Провадження № 2о/712/194/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вона народилася 18 листопада 1945 року в с. Мала Татарнівка Бердичівського району, Житомирської області. В її посвідці про народження зазначені батьки: батько - ОСОБА_3, мати ОСОБА_4. Національність батьків у посвідці про народження не зазначена. Батько за національністю був чехом, а мати була уродженою полькою, сповідувала римо-католицьку віру і проживала на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Заявниця також виховувалася відповідно до польських традицій, підтримує стосунки зі своїми родичами поляками, святкує польські свята та вважає себе полькою. На даний час, заявниця прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду відповідно до положень Закону України «Про національні меншини», і бажає внести зміни до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності, а тому вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задоволити.

Представник зацікавленої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства та Закону України «Про національні меншини в Україні».

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народилася 18 листопада 1945 року в с. Мала Татарнівка Бердичівського району, Житомирської області. В її посвідці про народження серії УЕ № 228376 від 27 листопада 1945 року зазначені батьки: батько - ОСОБА_3, мати ОСОБА_4. Національність батьків у посвідці про народження не зазначена.

Батько заявниці за національністю був чехом, а мати була уродженою полькою, сповідувала римо-католицьку віру і проживала на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Заявниця також виховувалася відповідно до польських традицій, підтримує стосунки зі своїми родичами поляками, святкує польські свята та вважає себе полькою.

25 квітня 1970 року заявниця одружилася з ОСОБА_7. В свідоцтві про шлюб серії І-АБ № 259445 національність заявниці була зазначена «українка». Від даного шлюбу, 09 квітня 1971 року заявниця народила сина ОСОБА_2, у свідоцтві про народження якого національність матері зазначена «українка».

Єдиним документом, який підтверджує походження заявниці від матері польки, є архівна довідка № 11/С від 21 січня 2009 року, видана Державним архівом Житомирської області. В даній довідці зазначено, що мати ОСОБА_8, народилася 08 грудня 1905 року в с. Старосілля Житомирського повіту Волинської губернії та була хрещена 16 грудня 1905 року (за старим стилем) в костьолі містечка Котельня (поряд із с. Старосілля), її батько ОСОБА_9, мати ОСОБА_10 (уроджена Соломінська).

Письмовими показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які знаходяться в матеріалах справи, підтверджено, що мати заявниці була за походженням полька.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили той факт, що мати заявниці, дійсно, була полькою.

Встановлення факту приналежності до польської національності заявниці необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом.

Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності.

З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні».

У відповідності до ст. 3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно зі ст. 11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що мати заявниці була полькою, заявник також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «полька», як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні».

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що встановлення юридичного факту належності заявника до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вирішує задовольнити заяву та встановити юридичний факт належності до польської національності.

Керуючись ст.ст. 11, 55 Конституції України, ст.ст.10,60,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст. 300 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», суд

В И Р І Ш И В:

Встановити юридичний факт, що національність ОСОБА_1, яка народилася 18 листопада 1945 року в с. Мала Татарнівка Бердичівського району, Житомирської області «полька».

Зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про шлюб № 545 від 25 квітня 1970 року в частині запису національності нареченої ОСОБА_14, зазначивши в графі національність «полька», замість «українка».

Зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 за № 1398 від 04 червня 1971 року в частині запису національності матері ОСОБА_14, зазначивши в графі національність «полька», замість «українка».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: