АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Антоненко Н.О., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення з відповідача пеню в сумі 1 696,20 дол. США та суму збитків в розмірі 779,13 дол. США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.10.2015 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що при розгляді справи по суті суд першої інстанції не врахував, що запровадження тимчасової адміністрації не є підставою для відмови у стягненні коштів, які були вказані в позові. Зазначив, що відповідачем самостійно було відкрито банківський рахунок на ім'я позивача, та враховуючи невиконання платіжного доручення останнього, ОСОБА_1 зазнав збитків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Справа № 761/23971/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/14903/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив фактично з того , що на час розгляду справи у суді в Банку працює тимчасова адміністрації, в зв'язку з чим існує інший порядок відшкодування коштів, яка завдана вкладнику Банку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 04.08.2014 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір-заява №30093 7/46647/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 7 міс. в іноземній валюті, за умовами якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі - 16 962 дол. США на вкладний рахунок НОМЕР_1, на строк з 04.08.2014 по 04.03.2015 з процентною ставкою - 12,5% річних. За умовами п. 6 вказаного договору сторони погодили, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених п. 5.1 Основних умов, які згідно п. 9 договору банківського вкладу складають в цілому один договір і вкладник з ними ознайомлений та погоджується із його умовами (а. с. 29). Відповідно до п. 5.1 Основних умов залучення вкладів фізичних осіб та обслуговування рахунків в ПАТ «Фінанси та кредит» передбачено, що у випадку закінчення строку розміщення строкового банківського вкладу, умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення вкладу кошти з строкового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий рахунок або інший вкладний рахунок, а дія договору припиняється (а. с. 5-6). По закінченню строку вказаного договору позивач звернувся до Банку з приводу отримання вказаних грошей, але йому в цьому було відмовлено в зв'язку з тим, що на той час банк вже був неплатоспроможним. Як вбачається з виписки по особовому рахунку позивача від 05.03.2015, грошові кошти в сумі - 16 962 дол. США обліковуються за призначенням як перерахування суми вкладу на рахунок на вимогу ОСОБА_1 згідно з депозитної угоди від 04.08.2014, в зв'язку з закінченням строку дії депозиту (а. с. 8). В подальшому вказані кошти позивач просив банк перерахувати на інший поточний рахунок в «Промінвестбанку» за наданим ним платіжним дорученням, але і в цьому йому було відмовлено за відсутності коштів (а. с. 9-12). Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 №171 в ПАТ«Банк «Фінанси та кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, а згідно з Постановою Правління НБУ від 17.09.2015 №612 вказаний банк віднесено до категорії неплатоспроможних. Враховуючи те, що відповідач не здійснив переказ коштів в інший банк, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК Українивизначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ст. 1061 ЦК Українибанк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Аналіз зазначеної норми права дає можливість дійти до висновку про те, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6ст. 2 зазначеного Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації або запровадження процедури ліквідації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 даного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 цього Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.

Згідно з ч. 5 ст. 46 цього Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

В суді першої та апеляційної інстанції було встановлено, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 №171 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а відповідно до Постанови Правління НБУ від 17.09.2015 №612 вказаний банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

Враховуючи, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що на момент ухвалення рішення в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації банку, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог колегія суддів вважає правильними.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції було підтверджено, що Фондом гарантування було виплачено ОСОБА_1 гарантовані кошти за його вкладом.

Доводи апелянта про те, що не перерахувавши вказані кошти до іншого Банку, позивач порушив права ОСОБА_1, на думку колегії суддів, має місце, але, враховуючи вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вказана обставина не тягне за собою скасування або зміну рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вимоги апелянта не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Антоненко

Н.О. Прокопчук