Справа № 461/2705/15 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/7026/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Фейір К.О.

з участю: відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 (ОСОБА_3) на рішення Галицького районного суду м.Львова від 19 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 (ОСОБА_3) до ОСОБА_2, третя особа Перша Львівська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (ОСОБА_3) про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_3 (ОСОБА_3) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Перша Львівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, в якому просив:

- визнати заповіт ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2, складений та посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори щодо спадкування квартири за адресою: АДРЕСА_1 - недійсним.

- визнати поважними причини неподання ним заяви до Першої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини;

- визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини;

- визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 09.02.2006 року державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Спільник З.В. було записано заповіт зі слів бабці позивача - ОСОБА_4, яким вона заповіла усе своє майно йому, зокрема, спірну квартиру АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, однак про її смерть позивач дізнався лише у листопаді 2014 року, оскільки проживає у ФР Німеччина. 16.11.2014 року при зверненні до нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини, йому стало відомо про наявність заповіту ОСОБА_4, за яким спірну квартиру вона заповіла відповідачці ОСОБА_2 Вважає вказаний заповіт недійсним, посилаючись на те, що його бабця була людиною літнього віку з серйозними психічними розладами. Зазначає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки постійно проживає за межами України. На підставі наведеного просив задовольнити його позов.

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 (ОСОБА_3) про відшкодування майнової шкоди, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1500 грн. на відшкодування витрат, пов'язаних з ремонтом дверей та заміною всіх чотирьох замків в квартирі АДРЕСА_1.

Зустрічний позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 пошкодив двері до спірної квартири, чим спричинив їй майнову шкоду в сумі 1500 грн. Крім того, вважає позовні вимоги в частині визнання заповіту недійсним безпідставними, такими, які не підтверджені жодними доказами. Зазначає про те, що за час життя ОСОБА_4 вона доглядала її, відповідач не виявляв жодної турботи до померлої та не допомагав матеріально. Просила відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19 серпня 2015 року первісний позов ОСОБА_3 задовольнено частково.

Визначено ОСОБА_3 (ОСОБА_3) додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смертіОСОБА_4., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном на 2 (два) місяці з моменту вступу даного рішення в законну силу.

В решті задоволення первісного позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно відмовив йому у задоволенні решти позовних вимог. Зазначає, що судом не було з'ясовано психічний стан його бабці ОСОБА_4 на час складання оспорюваного заповіту. Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

Позивач, повідомлений про дату та час судового засідання в порядку ч.5 ст. 76 ЦПК України шляхом вручення судової повістки його представнику ОСОБА_6 в судове засідання апеляційної інстанції особисто та його представник не з'явились, причини неявки суду не повідомили, тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст.. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 у віці 72 років (а.с. 4- копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1), яка заповітом від 07 вересня 2010р., посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державно нотаріальної контори Сулимою Н.Б., зареєстровано в реєстрі за № 6-1997, на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 заповіла своїй племінниці ОСОБА_2 (а.с. 19).

На заповіті ОСОБА_4 власноручно написала, що заповіт прочитала вголос і підписала його особисто.

Наявними в матеріалах справи письмовими документами підтверджується, що спадкоємець ОСОБА_2 є рідною племінницею ОСОБА_4, тому доводи позивача про те, що його рідна бабця через свій психічний стан заповіла свою квартиру чужій людині, не відповідають дійсності.

Судом встановлено, що спадкодавець не перебувала на обліку з приводу психічного захворювання, ніколи не проходила лікування по цьому захворюванню, працювала викладачем іноземної мови, довго зберігала працездатність, надавала уроки учням, здійснювала догляд за дітьми.

Позивача не надав суду доказів протилежного, не звертався з клопотанням про призначення судово-психіатричної допомоги, тому суд правильно відмовив у його позовних вимогах у частині визнання заповіту від 07.09.2010р. в користь ОСОБА_2 недійсним.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

З врахуванням зазначених вимог закону попередній заповіт ОСОБА_4 від 04 лютого 2006р., яким усе своє майно, в тому числі і квартирі АДРЕСА_1 вона заповіла онукові ОСОБА_3, є скасованим новим заповітом від 07.09.2010р. в частині спадкування ним квартири та залишається чинним в частині іншого спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 та не охоплено останнім заповітом від 07.09.2010р.

Оскільки позивач на час смерті ОСОБА_4 та протягом строку для прийняття спадщини постійно проживав у Німеччині у суду були підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття іншої, окрім квартири, спадщини після смерті ОСОБА_4

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 (ОСОБА_3) відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк