УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_8 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 3 193 грн 16 коп. заборгованості по заробітній платі, 159 грн 46 коп. компенсації за втрату частини заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку та 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що з 12 листопада 2009 року працювала у ФОП ОСОБА_9 та 29 травня 2014 року звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, проте при звільненні з нею не був проведений повний розрахунок.

Вказує, що за 2014 рік заборгованість по заробітній платі складає: за березень - 608 грн 27 коп., квітень - 1 127 грн 59 коп., травень - 1 457 грн 30 коп. і у зв'язку із порушенням термінів її виплати сума компенсації складає за 2014 рік: березень - 58 грн 40 коп., квітень - 68 грн 78 коп., травень - 32 грн 28 коп., крім того, їй завдана моральна шкода, просила задовольнити позов.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного Кіровоградської області від 10 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_7 3 193 грн 16 коп. заборгованості по заробітній платі, 159 грн 46 коп. компенсації за втрату частини заробітної плати, 10 042 грн 76 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі представник ФОП ОСОБА_7 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову,суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд,виходив з того, що при звільненні відповідач не виконав свого обов'язку та не провів з позивачкою повного розрахунку, не виплатив заборгованість по заробітній платі, яка була нарахована з березня по травень 2014 року, що є підставою для стягнення цих коштів, сплати компенсації за втрату частини заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Оскаржувані судові рішення є правильними та такими, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 02 листопада 2009 року ОСОБА_6 працювала у ФОП ОСОБА_7 барменом в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» та 29 травня 2014 року була звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Вважаючи, що за період з березня по травень 2014 року їй не була сплачена заробітна плата та заборгованість складає: за березень - 608 грн 27 коп., квітень - 1127 грн 59 коп., травень - 1457 грн 30 коп., у загальному розмірі 3 193 грн 16 коп., яка також не була виплачена їй відповідачем при проведенні розрахунку при звільненні з роботи, ОСОБА_6 звернулась до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи про те, що при звільненні відповідач усупереч вимогам ст. ст. 47, 116 КЗпП України не виплатив позивачці заборгованість по заробітній платі, яка була їй нарахована за період з березня по травень 2014 року у розмірі 3 193 грн 16 коп., що підтверджується відомостями на отримання авансу та заробітної плати за цей період, та є підставою для стягнення цієї заборгованості та сплати компенсації за втрату частини заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування завданої моральної шкоди, як передбачено ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 117, 237-1 КЗпП України.

При цьому судами правильно застосовано закон, що регулює спірні відносини, оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів, тоді як в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 відхилити, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко