АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Повєткіна В.В.

за участю секретаря - Добролюбовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, та неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна, визнання права власності та стягнення компенсації,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_4 про розподіл спадкового майна, визнання права власності та стягнення компенсації - задоволені.

Припинено право часткової власності ОСОБА_4 на 1/28 частину квартири і на 1/14 частину кожного автомобільного транспорту і на 1/7 частини автомобільного транспорту.

Передано 1/28 частину квартири НОМЕР_1, яка належала ОСОБА_4, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що знаходиться в житловому будинку літ. А-7 та в цілому квартира складається із: 1-коридор, 2,3-житлові, 4-кухня, 6-ванна кімната, 7-вбиральня,1,11-лоджії, загальна площа: 76,6 кв.м. житлова площа: 34,0кв.м., на користь ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та визнано за ними право власності на 1/112 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Припинено право часткової власності ОСОБА_9 на 1/28 частину квартири і на 1/14 частину кожного автомобільного транспорту і на 1/7 частини автомобільного транспорту.

Передано 1/28 частину квартири НОМЕР_1, яка належала ОСОБА_9, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що знаходиться в житловому будинку літ. А-7 та в цілому квартира складається із: 1-коридор, 2,3-житлові, 4-кухня, 6-ванна кімната, 7-вбиральня, 1,11-лоджії, загальна площа: 76,6кв.м., житлова площа: 34,0кв.м., на користь ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та визнано за ними право власності на 1/112 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Передано по 1/14 частині та по 1/7 частині автомобільного транспорту, які належали ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та визнано за ними право власності на:

- 2/14 частини автомашини марки MERCEDES-BENZ, модель 316, 2001р.в., держ.номер НОМЕР_2,

- 2/14 частини автомашини марки МЕРСЕДЕС, модель БЕНЦ 412D ПЕ, 1998р.в., держ.номер НОМЕР_3,

- 2/14 частини автомашини марки Mercedes-Benz, модель 413 СDІ, 2000р.в., держ.номер НОМЕР_4,

- 2/14 частини автомашини марки MAN, модель 14163, 2000 р.в., держ.номер НОМЕР_5,

- 2/14 частини автомашини марки MAN, модель 8.163, 1998 р.в., держ.номер НОМЕР_6,

- 2/14 частини автомашини марки MERCEDES- BENZ, модель 316, 2002р.в., держ.номер НОМЕР_7,

- 2/14 частини автомашини марки MERCEDES- BENZ, модель 512D, 2000р.в., держ.номер НОМЕР_8,

- 2/14 частини автомашини марки MAN, 2000 р.в., держ.номер НОМЕР_9,

- 2/14 частини автомашини марки MAN, модель ТGА01, 2001 р.в., держ.номер НОМЕР_10,

- 2/14 частини автомашини марки MERCEDES- BENZ, модель 814, 1999р.в., держ.номер НОМЕР_11,

- 2/14 частини автомашини марки MAN, модель ТGА 26.430, 2005 р.в., держ.номер НОМЕР_12,

- 2/14 частини автомашини марки MAN, модель ТGА 26.363, 2002 р.в., держ.номер НОМЕР_13,

- 2/14 частини автомашини марки MAN, модель ТGА03, 2002 р.в., держ.номер НОМЕР_14,

- 2/14 частини автомашини марки MAN, модель 8.163, 2001 р.в., держ.номер НОМЕР_15,

- 2/14 частини автомашини марки MAN, модель 18.232, 1998 р.в., держ.номер НОМЕР_16,

- 2/14 частини автомашини марки DAMLER -CHRYSLER, 2003 р.в., держ.номер НОМЕР_17,

- 2/14 частини автомашини марки DAMLER- BENZ, модель Atego 817, 1998 р.в., держ.номер НОМЕР_18,

- 2/14 частини мотоцикла марки Honda, модель GL 1800, 2012р.в., держ.номер НОМЕР_19, придбаний 17.08.2013р., вартість частки 113 733грн.,

- 2/14 частини автомашини марки MERCEDES- BENZ, модель ACTROS, 2001р.в., держ.номер НОМЕР_20,

- 2/14 частини мотоцикла марки Honda, модель NRX 1800, 2004р.в., держ.номер НОМЕР_21,

- 2/14 частини мотоцикла марки Honda, модель SТІ300 1800, 2005р.в., держ.номер НОМЕР_22,

- 2/14 частини напівпричепа марки LANGERDORF, модель SKA, 1995р..в., держ.номер НОМЕР_23,

- 2/14 частини причепа марки SAMRO, 2001р..в., держ.номер НОМЕР_24,

- 2/7 частини автомашини марки ДАЙМЛЕР, модель Бенц АТЕGО 817, 1998 р.в., держ.номер НОМЕР_25,

- 2/7 частини автомашини марки ФОЛЬКСВАГЕН, модель LT46, 1999 р.в., держ.номер НОМЕР_26,

В рахунок компенсації стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 185 480,19 грн., що внесені на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровської області на рахунок № 6709, МФО 805012 у ГУ ДКСУ у Дніпропетровської області згідно квитанції філії ДРУ«ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» № 1246403 від 09.09.2014р., № 1244807 від 08.09.2014р.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, та ухвалите нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу , виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4. помер чоловік позивача - ОСОБА_10. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1, 1/2 частина 23 одиниць автомобільного транспорту, 2 автотранспортні засобі в цілому.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_10 є позивач ОСОБА_5, її діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 діти спадкодавця від першого шлюбу.

Всі спадкоємці звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Трьом дітям позивача належало на праві приватної спільної часткової власності 3/4 частині квартири на підставі Свідоцтва про права власності на житло, видане Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради 23.11.2007р.(а.с.14), позивачці належало 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на автомобільний транспорт, як на майно подружжя, набуте під час шлюбу.

Після прийняття спадщини позивачем та її дітьми, їх частки разом збільшилися до 26/28 частини квартири АДРЕСА_1 та до 12/14 часток на кожний автомобільний транспорт. Розмір часток відповідачів складатиме кожному по 1/28 частини квартири і по 1/14 частини кожного транспорту.

Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих ОСОБА_9 на 1/14 частину кожного транспорту та на 1/28 частини квартири вартість всіх його часток складає 185 480,19 грн. Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих ОСОБА_4 на 1/14 частину кожного транспорту та на 1/28 частини квартири вартість всіх її часток складає 185 480,19 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що позивач та відповідач дійшли згоди з приводу розподілу спадщини у спосіб, за яким за позивачем визнається право власності на частку спадкового майна, яка успадковувалась, а відповідач отримає компенсацію за належну йому частку у спадковому майні, яка йому фактично виплачена позивачем до розгляду справи по суті, що підтверджено розпискою та заявою відповідача про отримання грошової компенсації, і відповідач погодився із сумою цієї компенсації і не заперечував проти задоволення позову.

Присудження іншому відповідачу грошової компенсації замість його частки можливо за умови попереднього внесення позивачем відповідної суми на депозитний рахунок суду, про що свідчить квитанції № 1246403, № 1244807, які надані позивачем про внесення компенсаційній суми 185 480,19 грн. на користь відповідача ОСОБА_4

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дослідив всі обставини справи, надав правильну правову оцінку як правовідносинам, що склалися між сторонами, так і доказам та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального права.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до ч. 2 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо (ст. 365 ЦК України) :

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Із змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п. 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

За відсутності згоди співвласника про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Ухвалою Верховного Суду України від 15 лютого 2012 року про перегляд рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року, ухвали апеляційного суду Харківської області від 4 лютого 2010 року та ухвали Верховного Суду України від 25 червня 2010 року у зв'язку з винятковими обставинами у справі за позовом про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності, і стягнення компенсації встановлено, що право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому, не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

З матеріалів справи вбачається, що доля ОСОБА_4 в квартирі складає 1/28 частину, в кожному з автомобілів - 1/141. Такі частки є незначними і не можуть бути виділені в натурі, автомобілі є неподільними; спільне володіння і користування майном (автомобілями) є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

За цих обставин, рішення суду першої інстанції є таким, що відповідає вимогам норм матеріального права.

Доводи апелянта про те, що справу було розглянуто без її участі не є підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, що визначені ст.. 309 ЦПК. Посилання на те, що рішення суду призвело до дисбалансу її прав та обов'язків є неконкретним, а за умови незначних частини в спадковій масі та виплати компенсації в розмірі 185480,19 грн. не може істотно погіршати становище.

Що стосується необґрунтованості суми компенсації, то вказана сума визначена відповідно до звіту про вартість майна та свідоцтв про право на спадщину, в яких ця вартість зазначена. Колегія суддів не може прийняти до уваги, як доказ вартості майна надані апелянтом до апеляційної скарги звіти про вартість майна, оскільки вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції, апелянтом не заявлялось клопотання про дослідження доказів, є незрозумілим, чому дата оцінки є 16.09.2014 р., а звіт затверджено 14.09.2015 р., яким чином були зроблені ці звіти, що в сукупності позбавляє можливості надати їм належну правову оцінку, як доказам відповідно до принципу належності та допустимості (ст.58, 59 ЦПК),

Відсутність згоди апелянта на отримання компенсації не може бути перешкодою в припиненні прав власності з наведених вище підстав.

Посилання апелянта на положення ч.2 ст.183 ЦК є недоречними, оскільки ця норма не розповсюджує свою дію на правовідносини, що склалися між сторонами по даній справі.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: