Справа № 202/3726/15-ц
Провадження № 2/202/3174/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно за законом, в якому посилається на те, що він є вітчимом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 23.02.2008 року. Після одруження з матірю ОСОБА_4 ОСОБА_5 з 1950 року вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Проживали разом у квартирі № 114 будинку № 79 корпус 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську. 27.10.2006 року померла його дружина ОСОБА_5 Після її смерті вони з ОСОБА_4 залишилися проживати разом. 23.02.2008 року помер ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з ? частки квартири № 114 будинку № 79 корпус 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську та банківських внесків, які зберігалися на рахунках, відкритих ОСОБА_4 У 2014 році позивач звернувся до ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 Постановою державного нотаріуса від 07.03.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У нотаріальній конторі позивачу стало відомо, що спадщину після смерті ОСОБА_4 отримала ОСОБА_2, як спадкоємець пятої черги. Просив встановили факт проживання однією сімєю та ведення спільного домашнього господарства ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлим 23 лютого 2008 року, не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 1950 року до часу відкриття спадщини, а саме до 23.02.2008 року, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом видане на імя ОСОБА_2 ОСОБА_3 дніпропетровською державною нотаріальною конторою 02.12.2008 року на право на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 12561, № НОМЕР_1, що належали померлому ОСОБА_4 на підставі довідки, виданої ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська 09.10.2008 року недійсним, визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 1251, № НОМЕР_1, що належали померлому 23.02.2008 року ОСОБА_4, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_6 отримані нею на підставі вищезазначеного свідоцтва грошові вклади в сумі 3095,11 грн. , визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлого 23.02.2008 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої вимоги підтримав.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання зявилася. Проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 склалися неприязнені стосунки. Позивач дуже погано ставився до свого пасинка і ОСОБА_4 не називав його батьком. ОСОБА_4 з 1994 року працював, отримував заробітну плату та жив окремо від своєї матері. У подальшому він проживав на свою пенсію. ОСОБА_4 мав окрему кімнату, на власні кошти купував продукти харчування, які зберігав у власному холодильнику, який знаходився у його кімнаті. Комунальні послуги ОСОБА_4 сплачував самостійно. Тітка відповідачки ОСОБА_5 хворіла на цукровий діабет і з осені 2005 року до дня смерті тітки відповідачка здійснювала за нею догляд і практично проживала з нею у квартирі № 114 будинку № 79 корпус № 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську. Після смерті тітки відповідачка раз на тиждень відвідувала брата ОСОБА_4, готувала йому їжу, прала білизну, прибирала кімнату, бо він дуже хворів. Тому їй достовірно відомо, що ОСОБА_4 не проживав із ОСОБА_1 однією сімєю, не вів спільного господарства з позивачем. Просила у задоволені позову відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги не визнала. Вважає, що позивач не довів факту того, що він проживав з ОСОБА_4 однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Представник третьої особи ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що він є сусідом позивача. Знає його більше 15 років. Неодноразово заходив у гості. Бачив, що стосунки були між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 нормальні, як у родині. ОСОБА_8 жив у залі, а ОСОБА_1 разом із дружиною у спальні. Холодильник у родині був один.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є сусідкою ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_10 ОСОБА_1 залишився проживати з сином ОСОБА_8. Неодноразово вона їх провідувала. ОСОБА_8 з ОСОБА_6 спілкувалися нормально, як батько та син. ОСОБА_8 називав його батьком. ОСОБА_8 жив у залі, а ОСОБА_1 з дружиною у спільні. В квартирі був тільки один холодильник. ОСОБА_10 до смерті хворіла близько року. За нею доглядав ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Відповідачку вона там ніколи не бачила. За 2-3 місяці до смерті ОСОБА_8 з квартири не виходив.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона була добре знайома з ОСОБА_10. Добре знає і сина ОСОБА_4. Вона сусідка і проживає у будинку з 1977 року. З ОСОБА_5 бачилися кожного дня. Їй відомо, що ОСОБА_4 називав ОСОБА_6 батьком. В квартирі у ОСОБА_10 була часто. В квартирі був тільки один холодильник,який стояв на кухні. ОСОБА_10 хворіла не довго тиждень. У неї була астма. Ніхто з родичів ОСОБА_5 не доглядав. Відповідачку ніколи не бачила. Після смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_4 проживали удвох, разом скуплялися, готували їжу.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що ОСОБА_1 його дядько. ОСОБА_1 з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 жили нормально. Свідок часто з батьками до них навідувалися. Стосунки у них були хороші, побут спільний. В родині був тільки один холодильник. Гроші весь час були у тітки. Відповідачку у квартирі ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він є двоюрідним братом ОСОБА_4. ОСОБА_1 не вважав ОСОБА_4 своїм сином та ображав його. У ОСОБА_4 були свої гроші та свій холодильник. У ОСОБА_5 була астма і за нею доглядала відповідачка. Потім відповідачка допомагала ОСОБА_4. З позовом він знайомий.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_14 ОСОБА_16 знає з 1974 року. У них в родині були погані стосунки. ОСОБА_6 ображав свою дружину. У ОСОБА_15 був окремий холодильник. Коли захворіла ОСОБА_5, відповідачка за нею рік доглядала та жила там у квартирі. ОСОБА_8 не називав ОСОБА_6 батьком. З позовом вона знайома.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що вона є дружиною племінника відповідачки. Разом із чоловіком вона приїжджала до ОСОБА_15. Однією сімєю вони не проживали. В квартирі було 2 холодильника. ОСОБА_1 погано ставився до дружини та ОСОБА_15. У ОСОБА_5 був цукровий діабет і вона рік лежала. В квартирі була останній раз 3 роки потому. Сімейні свята разом ніколи свідок з родиною ОСОБА_16 не відмічала. У ОСОБА_5 не було астми. Від чого помер ОСОБА_15 їй не відомо.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що відповідачка його тітка. Він познайомився із ОСОБА_16 у 1983-1984 роках. У ОСОБА_16 з ОСОБА_15 стосунки були погані. ОСОБА_12 хворіла і рік до смерті вона лежала. За нею доглядала відповідачка та його батьки. У ОСОБА_15 був свій холодильник. ОСОБА_8 після смерті матері хворів, не ходів. Йому готувала відповідачка, перед смертю ОСОБА_8 вона була з ним постійно. Від чого помер ОСОБА_15 йому не відомо.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно ордеру № 93 від 04.02.1977 року (а. с. 39) ОСОБА_1 була надана квартира № 114 в будинку № 79 корпус 7 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську на сімю з 3-х осіб: він, дружина - ОСОБА_5, син ОСОБА_4 У 1997 року вони приватизували квартиру (а. с. 42), що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло та згідно довідки КП ДМБТІ № 2847 від 20.03.2014 року (а. с. 40) за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири, за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири № 114 будинку № 79 корпус 7 по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську.

Згідно Свідоцтва про народження (а. с. 24) ОСОБА_4 народився 03 травня 1941 року, його батьками є ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (а. с. 24). 16 січня 1950 року ОСОБА_19 уклала шлюб із ОСОБА_1 (а. с. 25) та отримала прізвище «Таран». Згідно Свідоцтва про смерть (а. с. 36) ОСОБА_5 померла 27 жовтня 2006 року. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири № 114 у м. Дніпропетровську, вул. Янтарна, 79, корпус 7, яку отримали спадкоємці: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а. с. 78).

З довідки КПЖЕП № 21 від 03.05.2014 року (а. с. 53) вбачається , що ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4 були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були зняті з реєстрації у даній квартирі у звязку зі смертю. Згідно довідки Спаської загальноосвітньої школи Новомосковської районної ради Дніпропетровської області № 948 від 01.12.2014 року (а. с. 55) ОСОБА_4 навчався у даній школі з 01.09.1952 року та вибув зі школи за заявою батька. У селі Спаському у 1950-1952 роках проживала мати ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Спаської сільської ради від 03.12.2014 року (а. с. 57), де після одруження проживала родина ОСОБА_16 разом із сином ОСОБА_4 З 1950 року ОСОБА_1 працював на Дніпропетровському металургійному заводі ім. Комінтерну (а. с. 62). З особової картки ОСОБА_1 (а. с. 64) вбачається, що склад його сімї дружина, ІНФОРМАЦІЯ_5, та син, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 помер 23 лютого 2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а. с. 17). На час смерті ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_1 у квартирі № 114 будинку № 79 корпус 7 по вул. Янтарна в м. Дніпропетровську, що підтверджується довідкою КЖЕП № 21(а. с. 23).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з: вкладів на рахунку № 12561 у розмірі 1,75 грн. та № 155105983 у розмірі 3093,50 грн. у ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська ВАТ «Державний ощадний банк України».

ОСОБА_2 у березні 2008 року звернулася до ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_4 (а. с. 16).

ОСОБА_1 у березні 2014 року звернувся до ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті пасинка ОСОБА_4 (а. с. 31).

Державним нотаріусом ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 02.12.2008 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 (а. с. 30) на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 12561, № НОМЕР_1. Згідно довідки Філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 11.11.2015 року (а. с. 135-136) рахунок № 12561, на якому знаходилися кошти у розмірі 1 грн. 75 коп., закрито згідно свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_2, гроші на рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 3093 грн. 50 коп. були списані згідно свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_2 на новий компенсаційний рахунок 02.12.2008 року.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_3 дніпропетровської державної нотаріальної контори від 07 березня 2014 року (а. с. 34) було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 114 у м. Дніпропетровську, вул. Янтарна, будинок № 79, корпус 7 після смерті ОСОБА_4 у звязку із тим, що ОСОБА_1 не надано доказів проживання разом із спадкодавцем однією сімєю не менш ніж пять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом , мали взаємні права та обовязки, зокрема вітчим, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї.

Судом встановлено, що з часу одруження з матірю ОСОБА_4, ОСОБА_1 проживав разом із ним однією сімєю до смерті ОСОБА_4, а саме до 23 лютого 2008 року. Це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами та показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_13 Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_15, , ОСОБА_14, оскільки вони є родичами відповідачки, з позовом вони були ознайомлені та в їх показаннях багато протиріч.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_4, який помер 23 лютого 2008 року з 1950 року до часу відкриття спадщини та визнання свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 12561, № НОМЕР_1, що належали померлому ОСОБА_4 недійсним обґрунтовані та такі що підлягають задоволенню.

Вимога позивача в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 1251, № НОМЕР_1, що належали померлому 23.02.2008 року ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога не ґрунтується на законі. Відповідачкою на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане на імя ОСОБА_14 ОСОБА_3 дніпропетровською державною нотаріальною конторою 02.12.2008 року на право на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 12561, № НОМЕР_1, що належали померлому ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 3093 грн. 50 коп. були переведені на інший рахунок, тому вимоги позивача в частині стягнення даної суми є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

В частині визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлого 23.02.2008 року позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1461 грн. 60 коп., оскільки ОСОБА_1 є інвалідом Великої Вітчизняної Війни та звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 1220, 1221, 1222, 1258, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. 3 СК України, п. п. 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 11, 15, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_4, який помер 23 лютого 2008 року з 1950 року до часу відкриття спадщини.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на імя ОСОБА_2 ОСОБА_3 дніпропетровською державною нотаріальною конторою 02.12.2008 року на право на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 12561, № НОМЕР_1, що належали померлому ОСОБА_4 недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 отриманий на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ВАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 8420/0196 м. Дніпропетровська по рахунках № 12561, № НОМЕР_1 грошовий вклад в сумі 3093 грн. 50 коп.

В іншій частині позову відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1461 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко