УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виділення у користування господарських споруд та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визначення порядку користування земельною ділянкою, про виділ частки із спільної часткової власності в натурі,

в с т а н о в и в:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_3 шляхом знесення за власний рахунок паркану, що розташований біля літньої кухні під літ. «Д» та сараєм літ. «З», що розташовані на території житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1

В решті позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення у користування господарських споруд відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою, про виділ частки із спільної часткової власності в натурі, про стягнення суми недоотриманої компенсації за частку у спільному майні, витрати за проведення експертизи залишено без задоволення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 06 грудня 1994 року, яке набрало законної сили, проведено розподіл ј частини домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Одесі між ОСОБА_5 і ОСОБА_3, як спадкоємцями за заповітом їхнього батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Крім того, врахувавши, що ОСОБА_3 не давав згоду на встановлення паркану біля літньої кухні під літ. «Д» та сараєм літ. «З», розташованих на території житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 суди дійшли правильного висновку про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю позивачу шляхом знесення за власний рахунок паркану.

Відмовляючи у задоволенні вимог про виділ у користування господарських споруд під літ. «Т» та літ. «У», суди обґрунтовано виходили з того, що порядок користування вказаним спорудами визначений на підставі Ленінського районного суду м. Одеси від 06 грудня 1994 року.

Вирішуючи спір в частині вимог за зустрічним позовом, суди виходили з того, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 26 жовтня 2014 року виділити в натурі ОСОБА_5 частину приміщення, яка була виділена у користування на підставі рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 06 грудня 1994 року є неможливим, при проведенні експертизи експертом не розраховувалась сума компенсації за виділену ОСОБА_5 частину у зв'язку із допущеною помилкою у висновку експерта від 24 січня 1994 року, варіант виділу групи приміщень ОСОБА_5 не відповідатиме обставинам, встановленим рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 06 грудня 1994 року, виділення сараю літ. «З» у користування будь-кому із співвласників можливе лише за умови компенсації вартості частки одним із співвласників на користь іншого, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильно висновку про залишення вказаного майна у спільній частковій власності сторін.

За встановлених обставин, суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявниця, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виділення у користування господарських споруд, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визначення порядку користування земельною ділянкою, про виділ частки із спільної часткової власності в натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року .

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня