пр. № 4-с/759/157/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Коваль О.А. при секретарі Ярмощук К.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Скуржинської Н.М., заінтересована особа: ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із скаргою на рішення головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Скуржинсьої Н.М. про закінченя виконавчого провадження № 45444009 за виконавчим листом № 2-2988, виданого 13.02.2004 року Ленінградським судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі ? частки заробітку щомісяця на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке було постановлено вказаним головним державним виконавцем 12.03.2015 року.

Разом із скаргою суду подано клопотання про поновлення строку для подання вказаної скарги, яку представник ОСОБА_1 підтримала у судовому засіданні, пояснивши, що постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2015 року її довіритель отримала приблизно через два тижні від дати її постановлення, проте у зв»язку із своєю юридичною необізняністтю така про порушення свого права дізналася лише після консультації у адвокатському об»єднані, до якого звернулась 08.10.2015 року, з огляду на що вважає порушені нею строки з поважних причин, які суд просить поновити.

Суб"єкт оскарження головний державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Скуржинська Н.М. в судове засідання не з»явилась, відповідного представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у зв"язку з чим суд, враховуючи передбачені ЦПК України строки розгляду справи, вважає за можливе розглядати вказане питання без участі такої.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти прийняття до розгляду вказаної заяви, оскільки така подана неналежною стороною, зокрема ОСОБА_1, вказуючи, що з моменту набуття повноліття Микита на утримання якого стягувалися вказані аліменти і має право на таке оскарження постанови ВДВС. Крім того, вказав на пропущення строків звернення до суду із такою скаргою, її необгрунтованість та недоведеність. Заслухавши в судовму засіданні пояснення з»явившихся у судове засідання учасників процесу, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Так, із наданих документів вбачається, що на виконанні Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва перебувало виконавче провадження № 45444009 за виконавчим листом № 2-2988, виданого 13.02.2004 року Ленінградським судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі ? частки заробітку щомісяця на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, яке згідно постанови головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Скуржинської Н.М. було закінчено на підставі п.6 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказану постанову про закінчення виконавчого провадження було направлено сторонам вказаного виконавчого провадження, що підтверджується відповідним супровідним листом від 12.03.2015 року та не заперечується жодною із сторін у даному судовому засіданні.

Згідно пояснень представника ОСОБА_1, таку постанову її довіритель дійсно отримувала, в тому ж місяці 2015 року, коли таку було постановлено.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що вказану скаргу на зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2015 року, нею було подано лише 08.10.2015 року, тобто з порушеням строку визначеного ст. 385 ЦПК України.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 28.01.2013, № 24-152/0/4-13 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі" та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «"Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі" від 07.02.2014 року за № 6 у разі якщо подано клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, то у будь-якому випадку це клопотання вирішується в судовому засіданні відповідно до вимог статті 73 ЦПК. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, то суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПКне містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом (ст. 71 ЦПК України).

Згідно ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Так, вказуючи на поважність порушення строку визначного ст. 385 ЦПК України представник ОСОБА_1 зазначає на те, що її довіритель не є фахівцем у галузі права, а тому отримавши приблизно в кінці березня 2015 року постанову ВДВС про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2015 року не знала про її протиправність, лише після юридичної консультації про таке порушення довідалася.

Але, такі причини не можуть бути визнані судом поважними, оскільки незнання відповідного закону не свідчить про поважність пропуску строків, які передбачені для оскарження рішення державного органу.

Крім того, судом враховується і те, що в самій постанові ВДВС про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2015 року таке право на оскарження саме у десятиденний строк було роз»яснено сторонам. Посилання представника ОСОБА_1 на необізнаність саме про протиправність такої постанови оцінюється кретично, оскільки такого рішення суду з приводу протиправності постанови ВДВС від 12.03.2015 року надано суду не було.

Вбачається із наданих документів і те, що ОСОБА_1 18.08.2015 року подала до того ж Святошинського районного суду м.Києва позовну заяву про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання, що все таки в сукупності із встановленим вище вказує на об»єктивну можливість особи скористатися саме тим способом захисту, яким вважає необхідним.

Отже, оскільки, визначений ч. 1 ст. 385 ЦПК України строк звернення до суду із такою скаргою пропущено скаржником без поважних причи така підлягає залишенню без розгляду.

Щодо посилань представника заінтереосваної особи щодо неприйняття такої справи до розгляду судом взагалі та подання такої скарги неналежною стороною, то слід зазначити, що ч.3 ст. 121 ЦПК України визначені чіткі підстави повернення заяви, ч.2 ст. 122 ЦПК України підстави для відмови у відкритті провадження у справі, які зокрема оцінюються судом під час вирішення питання прийняття справи до свого провадження, тоді як неприйняття до судового розгляду з інших обставин є незабезпеченням доступу до правосуддя.

Щодо неналежності сторони на подачу такої скарги, то суб'єктний склад сторін спору про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця ДВС регламентується нормами ЦПКі Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 383 ЦПКУкраїни сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження"сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Із матеріалів наданих суду, зокрема рішення суду про стягнення аліментів, відповідного виконавчого листа та постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2015 року вбачається, що сторонами такого провадження є ОСОБА_3 та ОСОБА_1, по якому заміни сторони не вбачається.

З огляду на, що твердження представника заінтересованої особи в частині неналежності сторони на подачу такого та відповідно неможливісстю у зв"язку з цим прийняти такої скарги до судового розгляду є необгрунтованими.

Оскільки суд, вище дійшов висноску про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку та залишення такої скарги без розгляду, тому по суті заявлених обставин скарга вирішенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71, 72, 293, 385 ЦПК України, ЗУ "Про виконавче провадження", Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва Скуржинської Н.М., заінтересована особа: ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом пяти днів з дня проголошення, для тих хто був відсутній при оголошенні з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя