Єдиний унікальний номер 219/9696/2015 Номер провадження 22-ц/775/1068/2015
Єдиний унікальний номер 219/9696/2015 Головуючий у 1 інстанції Чопик О.П.
Номер провадження 22-ц/775/1068/2015 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів: Корчистої О.І., Осипчук О.В.

за участю секретаря Масловського Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на її користь 15000 грн. моральної шкоди, завданої професійним захворюванням та судовий збір; в задоволенні вимоги про стягнення 35000 грн. моральної шкоди, завданої професійним захворюванням відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги, стягнувши з відповідача на її користь 50000 грн., оскільки рішення суду несправедливе - суд не прийняв до уваги, що професійне захворювання в неї не виліковне, з часом стан здоровя буде погіршуватися, вона одна виховала двох дітей, але внаслідок того, що витрачає всі свої кошти на ліки, вона не має можливості приділяти їм відповідної уваги і допомоги, судом не враховано, що вона вимушена проходити стаціонарні курси лікування в медичних закладах, а оскільки компенсація моральної шкоди має разовий характер, сума, стягнута судом є замалою для того, щоб в повній мірі проводити медикаментозне лікування і підтримувати стан здоровя на оптимально можливому рівні та не докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем, де під час роботи в неї було виявлено професійне захворювання. Висновком МСЕК позивачу вперше встановлено 35% втрати професійної працездатності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ушкодженням здоровя внаслідок професійного захворювання, отриманого під час виконання трудових обовязків позивачеві спричинено моральну шкоду, яку на підставі ст.237-1 КЗпП України повинен відшкодувати відповідач.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як виходить з матеріалів справи 5 грудня 2013 року під час роботи у відповідача проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у позивача (арк..спр.12-13), 24 грудня 2013 року висновком МСЕК їй встановлена третя група інвалідності та 35% втрати працездатності (арк..спр.11).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст.13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, ст.237-1 - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця.

Згідно акту розслідування, причиною виникнення професійного захворювання було перевищення ГДК пилу у повітрі робочої зони від 1,03 до 3-х разів з вмістом вільного двоокису кремнію (арк..спр.12-13).

Таким чином, моральну шкоду, спричинену позивачу, повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоров"ю завдана при виконанні позивачем трудових обовязків , про що свідчить акт розслідування хронічного професійного захворювання, висновок МСЕК та інші документи, які є в справі.

Виходячи з викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення моральної шкоди з підприємства - відповідача.

Визначення судом моральної шкоди в розмірі 15000 гривень відповідає встановленим обставинам справи, переживанням, які відчуває потерпілий в звязку з ушкодженням здоров`я, з урахуванням висновку МСЕК від 24 грудня 2013 року, встановленням вперше 35% втрати працездатності в звязку із визначенням позивачу 3-ї групи інвалідності.

Апеляційний суд відхиляє доводи позивача щодо невідповідності розміру стягнутої моральної шкоди характеру та обсягу моральних страждань, яких вона зазнала з таких підстав.

На підставі п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, п.9 - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

В позовній заяві ОСОБА_1 в обґрунтування характеру та обсягу моральних страждань посилалась на те, що в звязку з захворюванням, вона стала інвалідом, що призвело до порушення особистих немайнових прав, нормальної життєдіяльності, постійно відчуває біль, змушена витрачати немалі кошти на лікування, втратила роботу.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, ч.1 ст.11 - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В матеріалах справи містяться лише медичні документи щодо виявлення та розслідування професійного захворювання. Докази щодо тривалого лікування відсутні.

Отже. розмір моральної шкоди встановлений судом на підставі наявних доказів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

В іншій частині доводи апеляційної скарги стосуються оцінки доказів.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.О.Дундар

Судді: О.І.Корчиста

ОСОБА_4