштовані до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації.

Як вбачається з акт про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я або яку відмовилися забирати батьки чи інші родичі, про підкинуту чи знайдену дитину від 03.09.2015 року при прийомі до лікарні діти були оглянуті лікарем, яким зазначено, що загальний стан дітей задовільний.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Даний висновок є не достатньо обґрунтованим, не вказані передбачені законом підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Належними і допустимими доказами в передбаченому законом порядку, які б давали беззаперечні підстави для застосування крайнього заходу до батька та матері, як позбавлення батьківських прав, позивач не довів.

Крім того, суд критично ставиться до акту про обстеженням умов проживання сім"ї від 03.09.2015 року за яким у помешканні панує антисанітарія, розкидані дитячі речі, діти були брудні та голодні, оскільки як стверджував відповідач ОСОБА_3 даний акт не відповідає дійсності, так як у цей день вдома взагалі нікого не було. Твердження відповідача щодо даних обставин не змогли спростувати свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які складали та підписували даний акт, посилаючись на те, що не пам'ятають події 03.09.2015 року.

Разом з тим, свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що у вересні 2015 року разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відвідувала будинок відповідачів, однак вдома нікого не було.

Як вбачається з акту обстеження житлових умов сім"ї від 18.11.2015 року за підписом депутата Красноокнянської селищної ради ОСОБА_12 сім"я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживає у будинку з двох кімнат та кухні. У кімнаті є необхідні меблі, зроблений ремонт, чисто і затишно (а.с.74).

Згідно відповіді від 04.11.2015 року центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації, дійсно 07.09.2015 року до закладу були влаштовані малолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за час перебування у центрі, мати - ОСОБА_4 близько 10 разів провідувала, цікавилась життям та здоров'ям дітей.

Крім того, як вбачається з актів прийому дітей до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Кодимської районної державної адміністрації від 07.09.2015 року при прийомі до центру у дітей були наявні особистий одяг та іграшки.

Згідно відповіді Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеської області від 03.11.2015 року щодо притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності відповідачів, ОСОБА_4 у 2015 році взагалі не піддавалася адміністративному стягненню та до кримінальної відповідальності не притягувалася. ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався, був підданий адміністративному стягненню 03.09.2015 року за ст. 178 ч.1 КУпАП та 08.09.2015 року за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Судом у ході розгляду справи були оглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_3, з яких встановлено, що подія правопорушення відбувалася 03.09.2015 року, тобто у той день коли працівники соціальної служби відібрали дітей у відповідача.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини."

Позивачем не було надано суду переконливих доказів того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків і вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення їй батьківських прав

Разом з тим, суд враховує і ту обставину, що батьки розуміють свій обов'язок щодо участі у вихованні та утриманні дітей, проявляють до них турботу та любов, виховують їх, бажають приймати таку участь та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, приходить до висновку, про відсут ність підстав для задоволення позову.

Крім того, з урахуванням вищевказаних висновків, суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідачів аліментів.

Згідно ч.4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Таким чином, суд вважає, що витрати пов'язані зі сплатою судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Органу опіки та піклування Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - прокуратура Красноокнянського району Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію судового рішення, протягом двох днів з дня його складання, надіслати особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

СуддяО. С. Бурдинюк