АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6/15 Справа № 2/0417/9668/2012 Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В.П. Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «А-Банк»), ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 16 серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір б/н, згідно якого банк надав останній, на умовах визначених в договорі, кредит в розмірі 3.000 доларів США з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки.

Зазначали, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «А-Банк» укладено договір поруки №167.

Посилаючись на те, що всупереч умовам договору про надання кредиту, відповідач ОСОБА_2 у повному обсязі не виконує свої зобов'язання по поверненню кредиту, не здійснює чергові погашення, чим порушує взяті на себе зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, внаслідок чого станом на 09 грудня 2010 року утворилась заборгованість в розмірі 5.023 долари США 82 центи, яка складається з наступного: 3.907 доларів США 70 центів - заборгованість по тілу кредиту; 816 доларів США 99 центів - заборгованість по відсоткам та штрафів у розмірі 62 долари США 89 центів - штраф (фіксована частина); 236 доларів США 23 центи штраф (процентна складова), яку просили стягнути з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 4.998 доларів США 66 центів та з відповідача ПАТ «А-Банк» у розмірі 200 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 16 серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №SAMDN522 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого банк надав останній, на умовах визначених в договорі, кредит в розмірі 3.000 доларів США з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу ОСОБА_2 за кредитною карткою кредит в іноземній валюті в сумі 3.000 доларів США, а остання зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 20,40% річних, та сплатити комісію за порушення строків платежу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Банк виконав умови кредитного договору надавши кредитну карту.

Відповідач ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 09 грудня 2010 року утворилась заборгованість в розмірі 5.023 долари США 82 центи, еквівалент на дату звернення з позовом 39.939 грн.35 коп., за курсом 7,95 грн. за 1 долар США, яка складається з наступного: 3.907 доларів США 70 центів - заборгованість по тілу кредиту; 816 доларів США 99 центів - заборгованість по відсоткам та штрафів у розмірі 62 долари США 89 центів - штраф (фіксована частина); 236 доларів США 23 центи штраф (процентна складова).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором між банком та відповідачем ПАТ «А-Банк» було укладено договір поруки №167 від 20 жовтня 2010 року.

Залишаючи позовні вимоги банку без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів видачі кредиту та відсутня деталізація розрахунку заборгованості.

Однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що зазначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2014 року було задоволено клопотання відповідача та призначено по справі почеркознавчу експертизу (а.с.182).

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №14163/14164/14-32 від 06 червня 2015 року, яке проведено Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підписи від імені ОСОБА_2 у графі «КЛІЕНТ» в договорі №SAMDN3522 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки від 16 серпня 2006 року; у графі «Банкоматні картки VISA Plus отримав» на другому аркуші додаткової угоди №1 від 12 грудня 2006 року до договору №SAMDN3522 від 16 серпня 2006 року виконані ОСОБА_2

Підписи від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис» в заяві від 16 серпня 2006 року у графі «Клієнт» на першому аркуші додаткової угоди №1 від 12 грудня 2006 року до договору №SAMDN3522 від 16 серпня 2006 року виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2.(а.с.191-195).

Під час розгляду справи колегією суддів було витребувано з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу №2-1968/11 (№2-175/350/13-ц) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та філії товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» (далі - ТОВ УФА «Верус») про стягнення заборгованості (а.с.222).

Дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, колегією суддів було встановлено, що 17 грудня 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 та ТОВ УФА «Верус» про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором від 16 серпня 2006 року. Зазначали, що станом на 17 листопада 2010 року заборгованість становить 4.109 доларів США 88 центів, що еквівалентно 32.550 грн.28 коп. та складається з наступного: 2.968 доларів США 14 центів - заборгованість за кредитом; 848 доларів США 85 центів - заборгованість по процентам за користування кредитом; 37 доларів США 06 центів - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи: 500 доларів США - штраф (фіксована частина); 192 долари США 70 центів - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2013 року та ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 серпня 2006 року станом на 17 листопада 2010 року у розмірі 32.350 грн.28 коп. Стягнуто з ТОВ УФА «Верус» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200 грн. заборгованості за договором поруки №154 від 12 лютого 2009 року (а.с.226,228,229-230).

Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2013 року визначено складові заборгованості (а.с.227).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній праві, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня (ч.1 ст.192 ЦК України).

В п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 зазначено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на 25 листопада 2015 року Національний банк України встановив офіційні курси валют на рівні:1 долар США - 23 грн.98 коп.

Оскільки за кредитним договором №SAMDN3522 від 16 серпня 2006 року вже було стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість станом на 17 листопада 2010 року, колегія суддів приходить до висновку про стягнення різниці заборгованості станом на 09 грудня 2010 року, у межах позовних вимог, а саме про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31 долар США 86 центів, що на час ухвалення рішення еквівалентно 827 грн.72 коп., та заборгованості за відсотками у розмірі 38 доларів США 56 центів, що еквівалентно 924 грн.66 коп.

Також судова колегія вважає за можливе стягнути з поручителя ПАТ «А-Банк» 200 грн., які передбачені договором поруки №167 від 20 жовтня 2010 року.

У стягненні штрафів слід відмовити, оскільки кредитним договором №SAMDN3522 від 16 серпня 2006 року штраф не передбачений, крім того, з деталізованого розрахунку, наданого позивачем в апеляційній інстанції, вбачається, що заборгованість по штрафам відсутня (а.с.209-212).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 299 грн.54 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2012 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №SAMDN3522 від 16 серпня 2006 року станом на 09 грудня 2010 року у загальному розмірі 70 доларів США 42 центи, що еквівалентно 1.688 грн.67 коп., та складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 31 долар США 86 центів, що еквівалентно 827 грн.72 коп., та заборгованості за відсотками у розмірі 38 доларів США 56 центів, що еквівалентно 924 грн. 66 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №SAMDN3522 від 16 серпня 2006 року в розмірі 200 грн.

В іншій частині позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі по 299 грн.54 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.