РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Іванової О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в:

31.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 з вимогою стягнути з відповідача на його користь 20538 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що 15.05.2015 року вироком Зміївського районного суду Харківської області відповідач визнаний винуватим у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, із позбавленням права управління транспортними засобами строком на 1 рік; від призначеного покарання звільнений на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 40000 грн. компенсації моральної шкоди.

Позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, згідно його заяви, залишено без розгляду, та надано йому право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Під час судового розгляду кримінального провадження встановлено наступне: 28.08.2013 року близько 20:00 години, він (позивач) керуючи технічно справним веломотором "Рига" рухався по вул. Андріївській с. Лиман Зміївського району Харківської області у напрямку м. Зміїв Харківської області.

В цей момент, у зустрічному напрямку рухався ОСОБА_4, який керував технічно справним автомобілем "Нива" 2112, реєстраційний номер НОМЕР_1, за яким рухався ОСОБА_3, що керував справним автомобілем ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Під час руху водій ОСОБА_3, виконуючи маневр обгону автомобіля Нива 2112, під керуванням ОСОБА_4, не переконався в безпечності свого маневру та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з веломотором "Рига" під його керуванням, та з місця події зник, залишивши його в безпорадному стані на дорозі.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому було спричинено: поєднана травма - закритий перелом середньої третини правої ключиці зі зміщенням, закриті субкапітальні переломи 4-ї та 5-ї ясткових кісток лівої кисті, закритий перелом дестального метаепефиза лівої плечової кістки зі зміщенням, закритий перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки.

По ступеню тяжкості вищевказані ушкодження, як у сукупності, так і кожне окремо кваліфікуються як середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження по тривалості розгляду здоров'я.

За час лікування він зазнав матеріальних витрат на суму 20538 грн.

Відповідач відмовився добровільно відшкодувати завдані йому збитки, тому він звернувся з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що не заперечує проти заявленого позову, але сплатити суму матеріальної шкоди у добровільному порядку не має можливості через фінансові складнощі.

Вислухавши сторони, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.05.2015 року ухвалено: ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки із позбавленням права управління транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного і додаткового покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки із позбавленням права управління транспортними засобами строком на 1 (один) рік в силу п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року. Речові докази мопед "Рига" вважати переданим ОСОБА_1, автомобіль ВАЗ 21099 р.н.046-51ХА вважати переданим ОСОБА_3, уламки повороту та дзеркала заднього виду автомобіля, що зберігаються в камері схову Зміївського РВ за квитанцією № 55 передати ОСОБА_3, у разі відмови, знищити. Позов потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 40 000 грн. компенсації моральної шкоди. Позов потерпілого ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду згідно його заяви. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1869 (одну тисячу вісімсот шістдесят девять) грн.60 коп. за проведення комплексної судової автотехнічної та металознавчої експертизи № 6217/6218 від 15.07.2014 року, 586 (п'ятсот вісімдесят шість) грн. 80 коп. за проведення експертизи обставин дорожньо-транспортної пригоди № 958/14 від 28.10.2014 року. (а. с. 4-9).

Потерпілим у даній справі є ОСОБА_1, якому в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди були спричинені: поєднана травма закритий перелом середньої третини правої ключиці зі зміщенням, закриті субкапітальні переломи 4-ої та 5-ої пясткових кісток лівої кисті, закритий перелом дистального метаепифиза лівої плечової кістки зі зміщенням, закритий перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки. По ступеню тяжкості вищезазначені ушкодження, як у сукупності, так і кожне окремо кваліфікуються як середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження по тривалості розладу здоровя, характерні для цього виду травми і її тяжкості.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Зазначений вирок є обов'язковим для суду під час розгляду даної справи з питань, чи дійсно мало місце вчинення злочину у відношенні ОСОБА_1, якому були завдані тілесні ушкодження, та що цей злочин вчинив ОСОБА_3

Даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4752 від 08.10.2013 року, направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) від 24.03.2014 року, консультативного висновку спеціаліста від 08.04.2015 року, листа від 28.04.2015 року та копій чеків на придбання лікарських препаратів, копії яких додані до позовної заяви, підтверджуються доводи позовної заяви про витрати позивача ОСОБА_1, понесені ним на лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, в межах заявлених позовних вимог на суму 20538 грн. 00 коп. (а. с. 10-29).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Позивачем надано докази витрат, понесених у зв'язку з лікуванням, в сумі 20538 грн.

За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, та є підставою для постановлення рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, ч. 4 ст. 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20538 (двадцять тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_3 до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий: