Справа №: 398/2279/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"19" листопада 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Крімченко С.А.

при секретарі Куліковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи відділ опіки та піклування Олександрійської міської ради , прокуратура м.Олександрії про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення часів побачення з дитиною,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача і просять судовим рішенням усунути їм перешкоди в спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у його вихованні, встановивши дні та години побачень з дитиною - двічі на тиждень (вівторок, четвер) по 45 хв. після уроків у присутності класного керівника або психолога, або соціального педагога; кожної суботи з 10 год. до 13 год. на ігрових майданчиках, парках для спілкування з меншим братом ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_3 або за його згодою - ОСОБА_6 (бабусі по лінії батька). Свої вимоги мотивують тим, що вони являються рідною бабусею та рідною тіткою малолітнього ОСОБА_4 по лінії матері. Мати хлопчика ОСОБА_7 проживала в фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного проживання у них 2.08.2007 року народився син ОСОБА_8. Відповідач проблемами сім ї не цікавився, вживав наркотичні засоби, в свідоцтві про народження батько був записаний за заявою матері згідно ст. 135 СК України. В вересні 2007 року через неправомірну поведінку відповідача ОСОБА_7 припинила з останнім спільне проживання і переїхала з сином ОСОБА_8 проживати до матері, ОСОБА_1. Але вихованням дитини не займалася , вела аморальний спосіб життя , вживала наркотичні засоби. Вихованням та утриманням дитини займалися вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_3 після припинення спільного проживання з ОСОБА_7 життям дитини не цікавився , батьківських обов»язків щодо неї не виконував, участі в вихованні та утриманні дитини не приймав. 27.09.2012 року ОСОБА_7 народила ще одну дитину ОСОБА_5, який був записаний за вказівкою матері. Після народження дитини вона покинула будинок матері і життям дітей не цікавилася. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року ОСОБА_7 було позбавлено батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 669 від 19 вересня 2013 року ОСОБА_9 було тимчасово влаштовано до сімї бабусі ОСОБА_10 А також рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 669 від 19 вересня 2013 року її призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_5. В травні 2013 року відповідач ОСОБА_3 подав в суд заяву про визнання свого батьківства відносно сина ОСОБА_8. В ході розгляду справи була проведена експертиза , яка підтвердила факт батьківства відповідача.Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 27 січня 2014 року ОСОБА_3 визнано батьком малолітнього ОСОБА_9, змінено прізвище дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_3. 14.04.2014 року відповідач самовільно забрав малолітнього ОСОБА_9 з Олександрійської дитячої лікарні, в якій дитина проходила курс стаціонарного лікування, але у задоволенні позовів ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, а також про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відмовлено.На даний час малолітній ОСОБА_9 проживає з батьком, можливості бачитися з ОСОБА_9 їм не надає. Тому , за їхнім зверненням, рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради №8 від 24.04.2014 року їм, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, встановлено дні та часи побачень з дитиною - двічі на тиждень (вівторок, четвер) по 45 хв. після уроків в присутності класного керівника або психолога, або соціального педагога; кожної суботи з 10 год. до 13 год. на ігрових майданчиках, парках для спілкування з меншим братом ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_3 або за його згодою ОСОБА_6 (бабусі по лінії батька). Зазначене рішення жодного разу ОСОБА_6 виконане не було. Відповідач забороняє дитині з ними спілкуватися, налаштовує дитину проти них, забороняє педагогам допускати їх до спілкування з дитиною. Дійти згоди з відповідачем щодо їхньої участі в вихованні дитини та встановлення часів побачення з дитиною вони не можуть.Тому вимушені звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги. Пояснила, що з онуком ОСОБА_9 не може бачитися. Відповідач ізолював дитину від родичів, знайомих. Відповідач не дозволяє їй спілкуватися з дитиною. Погрожував їй по телефону.

Позивачка ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги. Пояснила, що відповідач не дозволяє бачитися з племінником. Коли дитина почала проживати з відповідачем, то її мати ОСОБА_1 двічі в приміщенні школи бачилася з дитиною. А потім відповідач заборонив вчителям дозволяти їм бачитися з дитиною, направивши в школу лист. А згодом перевів дитину в іншу школу.

Представник позивачів підтримав позовні вимоги. Пояснив, що дитина 6 років прожила з бабусею і остання та рідна тітка мають право на спілкування з дитиною.

Відповідач позов не визнав. Пояснив, що спілкування дитини з бабусею та тіткою буде шкодити дитині. Дитина не бажає спілкуватися з бабусею. Він не налаштовує дитину проти родичів, а навпаки баба налаштовує дитину проти нього, кричить. Неадекватна поведінка баби впливає на психіку дитини.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_11 вважає, що протиріччя сторін негативно впливають на дитину. Раніше позивачі заперечувати проти спілкування дитини з батьком, а тепер навпаки.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_12 вважає, що при вирішенні даного спору необхідно врахувати думку дитини та висновок психологів.

Представник прокуратури направив лист про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників, представників органу опіки та піклування , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 знаходився в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_13, дочкою позивачки ОСОБА_1 Від спільного проживання у них 2.08.2007 року народився син ОСОБА_8. Але в свідоцтві про народження дитини батько був записаний за заявою матері згідно ст. 135 СК України. З вересня 2007 року ОСОБА_7 припинила з ОСОБА_3 спільне проживання і переїхала з сином ОСОБА_8 проживати до матері ОСОБА_1 Але вихованням дитини не займалася , вела аморальний спосіб життя , вживала наркотичні засоби. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 27.01.2014 року встановлено батьківство ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_9. Повторно було видано 5 квітня 2014 року свідоцтво про народження дитини, де прізвище дитини змінене з « Сергачов» на « Тримбач» .

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 29.09.2014 року, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, було встановлено, що малолітній ОСОБА_9 майже з народження проживав з позивачкою ОСОБА_1 Вона піклувалася про нього, виховувала, намагалася створити всі необхідні умови для виховання та проживання дитини. Відповідач протягом 6 років не цікавився дитиною, не допомагав їй в вихованні дитини та утриманні. Лише після встановлення батьківства відповідач почав проявляти інтерес до дитини. Коли в квітні 2014 року ОСОБА_9 потрапив в лікарню , то відповідач приходив до дитини в лікарню, а потім примусово забрав дитину до себе додому і відмовився їй повертати. Не дозволяє їй бачитися з дитиною, налаштовує дитину проти неї. Відповідач ОСОБА_3 зазначив, що його співмешканка ОСОБА_7 в 2007 році народила сина ОСОБА_8. Але його батьком не записали, а записали батька з слів матері, щоб співмешканка могла отримувати допомогу як мати одиначка. Так як співмешканка зраджувала його і не приховувала це, то він не був впевнений , що ОСОБА_9 його син . Крім того, на той час він був наркозалежний і тому дійсно не проявляв належної уваги до дитини. З дитиною до 6 років бачився рідко. Від наркотичної залежності позбавився декілька років назад, веде нормальний спосіб життя, одружений, працює. Коли в 2013 році він дізнався , що Едик проживає з позивачкою , а мати дитини їх покинула, він вирішив провести експертизу і дізнатися, чи дійсно Едик являється його сином. В травні 2013 року звернувся в суд і рішенням суду в січні 2014 року його було визнано батьком дитини. Після встановлення батьківства він вирішив виконувати батьківські обовязки.

Встановлено, що заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року ОСОБА_7 було позбавлено батьківських прав відносно її сина ОСОБА_8.

З квітня 2014 року малолітній ОСОБА_9 проживає з своїм батьком - ОСОБА_3, останній без згоди бабусі ОСОБА_10 та малолітнього ОСОБА_9 змінив місце проживання дитини.

Встановлено, що малолітній ОСОБА_9 навчався в НВО «Олександрійська гімназія ім. Т.Шевченка ЗНЗ 1-11 ступенів - школа мистецтв». В листі №25 від 11.02.2014 року даного навчального закладу зазначено, що ОСОБА_9 спостерігається психологічною службою закладу з вересня 2013 року. Складні сімейні обставини, у яких перебуває хлопчик, не вплинули на його інтелектуальний розвиток. Едик має високий рівень розвитку інтелекту. Всі пізнавальні процеси розвинуті у повному обсязі і дозволяють його навчальній діяльності формуватися відповідно до віку. Поводить себе дитина адекватно. Єдиною проблемною зоною дитини є невизначеність сімейної ситуації. Вік дитини не дозволяє критично оцінювати дії дорослих , тому він насторожено ставиться до появи тата , не прагне контактувати з ним і не виявляє зацікавленості в тому, аби щось змінювалося в його житті. Заходи, які проводить соціальний педагог закладу ОСОБА_14 аби зблизити батька і сина максимально сприяють тому, щоб налагодити їх спілкування, а потім і стосунки. Татові варто дослухатися думки фахівців і не наполягати на швидкому зміні ставлення Едика до нього.

Згідно витягу з протоколу №6 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради від 27.03.2014 року , в якому зазначено, що комісія вирішила з метою покращення психологічного стану дитини, який реагує на події, які відбуваються між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 запропонувати дорослим налагодити стосунки та перестати конфліктувати.З метою подолання страху у Едика відносно батька запропоновано ОСОБА_1 та ОСОБА_3. разом забирати дитину зі школи, відвідувати збори.Вирішено, щоб 2 рази на тиждень: понеділок та середу з 14год. 30 хв.(тривалість зустрічей визначить психолог після першого спілкування) батько ОСОБА_3 приходив до навчального закладу та в присутності психолога , соціального педагога , бабусі ОСОБА_1 , соціального фахівця МЦ СССДМ в ігровій кімнаті спілкувався з Едиком.

Згідно витягу з протоколу №8 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради від 24.04.2014 року за погодженням з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 встановлено дні та часи побачень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: двічі на тиждень ( вівторок, четвер) по 45 хв. після уроків у присутності класного керівника або психолога, або соціального педагога; кожної суботи з 10 год. до 13 год. на ігрових майданчиках, парках для спілкування з меншим братом ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_3 або за його згодою - ОСОБА_6 ( бабусі по лінії батька).

Згідно листа директора НВО « Олександрійська гімназія ім. Т.Шевченка ЗНЗ 1-11 ступенів - школа мистецтв» від 27.05.2014 року , адресованого ОСОБА_1, зазначено, що працівники закладу не можуть забезпечити виконання рішення засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради від 24.04.2014 року. Пов»язано це з тим, що ОСОБА_3 подав заяву на імя директора про заборону зустрічей ОСОБА_4 з бабусею та тіткою, так як , на думку батька, зустрічі з дитиною направлені на розлад стосунків батька і сина.

В судовому засіданні сторони не змогли дійти згоди щодо участі позивачів, як найближчих родичів , в вихованні малолітнього ОСОБА_4 та визначенні часів побачення з дитиною.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить , зокрема , право на врахування її думки щодо питань , які стосуються її життя. Зокрема. відповідно до положень ст. 12 ч.1 Конвенції ООН від 20.11.1989 р. «Про права дитини» ( ратифікована Україною 27.02.1991 р.) держави-учасниці забезпечують дитині , здатній сформулювати власні погляди , право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань , що стосуються дитини . причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині , зокрема , надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду , що стосується дитини , безпосередньо або через представника.

У вітчизняному законодавстві теж закріплено відповідні положення , зокрема згідно з положенням ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку , має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання.Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 пояснив, що любить свого батька , бабусю і тітку, але батька любить більше. Спілкуватися з бабусею не хоче.Причину свого страху від спілкування пояснив сварками між батьком та бабусею.Пояснив, що хоче спілкуватися і з своїм рідним братом ОСОБА_5, але згодом додав, що буде спілкуватися, коли подорослішає.

Згідно висновку за результатами діагностичного дослідження малолітнього ОСОБА_4, його батька ОСОБА_3, рідної бабусі ОСОБА_1 , рідної тітки ОСОБА_2, проведеного в процесі розгляду даної справи, зазначено, що психодіагностичний матеріал не вказує на наявність негативного психологічного впливу з боку батька на малолітнього ОСОБА_4, батько не забороняє спілкуватися з бабусею та тіткою.Дитина почуває себе комфортніше з батьком.Обставини, що перешкоджають спілкуванню малолітнього ОСОБА_4 з бабусею ОСОБА_1 та тіткою ОСОБА_2- наявність страху у дитини.

Суд враховує , що малолітній ОСОБА_4 майже з народження ( вересня 2007 року) до 14 квітня 2014 року виховувався позивачкою, ОСОБА_1 , яка є рідною бабусею хлопчика. Позивачка любить онука , піклувалася про онука та виховувала його. Саме завдяки зусиллям останньої хлопчик виріс фізично здоровою, добре розвиненою дитиною. Батько дитини почав виконувати свої батьківські обов»язки та піклуватися про дитину після встановлення його батьківства в 2014 році.Мати дитини не піклувалася про хлопчика. Рідна сестра матері хлопчика ОСОБА_2 також приймала участь в вихованні хлопчика. Доля дитини не байдужа позивачам . Вони бажають спілкуватися з дитиною, як найближчі його родичі. Дитина зазначила, що любить позивачів, але батька дужче. З бабусею проживає малолітній ОСОБА_5, який є рідним братом малолітнього ОСОБА_4. Діти мають право спілкуватися між собою. Але позивачі тривалий час не можуть знайти спільну мову з батьком хлопчина і вирішити питання щодо продовження спілкування з ОСОБА_4 , щоб приймати участь в його вихованні. Відповідач в судовому засіданні повідомив, що він не проти спілкування бубусі з онуком , якщо вона не буде продовжувати налаштовувати дитину проти нього і буде себе адекватно, спокійно вести. Але в ході розгляду справи змінив свою думку і категорично проти спілкування позивачів з малолітнім ОСОБА_4, пояснюючи це негативним впливом на дитину.

ОСОБА_15 через негативні стосунки між сторонами відчуває страх від можливого спілкування з бабусею та тіткою. Останнім неодноразово наголошувалося в судовому засіданні про необхідність налагодження стосунків з батьком дитини , так як постійні конфлікти можуть негативно впливати на дитину.

Згідно вимог ст. 257 СК України баба , дід мають право на спілкування зі своїми внуками , брати участь в їх вихованні. Батьки чи інші особи , з якими проживає дитина , не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться , баба, дід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно ч.8 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ч.1 ст.10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини ( аналогія закону)

Так, СК України не регулює відносини між племінниками та рідною тіткою, тому в даному випадку застосовується аналогія закону, а саме ст.257 СК України.

Суд , на підставі досліджених в судовому засіданні доказів , з урахуванням принципу справедливості , вважає, що відповідача необхідно зобовязати не чинити перешкоди в спілкуванні позивачів з малолітнім ОСОБА_15. Але , враховуючи напружені відносини між родичами дитини , суд вважає , що достатнім буде встановити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 часи побачення з малолітнім ОСОБА_4 , 02.08..ІНФОРМАЦІЯ_2: один раз на тиждень в четвер після уроків в приміщенні школи ,в якій навчається ОСОБА_4 , в присутності класного керівника або психолога, при наявності згоди на побачення зі сторони малолітнього ОСОБА_4 , 02.08..ІНФОРМАЦІЯ_2

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснили, що в разі відмови малолітнього ОСОБА_4 від спілкуванні з ними , вони не будуть наполягати на побаченнях.

Суд також враховує, що в разі відмови позивачам в встановленні часів спілкуванні з дитиною, батько дитини знову може заборонити вчителям дозволяти спілкуватися дитині з бабусею та тіткою в приміщенні школи. Крім того, спілкування дитини з бабусею та тіткою в присутності педагога чи психолога дозволить уникнути налаштуванню дитини позивачами проти батька .

Спілкування з бабусею та тіткою це право дитини, а не обовязок. Якщо дитина через певні обставини відмовиться бачитися з бабусею та тіткою , силувати її ніхто не має права. Такий примус був би актом неповаги до дитини. Так само і батько не може, нехтуючи інтересами дитини і проти її бажання, забороняти дитині бачитися з бабусею та тіткою. В інтересах дитини необхідно дійсно сторонам знайти спільну мову, щоб не здійснювати негативний вплив на дитину, поважати права один одного відносно дитини .

Керуючись ст.ст. 158, 257, 259, 263 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 209-215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3

Встановити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 часи побачення з малолітнім ОСОБА_4 , 02.08..ІНФОРМАЦІЯ_2: один раз на тиждень в четвер після уроків в приміщенні школи, в якій навчається ОСОБА_4 , в присутності класного керівника або психолога при наявності згоди на побачення зі сторони малолітнього ОСОБА_4 , 02.08..ІНФОРМАЦІЯ_2

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення .

Суддя