АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Побірченко Т.І.

ПоливачЛ.Д.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_3 про виселення, зняття з реєстраційного обліку та скасування державної реєстрації,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_3 про виселення його з квартири АДРЕСА_1, зняття з реєстраційного обліку та скасування державної реєстрації.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ "Родовід Банк" подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.65-67).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника позивача, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову за недоведеністю пред'явлених вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором або передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У розпорядженні суду також немає доказів, що ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та допущена неповнота встановлення обставин, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

У даному конкретному випадку на підтвердження вимог заявленого позову позивач надав суду: копії кредитного договору та договору іпотеки; копію судового наказу № 2-Н-524/09 від 31 липня 2009 року про стягнення з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_4 1 893 166 грн. 10 коп.; копію постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу № 2-Н-524/09 від 31 липня 2009 року; лист-вимогу ОСОБА_3 про виселення; копію довідки про те, що станом на 06.02.2013 року ОСОБА_3 зареєстрований і мешкає у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.7-20; 25).

Ураховуючи вищенаведені положення Закону у сукупності з відомостями указаних письмових доказів, висновок районного суду про те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором або передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правильним. Адже дані, зокрема про те, що державний виконавець наклав арешт на майно, що перебуває у іпотеці, з метою його подальшої реалізації у рамках виконавчого провадження з виконання судового наказу № 2-Н-524/09 від 31 липня 2009 року, провів дії по визначенню вартості, оцінці указаної квартири тощо, у розпорядженні суду відсутні.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.І. Побірченко

Л.Д. Поливач