АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 жовтня 2014 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого сторони мають синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей участі не приймає, мешкають окремо.

У звязку з цим позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнено з ОСОБА_3 аліменти на утримання синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повноліття, починаючи стягнення з 02 жовтня 2015 року. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-КИ № 551012, серія 1-КИ № 551011. Сторони фактично разом не мешкають, стало питання про вирішення спору про порядок виховання і утримання малолітніх дітей.

На теперішній час позивач мешкає разом зі своїми малолітніми синами, займається їх вихованням та утриманням. Відповідач на утримання дітей регулярну матеріальну допомогу не надає.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 180, ч.ч. 1,2 ст. 183 СК України, а також посилався на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходяться на утриманні своєї матері, відповідач матеріальної допомоги не надає.

Зясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей, які мешкають разом із позивачкою, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача стабільного регулярного доходу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повноліття.

Посилання апелянта на бажання отримувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу відповідача колегія вважає необґрунтованими, оскільки не доведено наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено судом першої інстанції. Окрім цього в матеріалах справи мається рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року(а.с. 123-13) згідно якого з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9, 09 березня 2009 року у розмірі ? частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 28 листопада 2014 року та до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_10