АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Пікуль А.А.

при секретарях: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03.07.2015 в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь заборгованість, яка станом на 21.03.2014 року становить 985407,55 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 918250,78 грн, сума заборгованості за відсотками - 67156,771 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0 від 20.05.2008 року, згідно з яким Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 140000,00 доларів США., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% річних, а відповідач - ОСОБА_1, відповідно до умов договору та графіку погашення кредиту зобов'язувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20.05.2038. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за Кредитним договором між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено Договори поруки від 20.05.2008. Банк належним чином виконав свої зобов'язання, а оскільки відповідачем не виконуються зобов'язання, встановлені договором, позивач просить про стягнення заборгованості достроково.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.07.2015 відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Справа № 754/5658/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц-796/10864/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погодився з таким рішенням позивач, його представником подана апеляційну скарга, в якій вказується на незаконність необгрнутоаність рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права у зв'язку з неповним дослідженням обставин справи, що мають значення для її вирішення. Наголошується на тому, що отримання кредиту передбачає обов'язок позичальника по його поверненню у встановлені строки та сплату процентів за користування ними. На підставі викладеного, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в ній та просив про її задоволення.

Відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3, та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 заперечували проти доводів апеляційної скарги вважають рішення суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позовних вимог, оскільки додатковим договором №1 від 17.09.2012 було змінено валюту виконання зобов'язання.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не вважає за можливе виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 20.05.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.6-12).

Відповідно до кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 140000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 707000,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору (а.с.6).

Строк сплати процентів встановлено з 01 по 20 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти (п.1.3.4 Основного договору, а.с.7). ОСОБА_1 зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 14,00% річних (графік погашення кредиту а.с.13-16).

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором №0 від 20.05.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №205197 від 20.05.2008 (а.с.18-19).

Також 20.05.2008 договір поруки було укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язання за основним договором (20-21).

Відповідно до п. 1.4 договору поруки від 20.05.2008, відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с. 18, 20).

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.37-38).

Відповідно до умов договору від 08.12.2011 відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами №0 від 20.05.2008, який був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (а.с.39).

Судом також встановлено, що 17.09.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено додатковий договір №1 до договору про надання споживчого кредиту№0 від 20.05.2008, відповідно до умов якого сторони домовилися змінити валюту виконання зобов'язання за договором з відповідним переведенням заборгованості з повернення кредиту за договором, розмір якої станом на дату укладання цього договору складає 158839,24 (долара США) з доларів на гривні за курсом 1 долар США - 6.00 грн. та встановленням цієї заборгованості в розмірі 953035,44 грн (а.с.115-120). Кінцевий термін повернення кредиту 22.05.2038 року (п. 1.1. додаткового договору№1).

Враховуючи додатковий договір №1, 17.09.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено додатковий договір №1 до договору поруки № 205197 від 20.05.2008 (а.с.155-156).

17.09.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір №1 до договору поруки №205199 від 20.05.2008 (а.с.157-158).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

За правилом, передбаченим ст. 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України, передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, висновок суду першої інстанції відносно того, що представником позивача не надано суду чіткого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 20.05.2008, а надано лише довідку про наявність такої заборгованості, що не є тим доказом, який підтверджує наявність та розмір заборгованості відповідача, спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме повним та чітким розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед відповідачем за кредитним договором від 20.05.2008 станом на 04.06.2014, що посвідчений належним чином, а відповідачем, в свою чергу, не надано доказів, які б свідчили про помилковість суми заборгованості вказаної в довідці про наявність заборгованості (а.с.98).

Крім того, суд першої інстанції, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, а саме укладення додаткового договору до договору кредиту від 20.05.2008, яким змінено валюту виконання кредитного зобов'язання з доларів США на гривні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважав, що позивачем при поданні позову не врахована вказана додаткова угода.

Разом з тим, суд першої інстанції допустився помилки ухвалюючи таке рішення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач подавши до суду позовну заяву, просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов кредитного договору саме у національній валюті (гривнях), з урахуванням вказаного додаткового договору № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 20.05.2008, яким і було змінено валюту виконання кредитних зобов'язань, крім того розрахунок заборгованості за договором кредиту станом на 04.06.2014, що міститься в матеріалах справи також здійснено у національній валюті (гривнях), а не в доларах США.

Таким чином, суд першої інстанції не вчинив всіх можливих заходів для визначення розміру заборгованості, не взяв до уваги наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором від 04.06.2014, та не звернув уваги на те, що всі розрахунки та прохальна частина позовної заяви щодо стягнення заборгованості зазначені у національній валюті (гривні), а не в доларах США.

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення декількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується. Таким чином, при наявності окремих договорів поруки, кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником як солідарні боржники.

Оскільки, кредитні зобов'язання були забезпечені окремими договорами поруки, то кожен з поручителів, а саме ОСОБА_2, та ОСОБА_3, повинні відповідати перед кредитором разом із ОСОБА_1 як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

В порядку ст. 88 ч. 1, 5 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають і понесені останнім судові витрати в розмірі - 1218, 00 грн. з кожного.

Також з відповідачів в дохід держави стягнуто судовий збір в розмірі 609, 00 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И РІ Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03.07.2015 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 918250, 78 грн., суму заборгованості за відсотками - 67156, 77 грн., та судовий збір в розмірі 1218, 00 грн. Всього стягнути 986625, 00 грн..

Солідарно з ОСОБА_1 стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 918250, 78 грн., суму заборгованості за відсотками - 67156, 77 грн. Всього стягнути 985407, 55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1218, 00 грн.

Солідарно з ОСОБА_1 стягнути зОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 918250, 78 грн., суму заборгованості за відсотками - 67156, 77 грн. Всього стягнути 985407, 55 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1218, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 609, 00 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

.