АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа № 636/1171/15-ц. Головуючий 1 інст.: - ОСОБА_1
Провадження №22-ц/790/7917/15. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2 Категорія: стягнення збитків.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі: - ОСОБА_5,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 7 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - про стягнення матеріальних збитків, завданих злочином,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», звернулося в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 8 листопада 2012 року кримінальна справа №2036/1-97/2011 за обвинуваченням ОСОБА_6 закрита за спливом строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 23 січня 2008 року по справі №1-65/2008 за обвинуваченням ОСОБА_7, який набрав законної сили, встановлено, що 10 жовтня 2006 року до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_6, який мав намір укласти кредитний договір з філією Чугуївського відділення №2834 ВАТ «Ощадбанк» на отримання споживчого кредиту нібито для придбання побутових товарів, а фактично в порушення умов кредитного договору, перевести в готівку і використати кредитні грошові кошти на інші цілі.

Відповідно до Положення про кредитування фізичних осіб, затвердженого постановою правління ВАТ «Ощадбанк» №110/2003 року, при укладенні кредитного договору він повинен був надати документи, що посвідчують його особу, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, рахунок-фактуру на придбання товару, а також довідку про свої доходи за останні три місяці. Однак, ОСОБА_6 будучи безробітною особою, не мав можливості укласти кредитний договір на законних підставах, у звязку з чим звернувся до ОСОБА_7 та попросив її підробити довідку про його доходи. Після цього ОСОБА_7 підробила довідку про доходи ОСОБА_6 13 жовтня 2006 року ОСОБА_6 достовірно знаючи про те, що довідка про доходи на його імя є підробленою, а відомості які в ній містяться не відповідають дійсності, звернувся до філії Чугуївського відділення №2384 ВАТ «Ощадбанк», надавши підроблену довідку про доходи співробітнику кредитного відділу банку ОСОБА_8, яка без перевірки належним чином відомостей, які містяться у довідці про доходи, прийняла від нього кредитну заявку і винесла питання про надання споживчого кредиту на засіданні кредитного комітету. 13 жовтня 2006 року між ОСОБА_6 та філією Чугуївського відділення №2834 «Ощадбанк» було укладено кредитний договір №349 та надано ОСОБА_6 споживчий кредит у розмірі 10 000 грн. Вказана сума за розпорядженням бухгалтерії банка була перерахована на розрахунковий рахунок СПДФО ОСОБА_9, а в подальшому отримані кредитні кошти ОСОБА_6 звернув на свою користь.

15 травня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі №2036/1-97/2011 (провадження №1/636/125/13), кримінальну справу за ч. 2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_7 закрито у звязку із спливом строків притягнення особи до кримінальної відповідальності. При цьому, суд зазначив ті ж самі фактичні обставини, які були наведені ним у вироку суду від 23 січня 2008 року, де вказано, що ОСОБА_7 отримувала з осіб, яким надавала підроблені довідки про доходи, частину суми кредиту за нібито надані нею послуги.

29 серпня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі №2036/1-97/2011 (провадження №1/636/125/13), кримінальну справу за ч. 2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_9 закрито у звязку із спливом строків притягнення особи до кримінальної відповідальності. При цьому, судом було встановлено, що в період жовтень-листопад 2006 року ОСОБА_9 будучи приватним підприємцем уклав з Чугуївським відділенням №2834 «Державний ощадний банк України» договір на продаж товарів під споживчі кредити фізичних осіб. На підставі недостовірних рахунків-фактур на промислові товари отримав у банку готівкові грошові кошти і надав їх цим особам, а частину суми кредиту ОСОБА_9 брав із вказаних осіб за нібито надані ним послуги.

29 серпня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області по справі №2036/1-97/2011 (провадження №1/636/125/13), кримінальну справу за ч. 2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_8 закрито у звязку із спливом строків притягнення особи до кримінальної відповідальності. При цьому, судом було встановлено, що в період жовтень-листопад 2006 року ОСОБА_8 будучи економістом по кредитуванню і членом кредитного комітету Чугуївського відділенням №2834 ВАТ «Державний ощадний банк України», в порушення встановленого порядку без ідентифікації позичальників, за відсутності всіх необхідних документів, за підробленими довідками про доходи з місця роботи, надала ряду осіб споживчі кредити у відділенні №2384 ВАТ «Ощадбанку», а частину суми кредиту ОСОБА_8 отримувала з цих осіб за нібито надані нею послуги.

Вважало, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, діючи спільно, за раніше обговореним планом, шляхом обману та підробки документів, вчинили спрямовані дії на незаконне отримання ОСОБА_6 в Чугуївському відділенні ВАТ «Ощадбанк» споживчого кредиту у розмірі 10 000 грн., який у подальшому був переведений в готівку та розподілений між членами групи, при цьому ОСОБА_6 наміру повертати кредитні кошти не мав.

Станом на 17 лютого 2015 року заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором №349 від 13 жовтня 2006 року складає 12 713 грн. 57 коп.

Посилаюсь на вказані обставини та ч. 1 ст. 1166 ЦК України, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на його користь матеріальні збитки, заподіяні злочином у розмірі 12 713 грн. 57 коп.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судове засідання не зявився.

Відповідач ОСОБА_9 та його представник, надали до суду письмові заперечення, в яких позов не визнали, посилаючись на його безпідставність.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 7 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при розгляді позовів про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі або майну громадянина, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови наявності шкоди, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Судовим розглядом встановлено, що на згідно кредитного договору №349 від 13 жовтня 2006 року, укладеного між ОСОБА_6 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії Чугуївського відділення №2834 «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», останній надав ОСОБА_6 споживчий кредит у розмірі 10 000 грн. на строк до 13 жовтня 2008 року (а. с.5).

17 листопада 2006 року позичальник ОСОБА_6 сплатив банку на погашення кредиту 267 грн. 36 коп. та на погашення відсотків за користування кредитними коштами 250 грн. 64 коп. (а. с. 91 ).

Станом на 17 лютого 2015 року заборгованість ОСОБА_6 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за вказаним кредитним договором становить 12 173 грн. 57 коп. (а. с. 6).

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 23 січня 2008 року ОСОБА_7 визнано винною у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, тобто за підроблення документів.

Із вироку суду вбачається, що 13 жовтня 2006 року до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_6 з проханням підробити довідку про його доходи для подальшого надання до банку для отримання кредиту. На підставі підробленої довідки про доходи 13 жовтня 2006 року між ОСОБА_6 та філією Чугуївського відділення №2834 «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 10 000 грн. на придбання автомобільної акустичної системи на підставі рахунку - фактури виписаної СПДФО ОСОБА_9, а сума кредиту за розпорядженням бухгалтера банку була перерахована на розрахунковий рахунок СПДФО ОСОБА_9, відкритий у філії Чугуївського відділення №2834 «Державний ощадний банк України» (а. с.92-132).

15 травня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області закрито провадження у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст.190 КК України у звязку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності (а. с. 84 -85).

29 серпня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області закрито провадження у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 190 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_8 будучи економістом по кредитуванню і членом кредитного комітету Чугуївського відділення №2834 «Державний ощадний банк України», в порушення встановленого порядку, за підробленими довідками про доходи з місця роботи, надала ряду осіб споживчі кредити у відділенні «Ощадбанку» (а. с. 82 - 83).

29 серпня 2013 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області закрито провадження у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 190 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_9 будучи приватним підприємцем уклав з Чугуївським відділенням №2834 «Державний ощадний банк України» договір на продаж товарів під споживчі кредити фізичних осіб. На підставі недостовірних рахунків - фактур на промислові товари отримав від банку готівкові кошти і надав їх особам (а. с. 86 - 87).

8 листопада 2012 року постановою Чугуївського міського суду Харківської області закрито провадження у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності (а. с. 81).

Обґрунтовуючи свої вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України посилалося на те, що вина ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у заподіянні матеріальної шкоди банку підтверджується постановами суду про закриття кримінальних справ у звязку із закінченням строків давності притягнення їх до кримінальної відповідальності за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В той же час, відносно відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не існує вироку суду, яким вони визнані винними у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та встановлено розмір матеріальної шкоди спричиненої ними позивачу.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільних справах», постанова про закриття кримінальної справи у звязку з закінченням строків давності має оцінюватись судом в загальному порядку, оскільки вказана постанова не встановлює жодної преюдиції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що позивачем під час розгляду справи не було надано достатніх та належних доказів на підтвердження того, що відповідачі спільними діями завдали йому матеріальних збитків у розмірі 12 173 грн. 57 коп., а також існування причинного звязку між їх діями і наслідками вказаними позивачем.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що кредитний договір №349 від 13 жовтня 2006 року укладений між ОСОБА_6 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії Чугуївського відділення №2834 «Ощадбанк», не розірваний за згодою сторін та не визнано судом недійсним.

За умовами вказаного договору позичальник ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 10 000 грн. та зобовязався повернути його позикодавцеві в строк до 13 жовтня 2008 року.

Звертаючись з позовом в суд про стягнення матеріальних збитків, завданих злочином з підстав, передбачених ч. 1 ст. 1166 ЦК України, позивачем визначено розмір матеріальних збитків виходячи із розміру непогашеного ОСОБА_6 кредиту в сумі 12 713 грн. 57 коп., з яких: - заборгованість за простроченим кредитом - 9610 грн. 50 коп.; заборгованість за простроченими відсотками - 3 103 грн. 07 коп.

Однак, вказана заборгованість за кредитним договором не є матеріальними збитками у розумінні ст. 1166 ЦК України, а тому не може бути стягнута солідарно з відповідачів у справі з зазначених позивачем підстав.

ПАТ «Державний ощадний банк України» не позбавлений можливості звернутися з позовом в суд про захист своїх порушених праві у інший спосіб, а саме: - звернутися з позовом в суд до ОСОБА_6 про стягнення невиплаченої заборгованості за кредитним договором №349 від 13 жовтня 2006 року.

Вирішуючи спір, суд зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - відхилити.

Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 7 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: