Справа № 639/8593/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа 5-та Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 21/100 частину будинку № 33 по вул. Кропивницького в м. Харкові, загальною площею 50,7 кв.м, житловою 36,5 кв.м після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 04 січня 2015 року у м. Харкові.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.01.2015 року помер її чоловік ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 21/100 частини будинку № 33 по вул. Кропивницького в м. Харкові, яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.1996 року, укладеного на Харківській товарній біржі «Слобода», зареєстрованого в КП «ХМБТІ» 25.09.1996 року за р.№ 31882.

Після смерті чоловіка залишилося два спадкоємця першої черги, вона, позивач у справі, та їх донька ОСОБА_2, яке є відповідачем.

ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь своєї матері, ОСОБА_1

Позивач своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку майно державним нотаріусом було відмовлено з посиланням на те, що згідно ст. 15 ЗУ «Про біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню у разі якщо вони відповідають сукупності умов, однією з яких є така що її учасники повинні бути членами біржі; існуючий на час посвідчення вищезгаданої угоди ЦК України від 1963 року, ст. 227 передбачав обовязковою формою для договору купівлі-продажу будинку його нотаріальне посвідчення.

У звязку з викладеним позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом, чим порушуються її права.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання сторони не зявилися, надав заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач підтримала заявлені позовні, відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечувала, представник 3-тьої особи просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову і можливість його часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі продажу № Н28-8485 від 13.09.1996 року, укладеного на Харківській товарній біржі «Слобода», ОСОБА_3 на праві власності належить 21/100 частина жилого будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. Крапивницького, буд. 33 в м. Харкові.

Право власності на спірний будинок зареєстровано у встановленому законом порядку. ( а.с. 10)

24 листопада 2014 року помер ОСОБА_3. ( а.с. 8)

Зі смертю ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

Згідно вимогам ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охвату заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 Кодексу.

Заповіту спадкодавець не залишив, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 41955355 від 29.10.2015 року. (а.с. 49)

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив, і батьки.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадкоємцями за законом першої черги, його дружина ОСОБА_1, позивач у справі, та донька ОСОБА_2, відповідач. (а.с. 7)

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Як свідчать відповідь ХДНК № 5 від 29.10.2015 року за № 3292/01-16 та Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 41955350 від 29.10.2015 року, за даними перевірки архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах Пятої ХДНК, після померлого 24.11.2014 року ОСОБА_3, що мешкав за адресою: м. Харків, вул. Кропивницького, буд. 33, була заведена спадкова справа № 313/2015, у матеріалах якої знаходяться: заява про прийняття спадщини за законом від дружини спадкодавця, ОСОБА_1, яка мешкає в м. Харкові, вул. Кропивницького, буд. 33, зареєстрована в книзі обліку спадкових справ 20.05.2015 року під № 671; заява про відмову від прийняття спадщини за законом на користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 від доньки спадкодавця ОСОБА_2, яка мешкає в м. Харкові, вул. Кропивницького, буд. 33, зареєстрована в книзі обліку спадкових справ 20.05.2015 року під № 670.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщина після смерті свого батька ОСОБА_3 на користь його дружини ОСОБА_1, остання є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка.

Як свідчать матеріали справи 10.09.2015 року дружина спадкодавця ОСОБА_1 звернулася до держнотконтори з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно (буд. 33 по вул. Кропивницького в м. Харкові). Однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, що підтверджується листом від 10.09.2015 року та постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.09.2015 року. ( а.с. 15-16; 46-47)

Відповідно до п. 3.1 Розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Таким чином, суд вважає, що у ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду з вищезазначеним позовом за захистом своїх порушених прав.

Відмовляючи у вчинені нотаріальний дій 21.09.2015 року, державний нотаріус виходив з того, що згідно ст. 15 ЗУ «Про біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню у разі якщо вони відповідають сукупності умов, однією з яких є така що її учасники повинні бути членами біржі; існуючий на час посвідчення вищезгаданої угоди ЦК України від 1963 року, ст. 227 передбачав обовязковою формою для договору купівлі-продажу будинку його нотаріальне посвідчення. (а.с 16)

Як було встановлено судом, 13.09.1996 року на Харківській товарній біржі «Слобода» було укладено договір купівлі продажу № Н28-8485, відповідно до якого ОСОБА_3 перейшли у власність 21/100 частина жилого будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. Крапивницького, буд. 33 в м. Харкові. Право власності на спірний будинок зареєстровано у встановленому законом порядку. ( а.с. 10)

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час укладання договору купівлі-продажу від 13.09.1996 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, 21/100 частина жилого будинку з надвірними будівлями, що розташовані по вул. Крапивницького, буд. 33 в м. Харкові, які належить на праві власності ОСОБА_3, після його смерті входить до складу спадщини.

Враховуючи викладене, суд не бачить правових підстав для відмови у позові ОСОБА_1 про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом на 21/100 частину будинку № 33 по вул. Кропивницького в м. Харкові з надвірними будівлями, після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 04 січня 2015 року у м. Харкові.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 11, 60, 114, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 25 ч.4, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа 5-та Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 21/100 частину будинку № 33 (тридцять три) по вул. Кропивницького в м. Харкові з відповідною частиною надвірних будівель, після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 04 січня 2015 року у м. Харкові.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович