У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Маляренка А.В., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору частково недійсним та стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 31 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 24 квітня 2004 року між ним та ОСОБА_5 було укладено шлюб, під час якого був придбаний автомобіль марки «Mersedes-Benz», модель 316 CDI Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1,

2004 року випуску. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2010 року шлюб було розірвано.

28 травня 2010 року між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») був укладений договір страхування № 1115115, відповідно до умов якого страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну зазначеному автомобілю. Вигодонабувачем за вказаним договором страхування є ОСОБА_5

19 листопада 2010 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_5 був укладений договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків № ДКТР/21/44/48, відповідно до умов якого страхова компанія зобов'язалася у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну автомобілю марки «Mersedes-Benz», модель 316 CDI Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_1, 2004 року випуску.

Також позивач вкував, що 01 лютого 2011 року стався страховий випадок, внаслідок якого вказаному автомобілю було заподіяно шкоду, розмір якої згідно з висновком авто-товарознавчого дослідження від 22 лютого 2011 року № 61 склав 210 410 грн, тобто автомобіль був повністю знищено. Про вказану подію було повідомлено відповідача та згодом надано всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Однак листом від 13 травня 2011 року страховик відмовив у виплаті страхового відшкодування через те, що позивач не повідомив страховика про наявність подвійного страхування, що передбачено п. 17.2 договору страхування.

Збільшивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати недійсним положення п. 17.2 договору страхування № 115115, укладеного 28 травня 2010 року між ОСОБА_4 та ПАТ «СК «АХА Україна» щодо обов'язку ОСОБА_4 повідомляти страховика про наявність подвійного страхування, та стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 182 065 грн 32 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного Черкаської області

від 31 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844077/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> і п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1516/ed_2012_05_24/pravo1/T031058.html?pravo=1> страхувальник зобов᾽язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов᾽язки страхувальника.

Відповідно до п. 17.2 договору страхування від 28 травня 2010 року страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про інші діючі договори страхування щодо предмету страхування.

Згідно п. 21.4.6 договору страхування від 28 травня 2010 року страхувальник має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник (його представник) не виконав обов'язків, передбачених умовами договору.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодися і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову виходив із того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, під час укладення договору добровільного страхування наземного транспорту від 28 травня 2010 року між позивачем та відповідачем, сторонами за взаємною згодою було погоджено перелік прав та обов'язків сторін, порядок та умови виплати страхового відшкодування, що підтверджується підписом ОСОБА_4, а тому договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства. Пункт 17.2 договору встановлює обов'язок страхувальника, який визначений п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844077/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> та п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1516/ed_2012_05_24/pravo1/T031058.html?pravo=1>.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 лютого

2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
А.В. Маляренко
В.О. Савченко