АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/901/15 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого Загорського О.О.

суддів: Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

секретар судового засідання - Танцюра О.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИЛА:

02.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вище вказаним позовом і в обгрунтування вимог вказує, що у нього з відповідачкою є двоє неповнолітніх синів, які проживають з ним і перебувають на повному його утриманні. ОСОБА_2 участі в вихованні дітей не бере і матеріально їм не допомагає. Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків, та стягувати з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення ними повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.06.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за недовеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що суд помилково виходив з того, що ОСОБА_2 допомагає дітям матеріально. Зазначає, що на час подачі апеляційної скарги діти проживають разом із ним.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що діти проживають не з позивачем і ним не доведено наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Судом встановлено, що згідно фотокопій свідоцтв про народження серії І-ИД №064455 від 13.05.1998 року і серії І-ИД від 30.05.2000 року, ОСОБА_1Є та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 7).

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з висновком органу опіки та піклування, що є додатком до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 280 від 08.04.2015 року, підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 недостатньо. В обґрунтування висновку вказано, що неповнолітній ОСОБА_4 повідомив про наявність у нього теплих почуттів до матері, зазначив, що вона йому часто телефонує і допомагає матеріально.

ОСОБА_2 на засіданні опікунської ради заперечила проти позбавлення її батьківських прав і пояснила, що дітей вона дуже любить, часто їм телефонує та допомагає матеріально, але не завжди буває поряд, оскільки їздить на сезонні роботи до ОСОБА_5 (а.с.17).

Висновок органу опіки і піклування ОСОБА_1 не спростовано, не оскаржено і не оскаржувався.

Із витягу з протоколу засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Тернопільської МР №33 від 20.02.2015 року вбачається, що підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не достатньо (а.с.18).

У поясненні Класного керівника НВК Козівської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_6 від 26.01.2015 року вказано, що ОСОБА_2 в грудні провідувала сина в школі (а.с.23).

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з рішення від 04.06.2015 року, у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 вказав, що на момент розгляду справи діти проживають не з ним, а з матірю відповідача в сільській місцевості де один з них відвідує загальноосвітню школу,- що не спростовано ним і в апеляційній скарзі.

Твердження ОСОБА_1, що на час подачі апеляційної скарги до суду діти проживають разом із ним оцінюється критично, оскільки вказане не спростовує висновок суду про проживання дітей окремо від позивача на час розгляду справи,- який грунтується на інформації вказаній самим же позивачем в судовому засіданні суду першої інстанції.

Враховуючи вказане і факт того, що на момент розгляду справи діти проживали окремо від позивача, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, давши належну оцінку обставинам справи, правильно застосував норми матеріального права і зробив вірний висновок, що ОСОБА_1 не довів наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 і стягнення аліментів на утримання дітей в його користь.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7