У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ЄВСТАФІЇВА О. К., ОСТРЯНСЬКОГО В.І.,
при секретарі:Зіньковець О.О.
за участю:ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2015 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області про стягнення коштів на відшкодування шкоди в зв'язку з бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Не погоджуючись з ухвалою судді ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу судді, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу разом з позовною заявою з додатками до неї до суду першої інстанції для вирішення питання про відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що відповідно до п. 30, 32 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року справи про відшкодування шкоди, завданої особі суб'єктом владних повноважень, незаконним звільненням працівника, якого було поновлено на роботі зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке сталося з вини посадової особи суб'єкта владних повноважень, розглядаються у порядку цивільного судочинства, якщо вони не заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, а тому суддя першої інстанції зробив неправильний висновок, відмовивши у відкритті провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції залишенню без зміни з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву, суддя першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відноситься до юрисдикції адміністративного суду,

З таким висновком судді суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з Головного управління Держземагентства у Чернігівській області суму коштів на відшкодування шкоди завданої його бездіяльністю, тривалістю 49 днів з 18.06.2015 року по 05.08.2015 року включно, в розмірі 8476, 02 грн., а саме, за затримку видачі трудової книжки.

Позивач працював заступником начальника відділу ринку оцінки земель Головного управління Держземагентства у Чернігівській області, тобто, на посаді яка відноситься до посад державного службовця. Відповідач є суб'єктом владних повноважень, спір виник саме з приводу проходження позивачем публічної служби, який повинен розглядатися за приписами кодексу про адміністративне судочинство.

Доводи позивача про те, що відповідачем йому було заподіяно шкоду незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади є передчасними та такими, що не відповідають матеріалам справи.

До того ж, в п. 30 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року, на який посилається апелянт, зазначено, що „за змістом частини першої статті 2, пункту 2 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби.

Спори з приводу стягнення безпідставно сплачених (без достатньої правової підстави) грошових сум не є публічно-правовими, тому відповідні заяви слід розглядати в порядку цивільного судочинства (статті 1212, 1213 ЦК).

В пункті 32 зазначеної постанови вказано, що „згідно з частиною третьою статті 49 Закону України від 09 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» держава має право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевої державної адміністрації, яка заподіяла шкоду, у розмірах і порядку, визначених законодавством. З урахуванням положень статті 15 ЦПК та пункту 2 частини другої статті 17, частини другої статті 21 КАС справи про відшкодування шкоди, завданої суб'єкту владних повноважень, незаконним звільненням працівника, якого було поновлено на роботі зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке сталося з вини посадової особи суб'єкта владних повноважень, розглядаються у порядку цивільного судочинства, якщо вони не заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Тобто, зазначені вище положення не стосуються відносин, які виникли між сторонами у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п. 1. ч. 1 ст. 312, ст. ст. 313, 314, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: