Справа № 667/7630/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Херсон

Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді - Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря - Собчук Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, -

встановив:

Позивач звернувся із позовом до відповідача, в якому просить визнати недійним договір дарування квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, укладений 16.11.2010 року між позивачем та відповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 16.11.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу. Договір було укладено на умовах догляду за позивачем, оскільки вона є людиною похилого віку. З моменту укладення договору дарування та по теперішній час відповідач постійно на тривалий час виїзджає на заробітки. Допомогу позивачу не надає. Зважаючи на те, що позивач була юридично необізнаною, то вважала, що укладаючи такий договорі відповідач буде довічно її утримувати, та не знала про існування договору довічного утримання.

У судове засідання сторони не з'явились, про час та дату розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.

Враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК).

Вивчивши подані позивачем докази на підтвердження своїх вимог, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин.

Як вбачається з договору дарування ВРД №168021 від 16.11.2010 р. посвідчений приватним нотаріусом Йосипенко В. В. ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

Через похили вік, позивач потребувала стороннього догляду та допомоги, та в зв'язку з даними обставинами позивач запропонувала відповідачу, яка являється її донькою, доглядати за нею в замін передачі їй права власності на спірну квартиру.

При укладенні вказаного договору дарування нотаріус не роз'яснив позивачу, що вона може укласти з відповідачем договір довічного утримання.

Таким чином, в силу свого похилого віку позивач помилялася, щодо правової природи договору дарування, та не знала про можливість укладання договору довічного утримання.

Після укладання вказаного договору дарування і до теперішнього часу відповідач не надає допомогу позивачу. Позивач продовжує самостійно утримувати спірну квартиру, самостійно сплачує комунальні послуги, рахунки та комунальні послуги у відповідних комунальних установах залишаються зареєстрованими на ім'я позивача. Що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваний.

Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Таким чином, недійсність будь-якого договору має наслідком скасування державної реєстрації прав, проведеної на підставі такого договору; порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджено наказом Міністерства Юстиції від 12.12.2011 року №3502/5.

Враховуючи, що позивач укладаючи договір дарування від 16.11.2010 року, мала на меті інший правочин - договір довічного утримання, а договір дарування уклала внаслідок помилки щодо його правової угоди та те, що відповідач визнала позов, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 10, 57, 60, 88,197 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 203, 215, 229, 717 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, укладений 16.11.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.А. Скрипнік