Справа № 487/455/15-ц
Провадження № 2/487/875/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., при секретарі Плетенчук О.О., за участю представника позивача - Носової О.Г., відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне Акціонерне Товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/58102 від 20.11.2006 р. у сумі 16438,56 доларів США(еквівалент 212 899,41 грн.), а також судових витрати. Під час розгляду справи представник позивача уточнила позовні вимоги та просила достроково стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 22634,95 доларів США (еквівалент 494 690,14 грн.).; солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у сумі 10018,96 доларів США (еквівалент 218 965,84 грн.) та судовий збір у розмірі 7420,35 грн.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала, посилаючись на невиконання відповідачами договірних зобов'язань, просила позов задовольнити. Пояснила, що в зв'язку з порушенням відповідачкою ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором Банком 10.09.2014 року було надіслано боржнику та поручителям вимогу про дострокове виконання зобов'язань, але з невідомих причин вимога поручителю ОСОБА_4 була помилково направлена за неправильною адресою в м. Миколаїв Львівської області, в зв'язку з чим Банк просить достроково стягнути з боржника ОСОБА_2 солідарно з поручителем ОСОБА_3 всю заборгованість за кредитним договором станом на 22.09.2015 року в сумі 22634,95 доларів США (еквівалент 494 690,14 грн.), яка складається з: заборгованості за кредитом - 13935,57 доларів США (еквівалент 304 563,92 грн.), заборгованість за відсотками - 2957,29 доларів США (еквівалент 64 632,00 грн.), пеня - 5742,09 доларів США (еквівалент 125 494,22 грн.), а з ОСОБА_2 солідарно з поручителем ОСОБА_4 лише прострочену заборгованість за кредитним договором станом на 22.09.2015 року в сумі 10018,96 доларів США (еквівалент 218 965,84 грн.), як складається з: заборгованості за кредитом - 1359,66 доларів США (еквівалент 29715,57 грн.), заборгованість за відсотками - 2917 доларів США (еквівалент 63 756,05 грн.), пеня - 5742,09 доларів США (еквівалент 125 494,22 грн.).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, разом з тим не заперечувала укладення кредитного договору та отримання кредиту в сумі 25000 доларів США строком до 20.11.2026 р. зі сплатою 15% річних. Пояснила, що з моменту підписання договору вона у строк визначений графіком погашала борг та від своїх обов'язків не відмовлялась. Однак, в подальшому, у зв'язку із знеціненням гривні та погіршенням її матеріального становища, вона не в змозі сплачувати кредит та написала заяву про реструктуризацію боргу, проте їй відмовили. Також зазначила, що вона не ухиляється від виконання зобов'язань та по мірі можливості сплачує кредит. Крім того, вважає, що кредитний договір був укладений з порушенням законодавства оскільки позивач не надав їй повну інформацію стосовно кредиту, не попередив про можливі валютні ризики, умови договору є несправедливими оскільки всі ризики щодо зростання курсу валюти покладені на неї.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені ОСОБА_2, просив в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнали позов, посилаючись на порушення Банком вимог п.п.6.5 п. 6 кредитного договору та п.п.2.2 п.2 договору поруки щодо направлення вимоги про дострокове стягнення заборгованості. Так, ОСОБА_4 вимога про дострокове повернення кредиту не направлялась, а тому він не був обізнаний про наявність заборгованості за кредитним договором. Просили в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 20 листопада 2006 року укладено договір № 014/08-112/58102 про надання кредиту в сумі 25000,00 доларів США строком до 20 листопада 2026 року зі сплатою 15% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 20 листопада 2006 року укладено договір поруки № 010/08-112/58102/П1, відповідно до умов якого ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 014/08-112/58102 від 20.11.2006 року, в повному обсязі цих зобов'язань, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Також, 20 листопада 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 010/08-112/58102/2, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 014/08-112/58102 від 20.11.2006 року, в повному обсязі цих зобов'язань, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Так, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виконав умови кредитного договору та надав кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок ОСОБА_2, що підтверджено випискою по рахунку №22131591 та поясненнями відповідача ОСОБА_2

Відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором № 014/08-112/58102 від 20.11.2006 р. належним чином не виконали.

Згідно з наданим позивачем розрахунком та виписками по рахунках ОСОБА_2 прострочена заборгованість останньої по сплаті кредиту почала утворюватися з 15.07.2014 року та станом на 22.09.2015 р. складає 1359,66 доларів США, сума кредиту про дострокове стягнення якої заявляє вимоги позивач складає 12575,91 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками почала утворюватися з 15.08.2010 року, періодично погашалась позичальницею та станом на 22.09.2015 року складає 2957,29 доларів США, пеня за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом нарахована з 26.10.2012 року та складає 5742,09 доларів США.

З урахуванням викладеного суд прийшов до переконання про доведення позивачем існування заборгованості ОСОБА_2 перед Банком за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом (1459,99+12575,91) - 13935,97 дол. США (еквівалент 304563,92 грн.) та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 2957,29 доларів США.

Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком розміру пені за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, виходячи з наступного.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Як установлено судом, пунктом 9.1 кредитного договору № 014/08-112/58102, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому Договорі.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Оскільки кредитор (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернувся до суду із зазначеним позовом шляхом направлення поштового відправлення 17.12.2014 р., то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову, тобто з 17.12.2013 р.

Таким чином, застосовуючи положення ч.2 ст. 258 ЦК України, суд вважає, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню пеня у розмірі 5629 дол. США (еквівалент 123022,62 грн.).

Щодо вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів, суд виходить із такого.

Пунктом 4.1 Договорів поруки передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання. Також порука припиняється, якщо Кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до Поручителя (п.4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Як роз'яснено в пункті 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, строк припинення поруки договором не узгоджено.

Крім того, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається з умов кредитного договору № 014/08-112/58102 погашення кредиту здійснюється згідно Графіку (п.1.3), та відповідно до п.5.1 кредитного договору і Графіку погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 15 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. Таким чином, виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимоги до поручителів можуть бути пред'явлені в межах шестимісячного строку, тобто за шість місяців які передували зверненню до суду з позовом (17.12.2014 року), а саме з 17.06.2014 р.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-53цс14.

Доводи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5, щодо не направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, судом оцінюються критично, оскільки, відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, позовні вимоги в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 підлягають задоволенню як за період з 17.06.2014 р., так і про дострокове стягнення суми кредиту, а в частині стягнення заборгованості, яка виникла до 17.06.2014 року задоволенню не підлягають.

Щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4, то з урахуванням меж заявлених позовних вимог вони підлягають задоволенню за період з 17.06.2014 року по 15.09.2015 року, а в частині стягнення заборгованості, яка виникла до 17.06.2014 року задоволенню не підлягають.

Доводи відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо несправедливості умов кредитного договору та його невідповідності вимогам закону, судом оцінюються критично, оскільки даний кредитний договір та договори поруки в судовому порядку не оспорювались. З огляду на наведене суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і стягненню з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №014/08-112/58102 від 20.11.2006 року в сумі 22521,86 доларів США, що еквівалентно 492218,54 грн., яка складається: - заборгованість за кредитом 13935,97 дол. США (еквівалент 304563,92 грн.); - заборгованість за процентами - 2957,29 дол. США (еквівалент 64632,00грн.); пеня - 5629 дол. США (еквівалент 123022,62 грн.)

з якої (загальної суми заборгованості):

-солідарно з ОСОБА_3 - 20475,61 дол. США , що еквівалентно 447497,45 грн., яка складається: - заборгованість за кредитом 13929,31 дол. США (еквівалент 304427,10 грн.); - заборгованість за процентами - 2303,89 дол. США (еквівалент 50351,85 грн.); пеня - 4242,41 дол. США (еквівалент 92718,49 грн.)

солідарно з ОСОБА_4 - 7899,7 дол. США, що еквівалентно 172649,10 грн., яка складається: - прострочена заборгованість за кредитом 1353,4 дол. США (еквівалент 29578,77 грн.); - заборгованість за процентами - 2303,89 дол. США (еквівалент 50351,85 грн.); пеня - 4242,41 дол. США (еквівалент 92718,49 грн.).

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України у разу часткового задоволенню позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Так, при зверненні до суду з позовом Банком було сплачено судовий збір в сумі 2128,99 грн. виходячи з гривневого еквіваленту ціни позову 212 899,41 грн. В подальшому розмір позовних вимог було збільшено та в гривневому еквіваленті ціна позову складала 494 690,14 грн., тобто збільшено на 281 790,73 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред'явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

На момент звернення позивача до суду із заявою про збільшення позовних вимог ставка судового збору дорівнювала 1,5 відсотки ціни позову. Виходячи з суми на яку було збільшено позовні вимоги (281790,73 грн.) судовий збір підлягав доплаті в сумі 4226,86 грн., а фактично сплачено позивачем 5291,36 грн. Таким чином, переплачений судовий збір в сумі 1064,50 грн., відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», підлягає поверненню позивачу.

Виходячи із засад пропорційності присудження судових витрат розміру задоволених вимог та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальній сумі 6324,07 грн., а пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів з ОСОБА_2 підлягає стягненню - 2761,09 грн., з ОСОБА_3 - 1918,73 грн., а з ОСОБА_4 - 1644,25 грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути на користь Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №014/08-112/58102 від 20.11.2006 року в сумі 22521,86 доларів США, що еквівалентно 492218,54 грн., яка складається: - заборгованість за кредитом 13935,97 дол. США (еквівалент 304563,92 грн.); - заборгованість за процентами - 2957,29 дол. США (еквівалент 64632,00грн.); пеня - 5629 дол. США (еквівалент 123022,62 грн.)

з якої (загальної суми заборгованості):

солідарно з ОСОБА_3 - 20475,61 дол. США , що еквівалентно 447497,45 грн., яка складається: - заборгованість за кредитом 13929,31 дол. США (еквівалент 304427,10 грн.); - заборгованість за процентами - 2303,89 дол. США (еквівалент 50351,85 грн.); пеня - 4242,41 дол. США (еквівалент 92718,49 грн.)

солідарно з ОСОБА_4 - 7899,7 дол. США, що еквівалентно 172649,10 грн., яка складається: - прострочена заборгованість за кредитом 1353,4 дол. США (еквівалент 29578,77 грн.); - заборгованість за процентами - 2303,89 дол. США (еквівалент 50351,85 грн.); пеня - 4242,41 дол. США (еквівалент 92718,49 грн.)

Стягнути на користь Публічного Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції судовий збір: з ОСОБА_2 - 2761,09 грн., з ОСОБА_3 - 1918,73 грн., з ОСОБА_4 - 1644,26 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у м. Миколаєві Миколаївської області повернути Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» надлишково сплачений судовий збір у сумі 1064,49 грн. (Одна тисяча шістдесят чотири гривні 49 копійок) за квитанцією № 445929 від 29.09.2015 р., сплачений у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення, та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядку, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: З.М. Сухаревич