Справа №752/9882/15-ц
Провадження № 2/752/4354/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

02.11.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку, суд -

Встановив

В червні 2015 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням а саме, квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову представник позивача вказував, що він є власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло. Відповідачі по справі зареєстровані однак не проживають в квартирі з дня прописки. У зв'язку з чим позивачі посилаючись на правові підстави ст. 72 ЖК України просить суд захистити його право власності та визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату і час судового розгляду повідомлений належним чином, оголошення про його виклик в судове засідання опубліковано в газеті Урядовий кур'єр від 02.09.2015 року № 160 (5534), заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомили, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Всебічно і повно з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідно до вимог до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого на підставі розпорядження Відділу приватизації житла Голосіївської районної державної адміністрації від 10.10.2008 року № 34589, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних долях на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

З Довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційної організації-112 Голосіївського району» № 1119 від 20.05.2015 року у квартирі АДРЕСА_2 проживають та прописані три особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З актів від 24 квітня 2014 року, 22 жовтня 2014 року та 28 травня 2015 року вбачається, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі з 10 березня 2014 року.

З Довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «КВАРТЕТ» ЛТД від 18.03.2015 року № 858 вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровані шість осіб, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_11.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України, передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником, при умові збереження права власності на об'єкт нерухомості цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Таким чином, відповідачі, будучи зареєстрованими у належній позивачу квартирі, порушують його права власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, гарантовані ст. 319 ЦК України.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Так, суд, виходячи із засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності і з урахуванням балансу інтересів, вважає за необхідне задовольнити позов.

Задовольняючи позов суд враховував вимоги Цивільного та Житлового кодексу України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України солідарно з відповідачів на користь позивача суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10-11, 28-29, 57-60, 158, 179, 185, 208-209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та знаття з реєстраційного облік - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в даній квартирі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя