Справа № 159/5063/15-ц
Провадження № 2/159/1472/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої судді Агеєвої Є.О.,

з участю секретаря Клевецької О.М.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 заявлено позов до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно - 1/5 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 26.07.2012 року. Позовні вимоги обґрунтовано наступними доводами. Квартира АДРЕСА_1 згідно розпорядження органу приватизації №3732 від 30.11.1998 року була передана у спільну власність квартиронаймачеві ОСОБА_7 та членам сім»ї, які постійно проживали у квартирі на час приватизації: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9. Свідоцтво про право власності на житло - квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 було видане 30.11.1998 року на ім»я усіх співвласників, зареєстроване в реєстровій книзі за № 3732, запис у реєстровій книзі № 13613 від 08.12.1998 року.17.10.2006 року помер ОСОБА_7 після смерті якого відповідачем в справі ОСОБА_3 успадковано 1/5 частину у праві спільної часткової власності на квартиру № 38 в будинку по вул. Сагайдачного, 8 .Таким чином, з урахуванням переданої внаслідок безоплатної приватизації 1/5 частки та успадкованої 1/5 частки, відповідачу ОСОБА_3 належить 2/5 частини у праві спільної часткової власності на квартиру 38, що в будинку № 8 по вул. Сагайдачного в місті Ковелі Волинської області. 26 липня 2012 року помер батько позивача ОСОБА_6, факт і дата смерті стверджується свідоцтвом про смерть .Внаслідок смерті ОСОБА_6. 26.07.2012 року відкрилась спадщин зокрема, на належну останньому 1 /5 частку у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3. У зв'язку із відсутністю заповіту, спадщина підлягає успадкуванню за законом. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6. Після смерті батька прийняв спадщину у спосіб, визначений ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно на час відкриття спадщини, проживав разом спадкодавцем, що стверджується будинковою книгою А № 00093, виданою первинно 04.03.1999 р.. За змістом ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державно житлового фонду" передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб ( співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.І ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, належна ОСОБА_6 1/5 частка у праві власності на квартиру перейшла в порядку спадкування до нього . Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцеві 1/5 частину квартири, розташованої за адресою: вул. Сагайдачного, 8/38 в м. Ковелі після смерті його батька ОСОБА_6 не виявляється можливим, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру в свідоцтво про право власності на житло б/н від 30.11.1998 року, записане у реєстрову книгу за № 3732, зареєстроване у реєстровій книзі за № 13613 не внесено змін щодо переходу права власності в порядку спадкування внаслідок смерті ОСОБА_7. Приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу ОСОБА_10 17.12.2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено. . Просить суд визнати за ним право власності на 1/5 частку у праві спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 в порядку успадкування спадщини, відкритої 26.07. 2012 року внаслідок смерті ОСОБА_6.

Відповідачем ОСОБА_3 подано заперечення на позов в якому прохає суд відмовити у задоволенні заявленого позову , обґрунтувавши його наступними доводами. Відповідач в справі ОСОБА_3 являється рідною сестрою ОСОБА_6, який помер 26.07.2012 р., а позивач являється єдиним сином спадкодавця. Інших дітей у спадкодавця немає. Відповідачка ОСОБА_5 являється матір'ю позивача. Відповідач ОСОБА_3 являється співвласником квартири АДРЕСА_5 , частка якої у власності в ній становить 2/5 і складається з двох часток у розмірі 1/5 - набутої внаслідок приватизації квартири у 1998 році та 1/5 успадкованої від її батька ОСОБА_7, який помер 17.10.2006 р.. Від народження до смерті спадкодавець був зареєстрований і постійно проживав у вищезгаданій квартирі АДРЕСА_6. Від народження і до даного часу відповідач ОСОБА_3 зареєстрована та постійно проживає за цією ж адресою, у тому числі і на час смерті спадкодавця .Оскільки заповіт спадкодавцем не складався відповідач на підставі ч. 1 ст.1270 ЦК України являється спадкоємцем другої черги за законом. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заяви про відмову від спадщини не подавала. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач з народження зареєстрований за місцем проживання спадкодавця, але через декілька тижнів після розірвання шлюбу батьків (28.03.2002 р.) переїхав з відповідачем ОСОБА_5 на постійне проживання до іншого помешкання і з того часу разом із спадкодавцем не проживав. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено , що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини і звернувся до суду з позовом 22.09.2015 р. (за датою реєстрації позовної заяви) більше, ніж через 3 роки після смерті спадкодавця. При цьому позивач не ставить питання про встановлення йому в судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Такої згоди позивачу не надавала і не надає. Через два роки після смерті спадкодавця позивач неодноразово звертався з вимогою продати квартиру і за більшу частину виручених коштів придбати йому квартиру, а на залишок коштів придбати їй дешеве житло. Позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин , оскільки достеменно знав (не міг не знати) про факт і час смерті спадкодавця і був присутнім під час його поховання. Прохає суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали вище викладеними доводами.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 вимоги позивача заперечили , вважають , що позивач на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини і прохають відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнала.

Заслухавши сторони, свідків , дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає , що заявлений позов підставний та підлягає до задоволення .

Судом установлено такі факти та відповідні правовідносини.

За положеннями ст. ст. 21,24,41 Конституції України, ст.ст. 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 листопада 1998 року квартира АДРЕСА_7 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_11 . Дана обставина стверджується технічним паспортом на вказану квартиру .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2011 року ОСОБА_3 набуто право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_7 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 .

Як вбачається з свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер 26 липня 2012 року у місті Ковелі. Після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частку у праві власності на квартиру.

Свідоцтвом про народження 111 ЕГ №272923 стверджується те , що батьками позивача ОСОБА_1 , який народився 15 червня 1993 року є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З будинкової книги А № 00093, виданої 04.03.1999 р. вбачається , що позивач ОСОБА_1 з 1993 року постійно зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина також стверджується довідкою №4304 РЖКП-2 міста Ковеля .

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст.. 3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні »місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно - територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. А довідка про реєстрацію місця проживання - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання. Паспорт громадянина України являється одним з документів, до яких вносяться відомості про зареєстроване місце проживання та місце перебування особи.

Згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за №283/8882 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом із спадкодавцем, згідно цієї Інструкції, для оформлення нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, можуть бути, зокрема, реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини .

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_6 його син позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України , що спростовує твердження відповідача ОСОБА_3 та показання свідків, допитаних судом за її клопотанням про те , що останній пропустив строк для прийняття спадщини встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10,11,58,60,88,213,214,215 ЦПК України , на підставі ст.ст. 1216-1223,1226,1258,1261,1268 ЦК України , суд ,-

В И Р І Ш И В :

Заявлений позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 26.07.2012 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_12