Справа № 309/3495/15-ц
Провадження № 2/309/1524/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Хуст

в складі: головуючого-судді Сідей Я.Я.

при секретарі: Раковці Г.Ю.

з участю позивача: ОСОБА_1

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3

про

визнання права власності на нежилі будівлі та споруду,

с у д

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності на нежилі будівлі та споруду: пункт штучного осіменіння, молочарню, насосну та водонапірну башти, які розташовані в урочищі «Рогода», б/н смт. Вишково Хустського району Закарпатської області. Посилається на те, що між ним та ОСОБА_5 23.05.2011 року було укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд, які складаються з пункту штучного осіменіння, молочарні, насосної та водонапірної башти, що розташовані в урочищі «Рогода», б/н смт. Вишково. На підтвердження укладеного договору ОСОБА_5 видав позивачу розписку від 23.05.2011 року, де вказано, що останній отримав кошти за частину ферми в урочищі «Рогода» згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.02.2004 року. Даний договір у нотаріальній формі не укладався, оскільки потрібно було виготовити державний акт на землю під будівлями.

31.08.2012 року ОСОБА_5 помер. Бажаючи оформити вказане майно позивач звернувся із пропозицією до відповідача ОСОБА_2, дружини померлого, однак остання повідомила, що їй не відомо про такі дії її покійного чоловіка. Доказом того, що ОСОБА_5 дійсно продав позивачу вказане майно є наявність оригінала свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.02.2004 року на руках у позивача, яке він отримав разом із розпискою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, посилаючись на наведені у ньому обставини. Просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що нежитлові будівлі та споруди, які є предметом спору, на праві власності їй не належать, про існування будь-якої розписки, наданої померлим чоловіком їй не відомо. Спадщину за померлим вона не оформляла, хоча із заявою до нотаріального органу зверталася. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав. Просить суд відмовити у задоволенні такого як безпідставному.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом публікації в газеті «Новини Закарпаття». Причини неявки суд не повідомив. В порядку ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_4.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи міститься надана позивачем копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.02.2004 року, розташоване в смт. Вишково, урочище Рогода, б/н Хустського району, власником якого є ОСОБА_5.

Згідно ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З відповіді завідуючої Хустською ДНК ОСОБА_6 від 13.10.2015 року вбачається, що у провадженні Хустської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа до майна померлого ОСОБА_5, який помер 30 серпня 2012 року. Згідно даної спадкової справи, спадкоємцею є дружина ОСОБА_2, яка подала заяву про прийняття спадщини. На даний час свідоцтво про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_5 не видавалося. Інформація щодо інших спадкоємців відсутня.

Проте у вказаних та наданих позивачем документах на обґрунтування своїх вимог не містяться відомості, які б закріплювали право власності ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на вказане майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Позивачем надано розписку від 23 травня 2011 року в якій вказано, що ОСОБА_5 отримав 15 тисяч американських доларів за частину ферми в урочищі Рогода згідно свідоцтва про право власності та земельної ділянки площею 1,14 гектарів згідно рішення Вишківської селищної ради від 17 лютого 2006 року. Однак у кого саме ОСОБА_5 отримав кошти у розписці жодним чином не вказано. Зокрема з наданої розписки неможливо ідентифікувати особу позикодавця, оскільки у розписці відсутні його паспортні дані, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, підпис, тобто жодної відомості про особу позикодавця.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, розписка є недодержанням форми укладення договору, що тягне за собою його недійсність.

Таким чином, позивач не довів суду, що в нього наявні достатні підстави для визнання за ним права власності на нежилі будівлі та споруду.

За таких підстав суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України та ст.ст.328, 657 Цивільного Кодексу України, с у д

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на нежилі будівлі та споруду відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_7

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_7