Справа № 368/415/15 Головуючий у І інстанції Шевченко І. І.
Провадження № 22-ц/780/3992/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 02.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Воробйової Н.С.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року позивач пред»явив в суді названий позов посилаючись на те, що 10.04.2007 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № KIQ0GA00000037.

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 30 000 доларів США на термін до 10.04.2017 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № KIQ0GA00000037.

Позивач просив суд стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість у розмірі 70 233,30 доларів США, яка складається із :

21 485,12 долари США заборгованість за кредитом;

19 433,95 долари США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3 188, 7 долари США заборгованість по комісії;

22771, 77 долари США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором;

9,78 долари США штраф (фіксована частина)

3 343,98 долари США штраф (процентна складова),

що за курсом 25,55 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.02.2015 року складає 1 794 460,86 грн. за кредитним договором № KIQ0GA00000037 від 10.04.2007 року та судові витрати.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 21квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка складається з наступного: 21 485,12 $ (доларів США) - заборгованість за кредитом; 19 433,95 $ - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3188,70 $ (доларів США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 5 016,75 $ (доларів США) пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 923,09 $ (доларів США) - штраф (процентна складова), а всього 51 047,61 (пятдесят одна тисяча сорок сім доларів США 61 цента) $ , що за курсом станом на 21.04.2015 року становить 1 135 809 (один мільйон сто тридцять пять тисяч вісімсот девять) грн. 32 коп. та 250 (двісті пятдесят) грн.

Стягнуто із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2667 грн. 42 коп.

У задоволенні решти позовних вимогах відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що із рішенням суду не погоджується в частині зменшення пені та штрафу (відсоткової складової). При цьому доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ч.3 ст. 551 ЦК України суду надано лише право зменшити неустойку, а не звільнити боржника від сплати неустойки у повному обсязі.

Крім того, позивач не погоджується із тим, що суд порівняв розмір неустойки із розміром кредиту.

Вважає, що суд не зазначив, із яких саме міркувань він виходив зменшуючи розмір неустойки саме до рівня у 5016, 75 доларів США. Крім того, звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які заяви відповідача щодо зменшення розміру неустойки.

Також, на думку позивача, суд неправильно розрахував штраф (відсоткової складової), оскільки судом не враховано заборгованість прострочену за тілом кредиту, тобто сума штрафу розраховується: заборгованість за тілом кредиту поточна 10 552, 58 + прострочене тіло кредиту 10 932,54 = 21 485,12 + заборгованість за відсотками 19 433, 95 + заборгованість з комісії 3 188, 7 , отримуємо 21485,12 +19433,95+3188,7 х 5% = 2 205,38 долари США.

На підставі викладеного позивач просив змінити вказане рішення суду, скасувавши його в частині зменшення суми пені та штрафу (відсоткова складова) та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені та штрафу задовольнити у повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 10.04.2007 року уклали кредитний договір № KIQ0GA00000037 ( далі Договір).

Згідно Договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 30 000,00 доларів США на термін до 10.04.2017 р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Розрахунком заборгованості стверджується, що станом на 11.02.2015 року відповідач не повернув позивачу 21 485,12 доларів США грн. заборгованості по тілу кредиту та 19 433,95 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом та 3 188,70 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Задовольняючи позов частково в частині стягнення пені та штрафу суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданих позивачем розрахунків, заборгованість за кредитним договором пені за період з 14.07.2008 року по 11.02.2015 року складає 22 771,77 доларів США. Приймаючи до уваги, що позивач подав заяву про застосування строку позовної давності, суд вважав за необхідне застосувати позовну давність щодо пені нарахованої за межами річної позовної давності.

Зменшуючи розмір пені, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 21 485,12 доларів США, в той час як нарахована пеня складає 22 771,77 доларів США, що значно перевищує розмір боргу.

Крім того, суд врахував те, що відповідач кредит отримав в доларах США курс якого на момент отримання кредиту становив 505 грн. за 100 доларів США. На час вирішення спору курс долара США зріс більш ніж в 3 рази складав 2225 грн. за 100 доларів США.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість застосування до нарахованої відповідачу пені положення ч.3 ст. 551 ЦК України, та зменшення розміру нарахованої пені (0,15 % від простроченого платежу (10932,54+19323,74+3188,70) х 0,15% ), яка становить 5 016,75 доларів США.

Задовольняючи частково позов в частині штрафу відсоткова складова, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не правильно було зроблено розрахунок, оскільки заборгованість відповідача станом на 12.02.2015 року становить: заборгованість по тілу 10 932,54 доларів США, заборгованість за відсотками 19 323,74 доларів США, заборгованість з комісії 3 188,70 доларів США, а всього 33 444,98 доларів США. Саме на цю суму судом зроблено розрахунок пені, що відповідає п. 4.1 кредитного договору.

Проте, позивач просив суд стягнути з відповідача всю суму по кредиту, оскільки дія кредитного договору закінчується 10.04.2017 р., тому суд вважав, що сума штрафу (процентна складова) повинна бути взята із суми 38 461,73 доларів США, що становитиме 1 923,09 доларів США, а не 3 343,98 доларів США, як просив позивач.

Судова колегія не у повному обсязі може погодитись із такими висновками суду виходячи із наступного.

Судова колегія погоджується із судом в тому, що пеня може бути стягнута лише за останній рік перед зверненням до суду. Однак суд першої інстанції зробивши такий висновок, разом із тим не визначив розмір пені за рік, а одразу зменшив на підставі ч.3 ст.551 ЦК України загальний розмір пені за весь час не виконання Договору. На думку колегії суду таке рішення суду першої інстанції є неправильним, а тому судова колегія вважає за необхідне встановити обставини справи щодо нарахування пені і встановити її розмір, який підлягає до стягнення.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором, заборгованість пеня (накопичувальна) зазначена в 14 колонці.

Разом із тим, в 13 колонці Розрахунку зазначено, що позивач частково сплачував пеню, а саме останні платежі були здійсненні 30.04.2014, 06.05.2014., 16.05.2014, 30.05,2014, 16.06,2014,22.07.2014, 15.09.2014, 17.10.2014, 13.11.2014, 26.11.2014 року. Тобто, річний строк позовної давності щодо пені не може бути застосований, оскільки відповідач вносив платежі і ці обставини матеріалами справи не спростовуються.

Щодо висновку суду про зменшення розміру пені то судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що цей розмір може бути зменшений, але при цьому вважає, що суд належним чином не обґрунтував свого рішення в частині визначення розміру пені, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 статті 551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК з урахуванням положень ст.3 ЦК, щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд зобовязаний сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав і ці норми дають право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Така правова позиція Верховного Суду України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі N 6-100цс14.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного застосування судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, є такими що не ґрунтуються на нормах закону, суд першої інстанції мав право зменшити розмір пені без відповідної заяви відповідача.

Однак, зменшуючи розмір пені, суд не врахував розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п.27 Постанови N 5, 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, відповідно до яких істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Судом першої інстанції при зменшенні розміру пені враховано значне здешевлення національної одиниці України гривні. Однак вказана обставина не може вважатись істотною обставиною у розумінні ч.3 ст. 551 ЦК України, оскільки сторони укладаючи кредитний договір у доларах США приймали на себе валютні ризики повязані із коливанням валютного курсу.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції в частині визначення розміру пені, з врахуванням вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України судова колегія зясовувала позицію сторін щодо наявності підстав для її зменшення. Відповідач суду пояснив, що він неодноразово вів переговори із Банком щодо погашення заборгованості і сторони досягали домовленості щодо того, що при сплаті відповідачем визначеної банком суми заборгованості Банком буде проведена реструктуризація боргу. До такої домовленості сторони приходили двічі, відповідач виконував домовленості, однак реструктуризація боргу Банком проведена не була. Ці пояснення відповідача не заперечувались представником позивача, однак письмової угоди між сторонами щодо реструктуризації боргу не укладалось.

Приймаючи до уваги майновий стан відповідача, відсутність постійного місця роботи, наявність неповнолітньої дитини, ті обставини, що він не припиняє сплачувати заборгованість, а також значний розмір нарахованої пені, судова колегія вважає, що цей розмір може бути зменшений до розміру простроченої заборгованості за тілом кредиту, а саме до 10 932,4 долари США.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо висновків суду про стягнення штрафу (процентна складова), судова колегія виходила з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання.

Однак п. 5.4. Договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30днів, у звязку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Позивач нарахував штраф у розмірі 5% від суми позову, а саме заборгованість за тілом кредиту поточна 10 552, 58 + прострочене тіло кредиту 10 932,54 = 21 485,12 + заборгованість за відсотками 19 433, 95 + заборгованість з комісії 3 188, 7 долари США + пеня 22 771,77 = 66 879,54 грн.

Судова колегія вважає, що при вирішенні позову в цій частині і зменшуючи розмір штрафу суд першої інстанції не врахував наступні норми законодавства.

Згідно із ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Виходячи із наведеного, судова колегія вважає, що сторони договору, будучи вільними у визначенні умов договору, не позбавлені можливості добровільно узгодити та передбачити у договорі такий спосіб забезпечення виконання зобов'язання, як стягнення з боржника штрафу в залежності від суми позову, а не від суми невиконаного зобовязання. Таким чином заявлений з позивача штраф (процента складова) підлягає стягненню у повному обсязі, оскільки судова колегія також ухвалює нове рішення в частині позовних вимог про стягнення пені.

Судова колегія звертає увагу на те, що представник позивача в апеляційній скарзі в мотивувальній частині наводив розрахунки штрафу і нарахував 2205,38 доларів США. При цьому із розрахунку була виключена пені у розмірі 22 771,77 грн. В судовому засіданні представник відповідача наполягав на тому, що штраф має бути нарахований із суми заборгованості без врахування пені і має становити 2 205, 38 долари США, а тому позов в частині штрафу підлягає задоволенню саме у ромірі 2 205,38 долари США, а не так як було зазначено в позовній заяві 3343,98 долари США.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду зміні в частині стягнення пені та штрафу (процентної складової) .

У зв»язку із зміною складових заборгованості, також підлягає зміні рішення суду в частині визначення загальної суми заборгованості визначеної в гривні.

Суд першої інстанції підрахував заборгованість в доларах США 51 047,612 грн., після чого визначив її у гривні, що за курсом станом на 21.04.2015 року становило 22,25 за 1 долар США всього 1 135 809,32 грн. та додав 250 грн. штраф (фіксована складова)

Оскільки цим рішенням змінився розмір пені і штрафу (процента складова) для визначення загального розміру заборгованості від 51 047,61 грн. віднімаємо пеню та штраф визначені судом першої інстанції.

51 047,61- 5 016,75 1923,09 = 44 107,77 долари США. (заборгованість в доларах США без врахування пені та штрафу (процентної складової)

Враховуючи те, що курс валют на час ухвалення рішення судом першої інстанції та на час ухвалення рішення апеляційним судом різниться, для визначення розміру заборгованості у гривні необхідно врахувати, що рішення суду в частині стягнення інших складових заборгованості не оскаржувалось і не змінювалось судовою колегією, а тому розмір заборгованості за іншими складовими заборгованості у гривні має визначатись за курсом, який існував на час ухвалення судом першої інстанції свого рішення.

44 107, 77 х 22,25 = 981 397,88 грн. (за старим курсом)

10 932,54 + 2205,38 = 13137,92 дол. США (заборгованість по пені та штрафу ( відсоткова складова)

З врахуванням курсу національної грошової одиниці України гривні до долару США на день ухвалення цього рішення 23,84 грн. за 1 долар США розмір стягнення за цим рішенням становить: 13137,92 х 23,84 = 313 208,01 грн.

З врахуванням стягнення за рішення суду першої інстанції отримуємо інший розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у гривневому еквіваленті:

981 397,88 + 313 208,01 = 1 294 605,89 грн. + 250 грн. = 1 294 855,89 грн.

Крім наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір , який був сплачений останнім за подання апеляційної скарги у розмірі 1827 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309,312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційий банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Змінити рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року в даній справі в частині визначення розміру стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» пені та штрафу (процента складова), в частині визначення розміру загальної суми заборгованості в гривні .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» пеню у розмірі 10 932,54 долари США, штраф (процента складова) у розмірі 2205,38 долари США, що за курсом НБУ на 02.12.2015 р. становить 313 208,01 грн.

Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» становить 1 294 855,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1827 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді