Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н.Ю.

при секретарі Довбенко Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В серпні 2015 року до Рівненського міського суду надійшов на розгляд позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він - ОСОБА_2, являється основним квартиронаймачем, проживає та зареєстрований в квартирі № 29 будинку № 4, що по вулиці Княгині Ольги, в м. Рівне. Вказана квартира надана в користування йому та його сімї. На даний час за адресою кімнаті зареєстровані: позивач, його діти: ОСОБА_3 (відповідач по справі) та ОСОБА_4. Проте, більше 10-ти (десяти) років відповідач ОСОБА_3 не живе та не користується житловою площею по місцю реєстрації, оскільки постійно з своєю сімєю проживає у іншому місці. Факт тривалого не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується актами, свідченнями свідків. Просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 внаслідок не проживання в понад встановлені законом строки.

Заперечення відповідача на позовну заяву не надано.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі в межах доводів позовної заяви. Пояснила, що у звязку із реєстрацією відповідача ОСОБА_3 в кімнаті позивач змушений тривалий час нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, виникають складнощі при оформленні документів в різних інстанціях, що в сукупності змусило позивача звернутись до суду. Додала, що відповідач вибув приблизно в 1996 році із сім»єю на проживання в придбану нову квартиру, добровільно, забравши свої речі, в такий спосіб вибув на інше постійне місце проживання, будь яких перешкод в користуванні вказаним житлом ніхто йому не чинив. Після настання сімейного розладу і розлучення із дружиною приблизно 5 років назад позивач один повернувся проживати по місцю реєстрації. Будь яких витрат щодо утримання кімнати та сплати комунальних платежів, які нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб, відповідач не несе, квартирою не користується, на проживання в квартирі претензій не заявляв. Також надала суду газету Вісті Рівненщини №44 від 04 листопада 2015 року, де в рубриці оголошення був надрукований виклик відповідача до суду. Проси справу розглянути у відсутність відповідача, у встановленому законом порядку повторно повідомленого про час і місце розгляду справи, позов задовольнити. Не заперечує ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку судовою повісткою за адресою реєстрації місця проживання та шляхом поміщення оголошення в друкованому органі ЗМІ, відповідно до ст. 74 ЦПК України, що підтверджено доказами, наявними у справі, а тому суд вважає, що сторона належним чином повідомлена про день судового засідання. В судове засідання відповідач не зявився, причину неявки суду не повідомив. Заперечень до позову не надав.

Суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у відсутність відповідача, який вважається належно повідомленим, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України за згодою позивача, з винесенням заочного рішення в порядку ст. 224 - 228 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши в сукупності встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені, підлягають до задоволення.

Судом встановлено, згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 23 листопада 1915 року ТзОВ Опорядбуд, що позивачу, як основному квартиронаймачу, надана кімната № 29 в будинку № 4 по вулиці Княгині Ольги в місті Рівне. Житло станом на час розгляду справи не приватизоване. Також з даної довідки вбачається, що відповідач ОСОБА_3І зареєстрований в кімнаті № 29 в будинку № 4 по вулиці Княгині Ольги в місті Рівне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З досліджених в судовому засіданні актів від 05.01.2015 року, 10.06.2015 року та від 29.08.2015 року, складених та підписаних членами комісії вбачається, що ОСОБА_3 в кімнаті № 29 в будинку № 4 по вулиці Княгині Ольги в місті Рівне, не проживає.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, підтвердили, що добре знають сімю ОСОБА_3, яка проживала у спірній квартирі приблизно до 1996 року. З цього часу сім»я придбала нове житло і вибула на постійне проживання в новопридбану квартиру, при цьому позивач і діти залишились зареєстрованими в ІНФОРМАЦІЯ_2. Приблизно 5 (пять) років тому позивач один повернувся на проживання в квартиру. Діти у вказану квартиру не повертались, місце їх проживання свідкам невідоме. Таким чином, відповідач ОСОБА_3 вибув із спірної квартири добровільно, забрав свої речі, будь які претензії відповідача щодо вказаного житла або перешкоди в користуванні йому житлом з боку позивача свідкам невідомі. Поважні причини не проживання відповідача в квартирі невідомі.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Встановлено на підставі досліджених доказів, що відповідач ОСОБА_3 понад десять років тому назад добровільно вибув із квартири АДРЕСА_2, та факт його відсутності /не проживання/ в квартирі понад шість місяців без поважної на те причини знайшов своє доказове підтвердження, суд прийшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

Вимога про стягнення з відповідача судових витрат по оплату судового збору позивачем не ставилась.

На підставі викладеного. ст.ст. 71, 72 ЖК України, Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні № 1382-ІУ від 11.12.2003 року, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218, 224-228, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4 внаслідок не проживання в квартирі понад встановлені законом строки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, якій брали участь але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук