Справа № 283/1050/15-ц
Провадження №2/283/871/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2015 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Кобилінської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу за позовом Кредитної спілки „ОСОБА_1 Україна до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

встановив:

Кредитна спілка „ОСОБА_1 Україна звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту № 45-08кМа/Жт від 14 березня 2008 року в розмірі 32042 гривні 86 копійок, яка складається з:

-неповернутого тіла кредиту в розмірі 3600 гривень 87 копійок;

-відсотків за користування кредитом в розмірі 15298 гривень 81 копійка;

-пені в розмірі 13143 гривні 18 копійок.

Представник позивача в судове засідання не зявився. Від позивача надійшла заява в якій позивач вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без участі представника.

Відповідачі в судове засідання не зявились. Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов до ОСОБА_2 підлягає повному задоволенню, а в позові до ОСОБА_3 необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.03.2008 року між Кредитною спілкою „ОСОБА_1 Україна та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 45-08кМа/Жт (а.с. 3-4), відповідно до якого кредитна спілка зобовязувалась надати ОСОБА_2 кредит в розмірі 7000 гривень із сплатою 0,1918% за кожен день користування кредитом. Згідно пункту 2.1. договору кредиту (а.с. 3) кредит надавався на 18 місяців. 14 березня 2008 року вищевказана сума була надана ОСОБА_2, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 6). Вказаний договір свідчить про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та §2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В статтях 1049, 1050 Цивільного кодексу України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Крім того відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Цій статті відповідає пункт 6.2. договору (а.с. 4) в якому зазначено, що за порушення терміну повернення отриманого кредиту та прострочення сплати суми процентів за користування кредитом більше як 30 календарних днів, позичальник сплачує спілці пеню в розмірі 1% від загальної суми неповернутого кредиту за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку (а.с. 7-8) розмір заборгованості ОСОБА_2 становить 32042 гривні 86 копійок, яка складається з:

-неповернутого тіла кредиту в розмірі 3600 гривень 87 копійок;

-відсотків за користування кредитом в розмірі 15298 гривень 81 копійка;

-пені в розмірі 13143 гривні 18 копійок.

Також 14 березня 2008 року Кредитна спілка „ОСОБА_1 Україна уклала з ОСОБА_3 договір поруки відповідно до якого остання поручилась перед позивачем в повному обсязі відповідати за невиконання ОСОБА_2 своїх зобов?язань за кредитним договором (а.с. 5).

Суд вважає, що позивач, відповідно до статей 611, 1049, 1050 та 1054 Цивільного кодексу України і відповідно до умов укладеного договору, має право на стягнення суми неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом та пені. Однак суд вважає, що ця сума повинна бути стягнута тільки з ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В даному випадку в договорі поруки строк дії договору не встановлений, але позивач направив ОСОБА_3 лист з вимогою погасити заборгованість по кредиту протягом 10 днів з дати відправки листа (а.с. 10). Згідно повідомлення про вручення лист був направлений 15 січня 2013 року (а.с. 10 зворот). Таким в листі позивач змінив строк виконання основного зобовязання і заборгованість по кредиту повинна була погашатись до 25 січня 2013 року включно. З цього часу позивач мав 6 місяців для пред?явлення вимоги до ОСОБА_3, тобто до 25 липня 2013 року включно. Всупереч цьому він пред?яивив позов лише в квітні 2015 року, а тому порука ОСОБА_3 на даний час припинена.

У зв?язку з цим суд стягує з ОСОБА_2 на користь позивача вищевказану заборгованість по кредиту, а в позові до ОСОБА_3 відмовляє повністю за безпідставністю.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з ОСОБА_2 на користь позивача понесені ним судові витрати.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 3, 11, 60, 88, 179, 185, 192, 193, 196, 197, 209, 212-216 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 611, 1049, 1050 та 1054 Цивільного кодексу України,-

вирішив:

Позов Кредитної спілки „ОСОБА_1 Україна до ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки „ОСОБА_1 Україна заборгованість по кредиту в розмірі 32042 гривні 86 копійок, яка складається з:

-неповернутого тіла кредиту в розмірі 3600 гривень 87 копійок;

-відсотків за користування кредитом в розмірі 15298 гривень 81 копійка;

-пені в розмірі 13143 гривні 18 копійок.

В задоволенні позову Кредитної спілки „ОСОБА_1 Україна до ОСОБА_3 відмовити повністю за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки „ОСОБА_1 Україна понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 320 гривень 43 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Малинського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1