Справа № 534/2197/15-ц
Провадження № 2/534/925/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Держземагенства у м. Комсомольську Полтавської області /третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3/ про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

В вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про зобовязання відповідача вчинити дії щодо «визначення меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/ у відповідності до технічної документації, яка є в наявності у нього -ОСОБА_1, ОСОБА_3 та відповідача у справі відділу Держемагенства у м. Комсомольську Полтавської області.

Позовні вимоги, підтримані позивачем в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на порушення відповідачем вимог ст.ст.118,158,159,186 ЗКУкраїни, всупереч вимогам яких відповідач відмовляє йому у вирішенні питання з приводу визначення меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/, які знаходяться в його приватній власності та власності його сусідки по межі ОСОБА_3

Представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених в письмовому запереченні на позов (а.с. 40). Рішення про відмову щодо визначення /на вимогу позивача/ меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/ вважає таким, що ґрунтується на вимогах Закону, з огляду на що в задоволенні позову просить відмовити через відсутність відповідних повноважень у відділу Дерземагенства на вчинення дій, повязаних із визначення меж земельних ділянок в натурі

Третя особа до суду не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у відповідності до положень ч.5 ст.74 ЦПК України.

Отже, вирішуючи цивільний спір по суті заявлених позивачем вимог, заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів:

Судом встановлено, що позивач з 1979 року є членом садового товариства «Лісовод» в м. Комсомольську, і має у приватній власності розташовану у згаданому товаристві земельну ділянку площею 0,0517 га. (а.с. 5).

Як пояснив сам позивач, починаючи з 2008 року і до теперішнього часу між ним та сусідкою по межі третьою особою у справі гр.. ОСОБА_3 існує спір з приводу визначення меж користування суміжними земельними ділянками.

За результатами розгляду його заяви, поданої до відділу Держземагенства в м. Комсомольську з приводу визначення меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/, відповідач відмовив в наданні згаданих послуг через відсутність відповідних повноважень на вчинення подібних дій (а.с. 4).

Водночас, обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається саме на безпідставність прийнятого відповідачем рішення про відмову, оскільки вважає, що повноваження щодо визначення меж в натурі у спорах між землекористувачами належить саме відповідачу у відповідності до положень ст.ст.118,158,159,186 ЗК України та положень Інструкції про встановлення(відновлення) меж земельних ділянок в натурі/на місцевості/ та їх закріплення межовими знаками, затв. Наказом ДКУ із земельних ресурсів № 376 від 18 травня 2010 року.

Натомість, порядок встановлення (відновлення) меж

земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення

межовими знаками, рівно як і повноваження органів, які виконують згадані роботи визначено рядом нормативних актів, які залишились поза увагою позивача, зокрема:

Постановою КМУ №5 від 14 січня 2015 року «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, яка набула чинності з 28 січня 2015 року, були утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1.

Цією ж постановою була проведена реорганізація територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2.

Пунктом 3 Постанови установлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

У выдповыдносты до Положення про Управління (Відділ) Держземагенства в місті, що втратило чинність в зв'язку з реорганізацією на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 49 від 16.02.2015 р.

1. Управління (Відділ) Держземагентства в місті (далі - Управління (Відділ)) є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України, є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в установах Казначейства України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Управління (Відділ) підпорядковане Держземагентству України та відповідно Республіканському комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим, Головному управлінню Держземагентства в області.

Аналогічний статус має відділ Держгеокадастру. У відповідності до ПОЛОЖЕННЯ про Управління (Відділ) Держгеокадастру в місті, затв. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України 03.02.2015 № 14Із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 116 від 27.05.2015\

1. Управління (Відділ) Держгеокадастру у місті (далі - Управління (Відділ)) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Управління (Відділ) підпорядковане Держгеокадастру та відповідно Головному управлінню Держгеокадастру в області.

З огляду на вищенаведене, відділ Держземагенства в м. Комсомольську, який на даний час знаходиться в стадії реорганізації, але продовжує виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру. та відповідно відділ Держгеокадастру, у відповідності до змісту наведених Положень, відносяться до територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів України та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, а отже не є органами місцевого самоврядування та/або органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів, які в сенсі положень ст..ст. 158,159,186 ЗК України, /як на цьому наполягає позивач/, наділені повноваженнями щодо вирішення земельних спорів, з огляду на що суд має всі підстави наголосити відсутності правового обгрунтування для висновку щодо порушення відповідачем вимог ст.ст.118,158,159,186 ЗК України при прийнятті ним рішення про відмову у визначенні /на вимогу позивача/ меж земельних ділянок в натурі /на місцевості/.

Що стосується порушеного позивачем питання щодо порядку встановлення меж земельних ділянок в натурі, слід зазначити про наступне:

наказом Державного Комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18 травня 2010 року відповідно до статей 106, 107 Земельного кодексу України

( 2768-14 ), статей 14, 55 Закону України "Про землеустрій" ( 858-15 ) та з метою визначення порядку встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, було затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками Із змінами, внесеними згідно з Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів N 542 ( z0541-10 ) від 19.07.2010 Наказом Державного агентства земельних ресурсів N 117 ( z0347-11 ) від 25.02.2011 Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства N 405 ( z1262-13 ) від 03.07.2013 \

У цій Інструкції (п.1.3) терміни вживаються у такому значенні:

виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним

і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше

двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа -

підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним

забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником;

Абзац другий пункту 1.3 розділу I із змінами, внесеними згідно з

Наказом Державного агентства земельних ресурсів N 117 ( z0347-11 )

від 25.02.2011, в редакції Наказу Міністерства аграрної політики

та продовольства N 405 ( z1262-13 ) від 03.07.2013 \

замовник - орган державної влади, орган місцевого

самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який

замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної

ділянки в натурі (на місцевості);

У відповідності до розділу ІІ Інструкції (п.2.1) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на

місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої

технічної документації із землеустрою щодо встановлення

(відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості),

технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання

земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення

земельної ділянки. Пункт 2.1 розділу II в редакції Наказу Міністерства аграрної

політики та продовольства N 405 ( z1262-13 ) від 03.07.2013 \

Отже, аналіз згаданих нормативних актів дає суду підставу зробити висновок про те, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на

місцевості) є послугою і виконується на замовлення. Виконавцем в даному випадку згідно з положеннями Інструкції є юридична особа, що володіє необхідним технічним

і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше

двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа -

підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним

забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Вирішуючи справу відповідно до спрямованості завдання цивільного судочинства та специфіки предмету судового розгляду, з огляду на критерії, зазначені в ст.ст.1,2 ЦПК України, суд виходить з наступного:

Завдання цивільного судочинства полягає в гарантуванні справедливого вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних, юридичних осіб та інтересів держави.

В контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України.

Разом з тим, захист порушеного права у спосіб, як його вимагає позивач, суперечить принципу законності здійснення цивільного судочинства, як він передбачений ст. 2 ЦПК України, згідно із якою суд розглядає і вирішує справи відповідно до Конституції та законів України.

Враховуючи правові норми ПОЛОЖЕННЯ про Управління (Відділ) Держгеокадастру в місті, положення Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, які визначають правовий статус субєктів при вирішенні питань щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, згідно з якими відділ Держземагенства в м. Комсомольську, який на даний час перебуває в стадії реорганізації, не наділений будь-якими повноваженнями щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, суд вважає, що вимога позивача про зобовязання відділу Держземагенства в м. Комсомольську вчинити дії по відведенню меж земельної ділянки в натурі, за відсутності відповідних делегованих повноважень, не може бути задоволена судом в такій редакції через очевидність порушення /за умови задоволення вимог/ регламентованої Законом процедури щодо порядку встановлення меж земельних ділянок в натурі

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя: Т.В. Окунь