Справа №473/2264/15-ц 30.11.2015 30.11.2015 30.11.2015
Провадження №22-ц/784/2838/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 473/2264/15-ц Головуючий І інстанції Старжинська О.С.
Провадження № 22-ц/784/2838/15 Доповідач Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Самчишиної Н.В., Локтіонової О.В.,

за участю секретаря Гавор В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Укрсоцбанк» на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи : Відкрите акціонерне товариство (далі ВАТ) «Вознесенський спецагропромтранс», ПАТ «Укрсоцбанк», Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «ОСОБА_3 Аваль», ОСОБА_4 про поділ сумісно нажитого майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2, який в подальшому уточнювала та в якому посилалася на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 14.04.2000 року по теперішній час. Від шлюбу у них є неповнолітні діти: син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. За період шлюбу ними було придбане наступне рухоме майно: кухоний гарнітур (алий), вартістю 5500 грн.; стінка кухонна 25000 грн.; холодильник Хайге - Прибалтика 16000 грн.; столовий гарнітур «Малайзія» 60000 грн.; сервант Малайзія 35000 грн.; люстра Чешский кришталь 7000 грн.; спальня Індонезія 30000 грн.; телевізор SAMSUNG 10000 грн.; люстра кришталева «Богемия» 7000 грн.; диван мякий «Чернігів» 7200 грн.; стінка дитяча «Лілі» 5000 грн.; килим натуральний Туреччина 5000 грн.; вітальня «Пурпур» 10000; дві шафи «Ольха» 7000 грн.; телевізор LG 5000 грн.; мікрохвильова піч LG 5000 грн.; пральна машина LG 5 000 грн.; автобус Рута-20, 2008 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер BE 5078АА, 100000 грн., який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (вартість автобусу згідно даних сайту Auto.ria com); автобус SETRA S213Н, 1981 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер BE6956АА, 94000 грн., який належить на праві власності відповідачу. (вартість автобусу згідно даних сайту Auto.ria.com); Загальна вартість складає: 438 700 грн.

Також в період шлюбу ними 21.08.2006 року було придбано нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру № 12, що знаходиться по вул. 60 років Жовтня, 15 в м. Вознесенськ, та належить на праві власності відповідачу.

У звязку із тим, що сторони не домовилися про порядок поділу майна, позивачка звернулася до суду і просила виділити у її власність наступне майно: кухонний гарнітур (алий), вартістю 5500 грн.; диван мякий «Чернігів» 7200 грн.; стінку дитячу «Лілі» 5000 грн.; телевізор LG 5000 грн. Також визнати за нею право власності на автобус «Рута-20», 2008 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер BE 5078АА, вартістю 100000 грн., та на автобус SETRA S 213Н, 1981 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер BE6956АА, вартістю 94000 грн. Загальна вартість майна складає 216700 грн. Визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири у АДРЕСА_1. Виділити у власність ОСОБА_2: стінку кухонну 25000 грн.; холодильник Хайге - Прибалтика 16000 грн.; столовий гарнітур «Малайзія» 60000 грн.; сервант Малайзія 35000 грн.; люстру кришталеву «Богемія» 7000 грн.; спальню Індонезія 30000 грн.; телевізор SAMSUNG 10000 грн.; ковдру натуральну Туреччина 5000 грн.; вітальню «Пурпур» 10000; дві шафи «Ольха» 7000 грн.; мікрохвильову піч LG 5000 грн.; пральну машину LG 5000 грн. Загальна вартість складає 222000 грн. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири у АДРЕСА_2. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь різницю між вартістю майна в сумі 5300 грн., а також витрати по судовому збору.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна задоволено. Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2 за кожним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3. Визнано за ОСОБА_2 право власності на транспортні засоби: автобус Рута-20 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 100000 грн.; автобус SETRA S213Н, 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 151700 грн. Поділено спільне майно набуте подружжям у період шлюбу: виділено у власність ОСОБА_1: кухонний гарнітур 5500 грн., стінку кухонну 25000 грн., холодильник Хайге 16000 грн., столовий гарнітур «Малайзія» - 60000 грн., сервант «Малайзія» - 35000 грн., люстру із чеського кришталю 7000 грн., спальню Індонезія 30000 грн., телевізор «Самсунг» - 10000 грн., люстру кришталеву «Богемія» - 7000 грн., диван мякий «Чернігів» - 7200 грн., стінку дитячу «Лілі» - 5000 грн., килим натуральний Туреччина 5000 грн., вітальню «Пурпур» - 10000 грн., дві шафи «Вільха» - 7000 грн., телевізор «ЛЖ» - 5000 грн., пральну машину «ЛЖ» - 5000 грн., мікрохвильову піч «ЛЖ» - 5000 грн., а всього на суму 244700 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію щодо перевищення частки вартості у виділеному майні в сумі 3500 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3655 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» підтримав доводи апеляційної скарги, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Інші учасники процесу до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови. Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Приймаючи рішення по справі, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.04.2000 року по теперішній час, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з позивачкою. 21.08.2006 року за нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу відповідачем ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_4 та зареєстровано за ним право власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно. Вказане майно було придбано за спільні кошти подружжя у період шлюбу. У звязку з укладенням 20.09.2011 року ОСОБА_2 як фізичною особою-підприємцем кредитного договору з ПАТ «Укрсоцбанк», спірна квартира перебуває під іпотекою, що підтверджується іпотечним договором від 20.09.2011 року. Отримані кредитні кошти ОСОБА_2 в повному обсязі банку не повернуті, тому рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.06.2015 року з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 стягнено на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 155017 грн.

Також в період перебування сторін у шлюбі було придбано рухоме майно: автобус Рута 20 2008 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3; автобус Сетра S 213H 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4. Вказане рухоме майно знаходиться в обтяжені: автобус Рута 20 2008 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3 заборона відчуження у звязку з отриманням кредиту на його придбання в ПАТ «ОСОБА_3 банк «Аваль»; автобус SETRA S213Н, 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 накладено арешт згідно постанови відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції від 29.08.2014 року у звязку з виконанням наказу господарського суду Миколаївської області від 04.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Вознесенський спецагропромтранс» 132634,52 грн. Вказані транспортні засоби використовуються відповідачем ОСОБА_2 для здійснення підприємницької діяльності, повязаної з перевезенням пасажирів.

Крім того, у період перебування сторін у шлюбі було придбано предмети домашнього обіходу: 1.Кухонний гарнітур 5500 грн., 2.Стінка кухонна 25000 грн., 3.Холодильник Снайге 16000 грн., 4.Столовий гарнітур «Малайзія» - 60000 грн., 5.Сервант «Малайзія» - 35000 грн., 6.Люстра із чеського кришталю 7000 грн., 7.Спальня Індонезія 30000 грн., 8.Телевізор «Самсунг» - 10000 грн., 9.Люстра кришталева «Богемія» - 7000 грн., 10.Диван мякий «Чернігів» - 7200 грн., 11.Стінка дитяча «Лілі» - 5000 грн., 12.Килим натуральній Туреччина 5000 грн., 13.Вітальня «Пурпур» - 10000 грн., 14.Дві шафи «Вільха» - 7000 грн., 15.Телевізор «ЛЖ» - 5000 грн., 16.Пральна машина «ЛЖ» - 5000 грн., 17.Мікрохвильова піч «ЛЖ» - 5000 грн.

Проаналізувавши дані обставини, а також положення ст. ст. 57, 60,61, 63, 69,71 СК України, ст. 52, 320, 364 ЦК України та правовий висновок Верховного суду України, викладений в постанові Верховного суду України від 11.03.2015 року у справі №6-21цс15, суд дійшов висновку, що при поділі майна подружжя транспортні засоби, а саме автобус Рута 20 2008 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 100000грн (вартість визначена по угоді сторонами) та автобус SETRA S213Н, 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 151700 грн. (вартість визначена станом на 18.09.2015 року оцінщиком) слід виділити у власність відповідача, а на 1/2 частину вартості майна у розмірі 125850 грн. слід виділити позивачці предмети домашнього обіходу, вартість яких також встановлена угодою сторін, різниця в частці вартості виділеного майна має бути компенсована відповідачем позивачці в сумі 3500 грн. (251700-(125850+122350)=3500). Що стосується квартири, то суд дійшов висновку про необхідність визнання за кожним з подружжя права власності на ? частину квартири.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі, апеляційний суд вважає, що висновки суду підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги те, що сторони під час розгляду справи не ставили питання про розірвання шлюбу, а тому не зрозуміло у звязку з чим виникла необхідність у розподілі майна подружжя, що відповідач визнав позов, а це значить, що сторони дійшли згоди про розподіл майна, але все одно звернулися до суду з позовом про розподіл майна, а не поділили майно шляхом укладання між ними нотаріально посвідченого договору про поділ майна, що свідчить тільки про те, що судовий розподіл майна подружжя був проведений подружжям з метою зменшення загального обсягу майна, що зареєстровано за відповідачем та зменшення обсягу майна, належного відповідачу, на яке може бути звернуте стягнення з метою погашення великої кількості боргів відповідача та з метою ускладнення звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому рішення суду слід скасувати і відмовити у задоволенні позову про розподіл майна взагалі, не є підставою для скасування рішення, так як згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Те, що подружжя згідно ч.2 ст. 69 СК України мають право розділити майно за взаємною згодою, а договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений, не є забороною для звернення подружжя до суду з позовом про розподіл майна, якщо на час звернення до суду між ними існував спір. Доказів того, що на час звернення до суду з позовом був відсутній спір між сторонами як щодо варіантів розподілу майна, так і щодо вартості майна, суду надано не було. Саме по собі визнання позову, не свідчить про відсутність спору на час звернення до суду. Інші викладені вище доводи фактично є припущенням апелянта, не підкріпленим належними доказами по справі. Не має вирішального значення також те, яким чином подружжя розділить майно:

в судовому порядку чи шляхом нотаріально посвідченого договору про розподіл майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішенням суду частково змінено власника іпотечного майна, а отже змінено права та обовязки ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателя, не є підставою для скасування рішення суду, так як відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Крім того, як зазначив апелянт в апеляційній скарзі позивачка, згідно письмової заяви, що знаходиться на зберігання у нотаріуса, давала згоду на передачу відповідачем нерухомого майна та на укладення іпотечного договору.

В звязку з викладеним, не є підставою для скасування рішення суду, також посилання апелянта на те, що судом не вирішено питання про набуття позивачкою статусу іпотекодавця та про покладення на неї обовязків за іпотечним договором, так як такі обовязки виникають у позивачки в силу зазначеного вище Закону, а тому не потребують додаткового закріплення в рішенні суду.

Не заслуговують на увагу як на підставу для скасування рішення суду також доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що розподілу підлягає все майно подружжя, а також його борги, в тому числі заборгованість відповідача перед ПАТ «Укрсоцбанк», так як таке врахування відбувається за умови послання на це одного з подружжя під час визначення долі майна кожного з подружжя при його розподілі, але сторони на це не посилалися. Не звертався з будь якими вимогами з цього приводу і ПАТ «Укрсоцбанк», хоча приймав участь у розгляді справи у якості третьої особи. Суд же згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Більш того, ПАТ «Укрсоцбанк» на час винесення рішення по даній справі вже визначився з тим, хто є його боржником, оскільки звернувся до третейського суду з позовом саме до відповідача, а не обох з подружжя і рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 червня 2015 року стягнута заборгованість на користь ПАТ «Укрсоцбанк» саме з відповідача, що не перешкоджає ПАТ «Укрсоцбанк» звернутися до суду з вимогами до позивачки, якщо банк вважає, що вона також повинна відповідати перед ним за кредитним договором.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду, зроблених в рішенні суду, так як фактично містять субєктивне тлумачення апелянта норм матеріального та процесуального права і направлені на переоцінку доказів, які судом першої інстанції були належним чином досліджені та оцінені.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді