Справа № 310/5153/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення у якому зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності від 05.09.2013 року йому належить на праві власності 1/2 частина комплексу будівель, розташованих на земельній ділянці загальною площею 0,2348 га. по вул. Макарова,16-в у м. Бердянську. Інша половина зазначеного комплексу належить відповідачу. На підставі договору оренди землі від 12 квітня 2012 року він користується земельною ділянкою і на ній побудував готель. Відповідач без його дозволу самовільно побудував будівлю, що розташована на його земельній ділянці, чим порушує права власника, оскільки він не має можливості володіти та розпоряджатися нерухомим майном. Зменшення площі земельної ділянки за рахунок самовільного будівництва відповідачем порушує його права землекористувача, оскільки він не може використовувати земельну ділянку в повному обємі. Просив усунути перешкоди в користування земельною ділянкою, загальною площею 0,2348 га, що розташована по вул. Макарова,16-в у м. Бердянську шляхом знесення побудованих ОСОБА_2 будівель.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримав і пояснив суду, що на земельній ділянці по вул. Макарова,16-в у м. Бердянську розташована будівля, яка належить йому та ОСОБА_2 Впритул до цієї будівлі відповідач побудував ще одну будівлю, яка є самовільною і порушує його права. Просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин.

Представник відповідача позов не визнав і пояснив суду, що відповідач є власником 1/2 частини готельного комплексу по вул. Макарова,16-в у м. Бердянську. Інша половина комплексу належить йому на підставі договору дарування. Після набуття ОСОБА_2 права власності на готельний комплекс він та позивач спільно зробили його реконструкцію. На позивача оформлено право користування всією земельною ділянкою і він не бажає вносити зміни в договір оренди земельної ділянки і перешкоджає в оформленні частини земельної ділянки на ОСОБА_2, хоча останній має на це право.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.09.2013 року готель з належними до нього господарчими будівлями та спорудами по вул. Макарова,16в у м. Бердянську належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 - 1/2 частка; ОСОБА_2 - 1/2 частка (а.с.6). Право власності на 1/2 частку зазначеного майна зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-8).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нерухоме майно по вул. Макарова,16в в м. Бердянську розташована будівля, нежитлова, готель з належними до нього господарчими будівлями та спорудами. Нерухоме майно складається з основної будівлі з прибудовами «А, а, а1» загальною площею 955,3 кв.м. (а.с.7-8).

За договором оренди землі від 10.05.20012 року ОСОБА_1 надано у строкове платне володіння і користування земельну ділянку площею 0.2348 га для розміщення та обслуговування готелю, яка знаходиться в м. Бердянську, Запорізької області по вул. Макарова,16-«В». Договір укладено строком до 01.04.2017 року. Із зазначеного договору оренди видно, що на момент його укладення позивач був єдиним власником нежитлової будівлі на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майном (а.с.9-12).

Із копії технічного паспорту на комплекс будівель та споруд по вул. Макарова,16-в видно, що він складається з єдиної будівлі А-ІІІ Н (а.с.13-21).

На підтвердження знаходження на території комплексу самовільної споруди позивач надав суду світлокопії фотографій (а.с.22-26) із яких неможливо зробити висновок за якою адресою знаходяться будівлі, що на ній зображені та які з них є самовільними (а.с.22-26).

Крім того, позивач посилався на: наказ про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність обєкта до експлуатації від 18.05.2015 року (а.с.53-54); акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 18.05.2015 року (а.с.55-56), які підтверджують спорудження та знаходження по вул. Макарова-16-в самовільної будівлі, але суд не може ці докази взяти до уваги, оскільки в них відображено рішення з приводу будівель, які розташовані вул. Макарова,16-г, а не по вул. Макарова,16-в.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують знаходження на території комплексу по вул. Макарова,16-в самовільних споруд, які побудовані ОСОБА_2

За таких обставин ОСОБА_1 не доведено перешкоди зі сторони відповідача у здійсненні права володіти та розпоряджатися нерухомим майном та права користування земельною ділянкою, тому в задоволенні позову слід відмовити із-за його недоведеності.

Керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя