УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г., Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації на прилюдних торгах,за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 - на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ «ПроКредит Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив: звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, частково задовольнити вимоги ПАТ «ПроКредит Банк» у розмірі 3 766 373 грн 44 коп., з яких:

- заборгованість за кредитним договором від 23 серпня 2006 року № 3.14099/Л-1306/12.03 та кредитним договором від 28 серпня 2006 року № 3.14099/Л-1306/12.03-2: капітал кредиту - 176 578 грн 34 коп., відсотки за графіком - 3 531 грн 54 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 14 788 грн 40 коп., пеня - 190 576 грн 51 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2006 року № 3.15625/Л-1306/12.03: капітал кредиту - 294 777 грн 79 коп., відсотки за графіком - 5 895 грн 51 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 24 687 грн 64 коп., пеня - 317 112 грн 16 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року № 3.19185/Л-1306/12.03: капітал кредиту - 282 539 грн 43 коп., відсотки за графіком - 5 274 грн 05 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 22 085 грн 19 коп., пеня - 302 433 грн 33 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 3.20863/Л-1306/12.03: капітал кредиту - 112 201 грн 10 коп., відсотки за графіком - 1 621 грн 68 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 8 485 грн 38 коп., пеня - 121 296 грн 69 коп.; заборгованість за кредитним договором від 25 березня 2008 року № 3.20867/Л-1306/12.03: капітал кредиту - 461 807 грн 53 коп., відсотки за графіком - 10 044 грн 29 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 34 808 грн 72 коп., пеня - 484 753 грн 82 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2008 року № 3.22123/Л-1306/12.03-ДТ1 та кредитним договором від 16 липня 2008 року № 3.22123/Л-1306/12.03-ДТ2: капітал кредиту - 386 611 грн 28 коп., відсотки за графіком - 8 838 грн 25 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 34 657 грн 38 коп., пеня - 418 527 грн 29 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 28 липня 2009 року № 302.40858/Л-1306/12.03: капітал кредиту - 17 241 грн 61 коп., відсотки за графіком - 351 грн 05 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 2 815 грн 73 грн., пеня - 22 031 грн 76 коп.

Позивач також просив на період реалізації предмета іпотеки з метою збереження предмета іпотеки та забезпечення можливості реалізації заборонити здійснювати перепланування, перебудову, реконструкцію, ремонтні, будівельні роботи у предметі іпотеки, а також заборонити ОСОБА_6 здійснювати реєстрацію у вказаній квартирі третіх осіб, стягнути з ОСОБА_6 судові витрати.

Позивач посилався на те, що 09 грудня 2003 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_7 було укладено рамкову угоду № Л-1306/12.03, відповідно до умов якої позивач зобов'язувався здійснювати кредитування третьої особи у межах ліміту 300 тис. дол. США на строк 240 місяців, шляхом надання траншу, овердрафту, кредитної лінії і на підставі якої протягом 2006-2009 років між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договори про надання траншів.

На забезпечення виконання зобов'язань третьої особи між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 19 грудня 2006 року було укладено договір іпотеки № Л-1306/12.03-ІД 03, згідно з умовами якого відповідач передав у іпотеку позивачу нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, вартістю 193 162 грн.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитами утворилась заборгованість у розмірі 3 766 373 грн 44 коп., яка, незважаючи на неодноразові вимоги позивача про погашення заборгованості, погашена не була. Повідомлення банку про виникнення заборгованості, надіслане відповідачу, було залишене без належного реагування, внаслідок чого позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки та зобов'язати до вжиття заходів щодо збереження предмета іпотеки.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2014 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на заставне майно згідно з договором іпотеки від 01 грудня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кривицьким С.Ю., зареєстрованим у реєстрі за № 5360, - квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, шляхом реалізації на прилюдних торгах за початковою ціною 380 531 грн, в погашення заборгованостей за договорами в порядку:

- заборгованість за кредитним договором від 23 серпня 2006 року № 3.14099/Л-1306/12.03 та кредитним договором від 28 серпня 2006 року № 3.14099/Л-1306/12.03-2: капітал кредиту - 176 578 грн 34 коп., відсотки за графіком - 3 531 грн 54 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 14 788 грн 40 коп., пеня - 190 576 грн 51 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2006 року № 3.15625/Л-1306/12.03: капітал кредиту - 294 777 грн 79 коп., відсотки за графіком - 5 895 грн 51 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 24 687 грн 64 коп., пеня - 317 112 грн 16 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року № 3.19185/Л-1306/12.03: капітал кредиту - 282 539 грн 43 коп., відсотки за графіком - 5 274 грн 05 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 22 085 грн 19 коп., пеня - 302 433 грн 33 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 3.20863/Л-1306/12.03: капітал кредиту - 112 201 грн 10 коп., відсотки за графіком - 1 621 грн 68 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 8 485 грн 38 коп., пеня - 121 296 грн 69 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 25 березня 2008 року № 3.20867/Л-1306/12.03: капітал кредиту - 461 807 грн 53 коп., відсотки за графіком - 10 044 грн 29 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 34 808 грн 72 коп., пеня - 484 753 грн 82 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2008 року № 3.22123/Л-1306/12.03-ДТ1 та кредитним договором від 16 липня 2008 року № 3.22123/Л-1306/12.03-ДТ2: капітал кредиту - 386 611 грн 28 коп., відсотки за графіком - 8 838 грн 25 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 34 657 грн 38 коп., пеня - 418 527 грн 29 коп.;

- заборгованість за кредитним договором від 28 липня 2009 року № 302.40858/Л-1306/12.03: капітал кредиту - 17 241 грн 61 коп., відсотки за графіком - 351 грн 05 коп., відсотки за фактичне користування кредитними коштами - 2 815 грн 73 коп., пеня - 22 031 грн 76 коп.

На період реалізації предмета іпотеки заборонено здійснення перепланування, перебудови, реконструкції, ремонтних, будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1, а також заборонено ОСОБА_6 прописувати (реєструвати) у квартирі АДРЕСА_1 третіх осіб.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2014 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року касаційну скаргу ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2015 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9 -просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 09 грудня 2003 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_7 було укладено рамкову угоду № Л-1306/12.03, а 28 червня 2003 року було укладено додаткову угоду до рамкової угоди від 09 грудня 2003 року № Л-1306/12.03.

Відповідно до умов рамкової угоди та додаткової угоди ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», зобов'язувався здійснювати кредитування ОСОБА_7 у межах суми кредитування 300 тис. дол. США на строк 240 місяців, шляхом надання траншів, овердрафтів, кредитних ліній.

Надалі між позивачем та третьою особою - ОСОБА_7 було укладено:

- договір про надання траншу від 23 серпня 2006 року № 3.14099/Л-1306/12.03 та договір про внесення змін до договору про надання траншу від 19 лютого 2009 року № 1, відповідно до умов якого третій особі було надано кредит в розмірі 35 тис. дол. США строком користування 39 місяців зі сплатою 15 % річних;

- договір про надання траншу від 28 серпня 2006 року № 3.14099/Л-1306/12.03-2 та договір про внесення змін до договору про надання траншу від 19 лютого 2009 року № 1, відповідно до умов якого третій особі було надано кредит в розмірі 16 тис. дол. США строком користування 60 місяців зі сплатою 15 % річних;

- договір про надання траншу від 19 грудня 2006 року № 3.15625/Л-1306/12.03 та договір про внесення змін до договору про надання траншу від 19 лютого 2009 року № 1, відповідно до умов якого третій особі було надано кредит в розмірі 55 тис. дол. США строком користування 60 місяців зі сплатою 15 % річних;

- договір про надання траншу від 18 жовтня 2007 року № 3.19185/Л-1306/12.03 та договір про внесення змін до договору про надання траншу від 19 лютого 2009 року № 1, відповідно до умов якого третій особі було надано кредит в розмірі 40 тис. дол. США строком користування 84 місяців зі сплатою 14 % річних;

- договір про надання траншу від 07 березня 2008 року № 3.20863/Л-1306/12.03 та договір про внесення змін до договору про надання траншу від 19 лютого 2009 року № 1, відповідно до умов якого третій особі було надано кредит в розмірі 15 тис. дол. США строком користування 120 місяців зі сплатою 13,5 % річних;

- договір про надання траншу від 25 березня 2008 року № 3.20867/Л-1306/12.03 та договір про внесення змін до договору про надання траншу від 19 лютого 2009 року № 1, відповідно до умов якого третій особі було надано кредит в розмірі 60 тис. дол. США строком користування 120 місяців зі сплатою 13,5 % річних;

- договір про надання траншу від 02 липня 2008 року № 3.22123/Л-1306/12.03-ДТ1 та договір про внесення змін до договору про надання траншу від 19 лютого 2009 року № 1, відповідно до умов якого третій особі було надано кредит в розмірі 35 тис. дол. США строком користування 120 місяців зі сплатою 16 % річних;

- договір про надання траншу від 16 липня 2008 року № 3.22123/Л-1306/12.03-ДТ2 та договір про внесення змін до договору про надання траншу від 19 лютого 2009 року № 1, відповідно до умов якого третій особі було надано кредит в розмірі 15 тис. дол. США строком користування 120 місяців з сплатою 16 % річних;

- договір про надання траншу від 28 липня 2009 року № 302.40858/Л-1306/12.03, відповідно до умов якого третій особі було надано кредит в розмірі 45 457 грн строком користування 18 місяців зі сплатою 28 % річних.

Всупереч вимогам цих договорів третя особа не забезпечила своєчасного погашення кредитів, незважаючи на надіслання вимог про погашення заборгованості, і станом на 26 квітня 2011 року загальна сума заборгованості становила 3 766 373 грн 44 коп.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 перед позивачем, що виникають із рамкової угоди від 09 грудня 2003 року № Л-1306/12.03 та наступних додаткових угод, договорів про надання траншів, договорів про надання овердрафту, 19 грудня 2006 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки № Л-1306/12.03-ІД03, посвідчений нотаріально за реєстровим № 5360, відповідно до умов якого відповідач передала, а позивач прийняв у іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6

01 вересня 2011 року позивачем було надіслано відповідачу та третій особі вимогу про усунення порушення кредитних зобов'язань протягом 30 днів з дня одержання вимоги та про попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке було одержано відповідачем 06 вересня 2011 року.

Відповідачем умови договору іпотеки виконані не були, заборгованість за договорами залишилась непогашена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем та третьою особою заборгованість за договорами кредиту не погашено, а тому дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що загальна сума заборгованості ОСОБА_7 перед банком становить 3 766 373 грн 44 коп. Відповідачем умови договору іпотеки не виконані, заборгованість за договорами не погашена.

Доводи особи, яка подала скаргу, щодо спливу строку позовної давності, а також застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2014 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий В.С. Висоцька
Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська