Провадження № 2/127/7604/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 листопада 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши матеріали позовної зави ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2197397 від 10.06.2015р. прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на квартиру розташовану за адресою: м. Вінниця, вул. Зодчих, 32/20/вул.ак. Ющенка, 32/20;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2197397 від 10.06.2015р. прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про реєстрацію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно - на квартиру розташовану за адресою: м. Вінниця, вул. Зодчих, 32/20/вул.ак. Ющенка, 32/20.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Звернувшись до Вінницького міського суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою позивач зазначала що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а відтак такий спір розглядається за місцем знаходження позивача, а також позивач звільняється від сплати судового збору.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2015р. вищевказану позовну заяву повернуто позивачу у звязку з її не підсудністю Вінницькому міському суду Вінницької області. Зокрема, судом зазначено, що предметом спору у даній справі є рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу щодо реєстрації права власності на квартиру та реєстрацію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а не правовідносини з приводу придбавання, замовляння, використання товарів (робіт, послуг), а тому підсудність для розгляду даного спору визначається з урахуванням положень ч. 1, 2 ст. 109 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22.10.2015р. ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2015р. про повернення позовної заяви скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Так, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви апеляційний суд виходив з того, що при визначенні підсудності даної справи слід застосовувати норму ст. 114 ЦПК України (виключна підсудність), відповідно до ч. 1 якої позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

При цьому, висновків про те, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 22.10.2015р. не містить.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до ч. 5 вказаної статті до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з позовної заяви позивачем фактично при звернені до суду одночасно заявлено дві позовних вимоги немайнового характеру: 1) визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2197397 від 10.06.2015р. прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про реєстрацію права власності; 2) визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2197397 від 10.06.2015р. прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про реєстрацію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » розяснив судам, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Однак, доказів сплати судового збору з немайнових вимог позивачем до позовної заяви не додано.

Разом з тим, посилання позивача на те, що правовідносини, які склались між нею та відповідачами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а тому позивач звільнена від сплати судового збору суд вважає помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 Постанови N5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснив судам, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Таким чином, оскільки предметом спору у даній справі є рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо реєстрації права власності на квартиру та реєстрацію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а не правовідносини з приводу придбавання, замовляння, використання товарів (робіт, послуг), позивач у даних правовідносинах не виступає споживачем та не звільняється від сплати судового збору.

Як уже зазначалося вище, висновків про те, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 22.10.2015р. не містить.

Поряд з цим варто зазначити, що навіть якщо припустити, що позивач міг би виступати споживачем у даних правовідносинах, то в будь-якому випадку він не звільняється від сплати судового збору враховуючи наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» №3674-VI цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Отже, саме Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає порядок сплати та звільнення від сплати судового збору та має пріорітет застосування у даних правовідносинах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII внесено ряд змін до Закону України «Про судовий збір» та зокрема статтю 5 названого закону викладено в новій редакції. Вказані зміни набули чинності з 1 вересня 2015 року. (позивач звернулася до суду 21.09.2015р.)

Так, статтею 5 Закону №3674-VI , чинного з 01.09.2015р., закріплено вичерпний перелік осіб які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

При цьому, споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, не включено до вищевказаного переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору, а відтак, при звернені до суду споживачі зобовязані сплачувати судовий збір в порядку та у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» №3674-VI .

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: