Номер провадження: 22-ц/785/7895/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Мартинової К.П.,

суддів Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

за участю секретаря Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського МНО ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Одеського відділення №1, третя особа Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану через представника ОСОБА_4, на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського МНО ОСОБА_3, ПАТ Дельта Банк в особі Одеського відділення №1, третя особа Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач посилався на те, що він не згоден з розміром заборгованості зазначеному у виконавчому документі нотаріуса, оскільки сума з в доларах США є спірною і він її оспорює в судовому порядку.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 25 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений 01 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3В, реєстровий № 1220 про звернення стягнення на нерухоме майно трьохкімнатну квартиру № 65, що знаходиться за адресою: м.Одеса, пр-т Ак. Глушко, 16, яка належить на праві власності ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, задовольнити вимоги стягувача ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 658935,97 гривень таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзіПАТ «Дельта Банк» через представника ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовитиОСОБА_2 у задоволенні позову.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута на підставі ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності осіб, які приймають участь у справі, котрі належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджується розписками про отриманням ними судових повісток про виклик.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судами встановлено, що 19 жовтня 2007 року між АКБ « ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1501/1007/71-201 за умовами якого ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 105 000 доларів США зі сплатою 12,5% річних строком до 19 жовтня 2029 року.

В якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено також договір іпотеки 19.10.2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_2.

01 березня 2013 року ПАТ «Дельта-Банк» надіслав на адресу ОСОБА_2 досудову вимогу про наявну прострочену /поточну/ заборгованість у розмірі 3057,60 доларів США та просив сплатити прострочену поточну заборгованість в строки, передбачені законодавством та договором. У разі незадоволення цієї претензії банк повідомив боржника про право банку вчинення виконавчого напису або право звернення до суду про примусове стягнення заборгованості на загальну суму 83 951,46 доларів США, яка була отримана останнім 11 березня 2013 року. У даній вимозі № 31. 4-08/1923/13 від 01.03.2013 року також зазначено, що конкретний розмір заборгованості необхідно уточнити на день оплати у відділенні банку або за телефоном.

Також у цій вимозі ПАТ «Дельта Банк» доводить до відома позичальника, що 25.05.2012 року між ПАТ «Сведобанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, без зазначення даних про те, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за спірним кредитним договором.

01 червня 2013 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис № 1220 на підставі договору іпотеки від 19.10.2007 року про звернення стягнення на іпотечне майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 з задоволенням вимог стягувача ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 658 935,97 грн.

Предявляючи позов, ОСОБА_2 посилався на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірності кредитної заборгованості, розмір якої він оспорює.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку па підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), а також Правилами ведення нотаріусами діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 2368/5 від 31 грудня 2008 року.

Відповідно до частин першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно з п. п. 1.1-1.2 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежать факти безспірності певної заборгованості та виконавчий напис може бути вчинено лише після перевірки безспірності заборгованості.

Вимога банку щодо заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» саме у розмірі 658 935,97 грн. відсутня.

При встановлених обставинах суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки відсутні докази розміру заборгованості.

Посилання апеляційної скарги на те, що виконавчий напис вчинений за безспірною заборгованістю, яка відповідає дійсній заборгованості, безпідставні.

Встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у досудовій вимозі від 01.03.2013 року зазначено розмір заборгованості 83 951,46 доларів США станом 06.02.2013 року. Розмір заборгованості у гривнях та її складові взагалі відсутні. Виконавчий напис вчинено на суму заборгованості у розмірі 658 935,97 гривень. Також в порушення п. 2.1 глави 16 Порядку відсутня інформація щодо всіх складових заборгованості, а саме про пеню, штрафи, проценти тощо.

З наданих позивачем заперечень та квитанцій за 2007-2013 роки вбачається, що він сплатив АТ «Сведобанк» 80000 доларів США за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року.

Даних про те, яка була заборгованість за спірним кредитним договором при передачі прав вимоги у 2012 році, банком не надано.

Розмір заборгованості, зазначений у вимозі ПАТ «Дельта Банк», позичальником оспорюється в судовому порядку.

Справа розглянута судом відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану через представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 25 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді А.І. Дрішлюк

ОСОБА_5