Справа № 219/3124/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2015 26 листопада 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

при секретарі Ранкової О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Артемівська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про усунення від спадкування, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування після ОСОБА_4, який помер 07 жовтня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 жовтня 2014 року одночасно померли ОСОБА_4, 1938 ркоу народження та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які на момент смерті були подружжям. За час шлюбу вони придбали за договором купівлі-продажу будинок за адресою: Донецька область, Артемівський район, м. Сіверськ, вул. Артема, 12 та земельну ділянку площею 1217 кв.м., кадастровий номер :00:002:1282, що розташована на території м. Сіверськ, вул. Артема, 12, вказане майно належало ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності. 07 жовтня 2014 року на зазначене майно відкрилась спадщина. При цьому ОСОБА_4 був його рідним дідом та батьком відповідача, тому він відповідно до статтей 1261 та 1265 ЦК України є спадкоємцем пятої черги, а відповідач спадкоємцем першої черги після ОСОБА_4. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте прийняти її не зміг, оскільки з такою самою заявою до нотаріальної контори звернувся й відповідач. В той же час за життя спадкодавця відповідач жодним чином не опікувався про батька та ухилявся від його утримання, хоча спадкодавець цього потребував. Оскільки він хворів на фарингопатію на фоні остеохондрозу шийного відділу хребта та двоступеневу сенсоневральну туговухість. Крім того, ОСОБА_4 так само як і ОСОБА_5 були людьми похилого віку (76 та 75 років відповідно) та потребували допомоги, яку відповідач їм не надавав. При цьому відповідач є працездатною особою, інвалідом не є, на момент смерті ОСОБА_4 працював в Сіверському МСКП, а отже, фізично міг надавати батькові потрібну допомогу та утримання, проте ухилявся від виконання цього обовязку, хочу був обізнаний про необхідність такого, оскільки мешкав недалеко від батька. При цьому спадкодавець інших дітей крім відповідача не мав. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення аналогічні викладеним у позові, також зазначив, що він є онуком померлих, також у нього є ще старший брат, але він не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимогі підтримав, просив позов задольнити.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі та зазначив, що усе життя прожив зі своїм батьком до тих пір доки не придбав собі житло. Коли почав жити окремо від батьків, то жив з батьками, допомагав їм, вони вели господарство, а до себе додому ходив переночувати. Позивач це онук померлого, він узагалі нічого не робив, його батько почував себе дуже добре до самої смерті, ніякого стороннього догляду не потребував. Онук проживає у місті Красний Ліман, зараз у будинку його батьків ніхто не проживає. Він зараз у будинку батьків не проживає, ОСОБА_6 тримає там курей, він сам зараз доглядає за будинком та двором своїх батьків. Позивач ховав його батьків за рахунок їх пенсій. Він був присутній на похоронах своїх батьків, він у них одна дитина, а у нього 3 дітей. Також зазначив, що він хотів би жити у будинку батьків, але його туди ніхто не пускає, бо бояться, що він не буде вести господарство та продасть усі речі. Просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Будучи допитаною у суді у якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що відповідач зі своїм батьком посварився, після сварки батько відповідачу сказав, що б той до нього більше не хотив, та відповідач не ходив до свого батька 3 роки, він про свого батька не піклувався, не організовував його похорони, усе це робив позивач, як раз після сварки відповідача зі своїм батьком, десь приблизно 3роки.

Будучи допитаною у суді у якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що позивач це онук померлого ОСОБА_4, а відповідач це син померлого. Про ОСОБА_4 постійно піклувався онук, син своїми батьками не цікавився узагалі, допомогу їм не надавав. З 2006 року між відповідачем та його батьком був конфлікт і з цього часу вони перестали спілкуватися узагалі. ОСОБА_4 не потребував сторонньої допомоги, йому лише потрібно було допомогати на городі, робити важку роботу по дому, ось з цим позивач йому і допомогав. Також зазначила, що своїх дідуся та бабусю позивач хоронив сам за власні кошти, відповідач йому з цього приводу матеріальної допомоги не надавав. Зауважила у суді, що майно потребує охорони з боку позивача, бо інакше воно буде все викрадено.

Будучи допитаним у суді у якості свідка ОСОБА_8 суду пояснив, що він знає позивача, це його пасинок, він його виховував. Між ним та сторонами по справі не має неприязливих відносин. Померлого ОСОБА_3 він знав, але безпосередньо сам з ним не спілкувався, з ним спілкувався його пасинок, він допомогав йому по господарству, надавав фізичну допомогу, що робив у цей час відповідач він не знає, він узагалі там не приймав участь. Зараз ремонт у будинку не робиться, за будинком доглядає він, кожен день двічі навідується до будинку, щоб переконатися, що там усе на місці. Також зазначив, що його дружина прибирає город спірного будинку, а він у цьому їй допомогає, він казав неодноразово відповідачу, щоб той вже сам почав доглядати за будинком, рорбив там ремонт, прибирав город. Відповідач зі своїм батьком не спілкувався десь більше 3 років. Відпровдіачу зараз не можна давати ключі від хати, оскільки він звідтеля усе повиносить та пропє.

Суд, вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 хворів на фарингопатію на фоні остеохондрозу шийного відділу хребта та двоступеневу сенсоневральну туговухість, що підтверджується копією медичної картки амбулаторного хворого (а.с.4-5).

З копії свідоцтва про одруження серії 1-НО (а.с.14) вбачається, що 19 червня 2004 року ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_9, після одруження у обох прізвище «Дуболаз».

Згідно копії свідоцтва про народження серії У-НО №396017 (а.с.15) ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьками є: батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_10.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 серпня 2011 року (а.с.16) ОСОБА_11 продала ОСОБА_5 земельну ділянку площею 1217 кв.м., що розташована на території м. Сіверська, вул. Артема, 12. Для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно з копією договору купівлі-продажу будинку від 05 серпня 2011 року (а.с.17) ОСОБА_11 продала ОСОБА_5 жилий будинок №12, що знаходиться у м. Сіверську Артемівського району, Донецької області, вул. Артема, розташований на земельній ділянці.

З колпії довідок від 07 березня 2014 року (а.с.18-19) вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги в управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації як діти війни з 07 березня 2014 року, та які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до копії довідки від 13 березня 2014 року (а.с.13) виданої виконавчим комітетом Артемівської міської ради ОСОБА_5 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 11 жовтня 2014 року (а.с.6) позивач за надання рітуритуальних послуг за поховання сплатив 2374 грн.

Згідно копій свідоцтв про поховання (а.с.7-8) ОСОБА_1 11 жовтня 2014 року здійснив поховання померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

З копії свідоцтва про смерть серії 1-НО №793175 (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_5 померла 07 жовтня 2014 року у віці 76 років у м. Сіверську Донецької області, та свідоцтва про смерть серії І-НО №793176 (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_4 помер 07 жовтня 2014 року у віці 76 років у м. Сіверську Донецької області.

Відповідно до копії акту від 23 квітня 2015 року (а.с.21) наданого депутатом Сіверської міської ради ОСОБА_12, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою у ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично підтримував тісні родинні відносини зі своїми рідними дідусем - ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_5, які проживали у м. Сіверську та померли 07 жовтня 2014 року у м. Сіверську. До дня їх смерті ОСОБА_1 відвідував їх, надавав допомогу по догляду за дільницею, здійснював господарські будівлі у дворі, також спілкувався з ними постійно у телефоному режимі. Син померлих допомогу своїм батькам не надавав та не відвідував їх. Онук провів поховання дідуся та бабусі за свій рахунок.

Згідно копії побутової характеристики (а.с.22) від 23 квітня 2015 року наданої депутатом Сіверської міської ради ОСОБА_13 ОСОБА_3 відповідач по справі по місцю свого проживання зарекомендував себе з негативного боку. Постійно ніде не працює. Сусіди з ним відносини не підтримують, оскільки він бере у борг кошти, які не повертає, так як зловживає спиртними напоями. З рідними батьками відносин не підтримував.

З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06 квітня 2015 року вбачається, що зареєстрована спадкова справа №57312228 після смерті ОСОБА_4, який помер 07 жовтня 2014 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 нотаріус Другої Артемівської державної нотаріальної контори відмовив йому у прийнятті його заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер 07 жовтня 2014 року у звязку з поданням відповідної заяви ОСОБА_3, який є спадкоємцем більш ранньої черги.

З копії довідки виданої до відома та встановлення складу спадкового майна державним нотаріусом ОСОБА_14 від 06 квітня 2015 року вбачається, що у звязку з заведенням спадкової справи після смерті ОСОБА_4, який помер 07 жовтня 2014 року ОСОБА_3 для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на встановлене майно, станом на день видачі цієї довідки необхідно надати перелік документів.

Згідно з копією заяви написаної відповідачем по справі ОСОБА_3 06 квітня 2015 року, останній просить державного нотаріуса ОСОБА_14 визнати його таким, що прийняв спадщину за законом.

З листа державного нотаріуса ОСОБА_14 від 24 листопада 2015 року вбачається, що в провадженні державної нотаріальної контори є спадкова справа за №186/2015 після смерті ОСОБА_4, померлого 07 жовтня 2014 року. Свідоцтво про право на спадщину ще не видано.

У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 214 - 215 ЦПК України, підставою для задоволення позову в цивільному судочинстві є доведеність факту порушення прав, свобод чи інтересу особи, яка звернулась до суду за їх захистом.

Суд вважає, що такі обставини по справі встановлені та позивачем доведені.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови, якщо таке право на спадкування існує.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути предявлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Згідно вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ним спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень п.6 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після померлого батька ОСОБА_4, а ОСОБА_1 спадкоємцем пятої черги, проте суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як особа, яка тривалий час опікувалася, матеріально забезпечувала, нававала іншу допомогу спадкодавцеві має право на спадкування першої черги за законом.

Таким чином є всі підстави для задоволення даного позову та усунення відповідача від права на спадкування за законом після померлого ОСОБА_4.

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у Законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 4 того ж Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» надані такі розяснення, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Частиною 1 статті 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

У відповідності до глави 13 п. 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

При дотриманні названих умов, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінюючи в сукупності всі докази по справі та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який мешкає за адресою: вул. Гагаріна, 29 м. Сіверськ, Артемівського району, Донецької області, від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 07 жовтня 2014 року обґрунтовані та таки, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, незважаючи на наявну можливість, відповідачем не надано суду достовірних, належних та достатніх доказів в підтвердження його заперечень, у звязку з чим у суду відсутні правові підстави для їх урахування при постановці даного рішення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 58, 60, 61, 88, 212 -215, 218 ЦПК України, ст. 1216, 1218, 1224, 1258, 1259, 1261 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про усунення від спадкування задовольнити.

Усунути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який мешкає за адресою: вул. Гагаріна, 29 м. Сіверськ, Артемівського району, Донецької області, від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 07 жовтня 2014 року.

Повний текст рішення суду виготовлено 30 листопада 2015 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А.Брежнев