У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду від 22 вересня 2015 року вказаний позов задоволено: визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком, належним ОСОБА_3, що знаходиться по вул. Спортивній, 12 в м. Сарни Рівненської області.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає про помилковість висновків місцевого суду щодо терміну його відсутності у спірному помешканні та пояснює, що з кінця 2013 року по грудень 2014 року перебував з відома позивачки і за їх спільною згодою на заробітках у Російській Федерації. Заперечує, що був відсутній у будинку позивачки без поважних причин із серпня 2014 року і до дня ухвалення оскаржуваного рішення, оскільки обидві сторони визнали, що на заробітках він перебував аж до кінця 2014 року, а тому на час ухвалення судом рішення річний термін відсутності за місцем реєстрації не сплив, і до того ж він перерваний пятиденним візитом на Великодні свята у 2014 році. Доводить, що поважність причини відсутності з грудня 2013 року по грудень 2014 року підтверджується квитанціями про перерахування коштів позивачці на утримання сімї та господарства. Покликаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення осіб, що зявились в судове засідання, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку № 12 по вул. Спортивній в м. Сарни Рівненської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.11.2009 року №24421658 (а.с. 5).

Із довідки про склад сімї № 3809 від 03.03.2015р., виданої КП «Житлосервіс», вбачається, що у вказаному будинку, окрім позивачки, зареєстрований відповідач ОСОБА_2, спільний син сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, діти позивачки: син

ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6, а також мати позивачки ОСОБА_7, брат ОСОБА_8, сестра ОСОБА_4 (а.с. 9).

__________________________________________________________________________

Справа № 572/783/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_9

Провадження № 22-ц 787/2199/2015 Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судом також встановлено, що відповідач зареєстрований у спірному будинку з 15.09.2009 року як співмешканець власника і відповідно до положень ст. 64 ЖК України набув право користуватися спірним житлом.

Ухвалюючи рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції керувався положенням ст. 405 ЦК України та виходив з того, що відповідач був відсутнім за місцем реєстрації понад рік, а також врахував, що між сторонами більше року припинені будь-які відносини, а сам відповідач перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою та проживає з нею.

На підтвердження даного висновку у рішенні містяться відповідні посилання та доводи, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Судом безспірно встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованим у будинку позивачки, фактично не проживав у ньому з 2013 року. Сторони визнали в судовому засіданні, що відсутність відповідача була зумовлена його виїздом на роботу в Російську Федерацію.

Відповідачем також підтверджено, що після повернення в Україну він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 з іншою жінкою з серпня 2014 року.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги на підтвердження поважності причини відсутності відповідача квитанціями про перерахування коштів позивачці на утримання сімї, як на підставу для скасування судового рішення, оскільки дана обставина не оспорюється і визнана обома сторонами в судовому засіданні.

З долучених до матеріалів справи квитанцій про перерахування коштів вбачається, що останні кошти для позивачки ОСОБА_10 переказав в серпні 2014 року.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що на час подачі позову річний термін його відсутності за місцем реєстрації не сплив, колегією суддів оцінюються критично. Так, із листопада 2013 року відповідач вибув з будинку позивачки, виїхав за межі України, а після повернення в серпні 2014 року в Україну він до спірного помешкання не повертався. Таким чином, на момент ухвалення рішення судом річний строку відсутності відповідача за місцем реєстрації виповнився.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду від 22 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді : підпис ОСОБА_11

підпис ОСОБА_12

Згідно: суддя-доповідач ОСОБА_1