Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Коротуна В.М., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, Управління комунальної власності Херсонської міської ради про захист прав власності; за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон Ольга Олександрівна, ОСОБА_11, Реєстраційна служба Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, Херсонська міська рада, ОСОБА_12, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом надання вільного доступу та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13 лютого 2012 року скасовано рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 19 липня 2011 року на підставі якого ОСОБА_13 05 грудня 2011 року здійснила приватизацію квартири АДРЕСА_1, про що їй було видано свідоцтво Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, та яку вона у подальшому подарувала ОСОБА_11

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2013 року визнано недійсними приватизаційне свідоцтво про право власності від 05 грудня 2011 року, видане Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради на імʼя ОСОБА_13 та договір дарування від 09 грудня 2011 року; за позивачами визнано право користування житловим приміщенням спірної квартири.

09 серпня 2013 року на підставі постанови державного виконавця в рахунок погашення боргу та свідоцтва приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу від 19 серпня 2013 року право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_9

Оскільки реалізація спірної квартири відбулась з порушеннями, а саме: ухвалою слідчого судді від 25 березня 2013 року на квартиру накладено арешт, про що було повідомлено державного виконавця 16 липня 2013 року, позивачі, з урахуванням уточнень, остаточно просили: встановити факт незаконності переходу права власності на спірну квартиру від ОСОБА_11 до ОСОБА_9; скасувати рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. від 19 серпня 2013 року про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_9; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності видане приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. про придбання ОСОБА_9 спірної квартири; скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_9 та ОСОБА_11; відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивачів шляхом зобовʼязання Реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні поновити запис про реєстрацію права на квартиру за тим власником, який існував до приватизації спірної квартири.

Заперечуючи проти задоволення вказаних вимог, ОСОБА_9 подав зустрічний позов, указуючи про те, що він є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідачі, проживаючи у цій квартирі, перешкоджають йому володіти та користуватись нею, тому просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні спірною квартирою шляхом зобовʼязання відповідачів надати йому вільний доступ до квартири та виселити відповідачів зі спірної квартири.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 травня 2015 року в задоволенні первинного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та зустрічного позову ОСОБА_9 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первинного позову скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні первинних позовних вимог з інших підстав, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення в частині відмови в задоволенні його зустрічних позовних вимог скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення цих вимог, у решті рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом.

Судами встановлено, що рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 19 липня 2011 року за ОСОБА_13 визнано право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, зобов'язано Виконавчий комітет Херсонської обласної ради укласти з ОСОБА_13 договір найму вказаної квартири, зобов'язано сектор ГІРФО Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області поставити ОСОБА_13 на реєстраційний облік за вказаною адресою.

Розпорядженням начальника управління комунальної власності від 05 грудня 2011 року № 301 задоволено прохання наймача ОСОБА_13 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності на квартиру.

09 грудня 2011 року ОСОБА_13 на підставі договору дарування подарувала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_11

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13 лютого 2012 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 19 липня 2011 року було скасовано і ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_13 відмовлено у задоволенні її позовних вимог про визнання права користування житловим приміщенням, зобовʼязання укласти договір найму, постановку на реєстраційний облік.

Ухвалою слідчого судді Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 березня 2013 року накладено арешт на спірну квартиру.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 04 грудня 2013 року, визнано недійсним приватизаційне свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 05 грудня 2011 року, видане управлінням комунальної власності Херсонської міської ради на ім'я ОСОБА_13 Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 09 грудня 2011 року, укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_11 Визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні під час примусового виконання рішення суду про звернення стягнення шляхом продажу квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_11, відповідно до положень ч. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову від 09 серпня 2013 року та складено акт про передачу майна стягувачу, за якими спірна квартира була передана ОСОБА_9 за ціною, що дорівнює початковій вартості майна. На підставі постанови та акта державного виконавця про передачу майна стягувачу приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. видав свідоцтво про придбання квартири ОСОБА_9

Відмовляючи у задоволенні первинного позовуОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не надано суду належних та допустимих доказів порушення відповідачем їхніх прав як наймачів спірної квартири.

Апеляційний суд з указаним висновком місцевого суду не погодився і ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні первинного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з тих підстав, що ними неправильно обраний спосіб захисту своїх порушених прав.

При цьому апеляційний суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, зазначав, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 04 грудня 2013 року, було встановлено незаконність переходу права власності на спірну квартиру від особи, яка не мала права відчуження майна ОСОБА_13 до ОСОБА_11 та визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 право користування спірною квартирою. Також визнано недійсним правочин, за яким відбулося відчуження майна.

Таким чином, апеляційний суд вважав, що позивачі за первинним позовом відповідно до приписів глави 30 ЦК України довели підстави захисту свого порушеного права щодо користування квартирою, яке є порушеним, оскільки державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні під час примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона про звернення стягнення шляхом продажу спірної квартири, що належала ОСОБА_11, відповідно до положень ч. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову від 09 серпня 2013 року та складено акт про передачу майна стягувачу, яким є ОСОБА_9 На підставі зазначених постанови та акта державного виконавця приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О.О. видав свідоцтво про придбання квартири ОСОБА_9 За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність доказів порушеного права позивачів на користування належним їм майном є безпідставними.

На підставі зазначеного апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримав вимог ст. 10 ЦПК Українищодо обовʼязку суду сприяти всебічному і повному зʼясуванню обставин справи та не встановив належність обраного позивачами за первинним позовом способу захисту прав та його відповідність ст. 16 ЦК України. Крім того, суд указав, що з урахуванням вищевказаного судового рішення ОСОБА_9 не набув права власності на спірну квартиру, тому його позовні вимоги безпідставні.

Колегія суддів з висновком апеляційного суду повністю погодитися не може з огляду на наступне.

Зміст рішення апеляційного суду передбачено в ст. 316 ЦПК України, в якому, зокрема, зазначаються мотиви зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені апеляційним судом, і визначені відповідно до них правовідносини; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Виходячи з положень зазначених процесуальних норм та положень статей 213, 214, 316 ЦПК України ухвалене апеляційним судом рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд повинен вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 214 ЦПК України).

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_9 не відповідає.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання апеляційного суду на рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 21 серпня 2013 року, яким було встановлено незаконність переходу права власності на спірну квартиру від ОСОБА_13 до ОСОБА_11 та покладення в основу свого рішення вказаних обставин є безпідставним, оскільки відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_9 до участі у розгляді справи залучений не був, тому в силу ст. 61 ЦПК України це рішення не має преюдиційного значення для даної справи, оскільки в ній беруть участь інші особи.

З урахуванням указаного при вирішенні даної справи судом повинні застосовуватися загальні принципи доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, як це передбачено положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Установлено, що ОСОБА_9 придбав спірну квартиру з прилюдних торгів під час примусового виконання рішення суду про звернення стягнення шляхом продажу квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_11 09 серпня 2013 року винесено постанову та складено акт про передачу майна стягувачу, за якими спірна квартира була передана ОСОБА_9 за ціною, що дорівнює початковій вартості майна. На підставі постанови та акта державного виконавця про передачу майна стягувачу приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу НікодонО.О. видав свідоцтво про придбання квартири ОСОБА_9

Заявляючи зустрічний позов, ОСОБА_9, вважаючи порушеними свої права власника, керувався положеннями ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, які регулюють питання права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відмовляючи в зустрічному позові ОСОБА_9, апеляційний суд зазначав, що останній не набув на законних підставах право власності на квартиру, тому у нього відсутні підстави для усунення перешкод в користуванні квартирою.

Разом із тим апеляційний суд на порушення вимог ст. 316 ЦПК України не взяв до уваги, що останній придбав квартиру з прилюдних торгів під час примусового виконання рішення суду. Відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку, підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Проте недійсними прилюдні торги визнані не були, тобто має місце договір купівлі-продажу, відповідно до якого власником квартири є ОСОБА_9, права якого порушені.

Таким чином, апеляційний суд не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення апеляційного суду в частині відмови в зустрічному позові ОСОБА_9 підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий апеляційний розгляд.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у решті не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року в частині відмови в зустрічному позові ОСОБА_9 скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до апеляційного суду Херсонської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська