АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Троц В.О.,

за участю:

представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Печерської в м. Києві районної державної адміністрації, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Печерської в м.Києві районної державної адміністрації про виселення з житла, зняття з реєстрації та зобов'язання зареєструвати.

Свої вимоги мотивуючи тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_1 від 30.10.2001. У вказаній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_8 та її внук - ОСОБА_7, котрий фактично проживає зі своєю матір'ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1. Разом з тим, позивач обмежена у здійсненні свого права власності на квартиру. Тому, просила суд виселити ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_2, зняти з реєстраційного обліку з вказаного житлового приміщення, зобов'язати ОСОБА_3 зареєструвати ОСОБА_7 за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи представником позивача було змінено предмет позову, відповідно до якого позивач просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, що належить ОСОБА_5 на праві власності шляхом виселення ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2015 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасуватита ухвалити нове про задоволення позову.Зокрема, посилається на те, що позивач є власником квартири та має намір її продати, а реєстрація в ній відповідача ОСОБА_7 перешкоджає вчиненню даних дій.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, оскільки воно постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не зявились в судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення, оскільки неповнолітній ОСОБА_7 був вселений у квартиру на законних підставах та на даний час його батько продовжує проживати у квартирі. Крім того, виселення ОСОБА_7 порушить гарантовані законодавством права неповнолітнього.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований 15.07.1999 за місцем реєстрації свого батька ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_2, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_5.

Судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин правову норму ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Неповнолітній ОСОБА_7зареєстрований в спірній квартирі, був вселений в неї на законних підставах та на даний час його батько продовжує там проживати, то суд першої інстанції, встановивши вказані обставини дійшов цілком обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

За таких підстав, коли судом першої інстанції встановлено, і це знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що неповнолітній ОСОБА_7 має право на користування спірною квартирою, оскільки був зареєстрований в ній як член сім'ї з дотриманням передбаченого законом порядку, то колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були всі належні правові підстави для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає безпідставними твердження представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, також слід зазначити, що викладені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції і висновків суду не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, а тому цілком правомірно прийняв рішення про відмову в задоволенні позову.

Отже, оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І.Оніщук

Судді Л.Д.Українець

В.А.Шебуєва