Справа № 274/2425/15-ц
Провадження № 2/0274/1190/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.09.2015 року м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді Щербака Д.С.,
з участю секретаря Поступайло Х.О.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У травні 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом до відповідачки - ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1
Позовні вимоги мотивуються тим, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 який належить йому згідно свідоцтва на право власності від 09.04.2014р.
У вказаному будинку, разом з ним також зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. З відповідачкою позивач не перебуває в шлюбних відносинах з 14 квітня 2014 року на підставі рішення (заочного) Бердичівського міськрайонного суду. Крім того, відповідачка не проживає за вище вказаною адресою з 2012 року, тобто більш ніж три роки, та фактично вона проживає в іншому місті. Будь-яке спілкування позивача з відповідачкою відсутнє, вона не цікавиться долею сім'ї та її утриманням. Факт такого не проживання відповідачки підтверджується довідкою Гришковецької сільської ради від 14.05.2015 року, яка складена на основі свідчень сусідів.
Таким чином, оскільки відповідачка у зазначеному будинку не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, вона вважається такою, що втратила право користування ним. Отримання такого рішення необхідне позивачу для зняття відповідачки з реєстрації у відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р.
У судове засідання представник позивача на підставі довіреності ОСОБА_3 не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав, просив справу слухати у його відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, причини її неявки суду не відомі, від неї не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази та проаналізувавши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - квартира відповідно до статей 379, 382, 405 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Проте, відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд також враховує те, що наявність реєстрації відповідачки у вказаному будинку обумовлює понесення додаткових витрат позивача на сплату комунальних послуг.
Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.
Враховуючи те, що відповідачка без поважних причин не проживає у зазначеному будинку, його станом не цікавляться, не сплачують комунальні рахунки, суд дійшов висновку, що вона втратили право на користування цим житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 197, 208, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Бердичівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д.С. Щербак