Справа №489/3074/15-ц 30.11.2015 30.11.2015 30.11.2015
Провадження №22-ц/784/2910/15
Справа: 489/3074/15-ц
Провадження № 22-ц/784/2910/15 Головуючий у першій інстанції - Кокорєв В.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

30 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Тищенко Л.С.,

за участю:

- представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2015 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

08 травня 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось з позовом до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 20 серпня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 8, відповідно до умов якого зазначене товариство надало відповідачу строком до 10 серпня 2011 року кредит у сумі 12 014 грн. 08 коп. зі сплатою 8 % річних та щомісячної комісії за управління кредитом 2 %.

18 травня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, за яким відбулася заміна кредитора та позивач набув права вимоги за кредитним договором № 8 від 20 серпня 2008 року, позичальником в якому є відповідач.

Посилаючись на вказані обставини, та на те, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 10 квітня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 35 642 грн. 65 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 11 717 грн. 69 коп., заборгованості за відсотками в сумі 4 115 грн. 19 коп., комісією 16 579 грн. 32 коп. та штрафу - 3 230 грн. 45 коп., позивач просив стягнути зазначену заборгованість з ОСОБА_4

Заперечуючи проти позову відповідач посилався, як на пропуск позивачем позовної давності, так і необґрунтованість позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позову за пропуском позовної давності.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права щодо обчислення та початку перебігу позовної давності, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

-2-

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 8, відповідно до умов якого зазначене товариство надало відповідачу строком до 10 серпня 2011 року кредит у сумі 12 014 грн. 08 коп. зі сплатою 8 % річних та щомісячної комісії за управління кредитом 2 %.

Щомісячний платіж за цим кредитним договором становив 616 грн. 76 коп., який повинен бути отриманий кредитодавцем не пізніше 10 числа місяця у відповідному платіжному періоді (п.3.6 кредитного договору).

ОСОБА_4 належним чином умови кредитного договору щодо повернення кредиту не виконував. Згідно розрахунку позивача за даним кредитним договором станом на 10 квітня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 35 642 грн. 65 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 11 717 грн. 69 коп., заборгованості за відсотками в сумі 4 115 грн. 19 коп., комісією 16 579 грн. 32 коп. та штрафу - 3 230 грн. 45 коп.

18 травня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, за яким відбулася заміна кредитора та позивач набув права вимоги за кредитним договором № 8 від 20 серпня 2008 року, позичальником в якому є відповідач. Пунктом 4.3 цього договору передбачено, що право власності на кредитний портфель переходить від продавця до покупця в дату відступлення (щонайпізніше, 30 червня 2012 року) відразу після укладення Акту приймання - передачі кредитного портфелю. В переліку кредитних договорів переданих за актом приймання - передачі від 25 червня 2012 року, за яким позивач набув право вимоги, значиться кредитний договір, укладений з ОСОБА_4 (а.с.93-95).

При розгляді даної справи в суді першої інстанції ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено позовну давність, про застосування якої заявив відповідач.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

-3-

Як встановлено, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору - до повного повернення позичальником заборгованості та повного виконання позичальником будь-яких інших грошових зобов'язань (п. 6.1. кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі 616 грн. 76 коп. підлягав виконанню у строк до 10 серпня 2011 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Заміна сторін у зобов'язанні не замінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Як встановлено, кредит надано до 11 серпня 2011 року, погашення заборгованості повинно було здійснюватися у наступному порядку: щомісяця не пізніше 10 числа місяця у відповідному платіжному періоді позичальник повинен надавати кредитодавцю грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 616 грн. 76 коп. , у

2008 році позичальник припинив оплату чергових платежів, а кредитор звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом у травні 2015 року. Тобто після спливу позовної давності.

Укладаючи договір купівлі-продажу кредитного портфелю 18 травня 2012 року позивач знав про те, що відповідач не виконував обов'язки щодо повернення кредиту частинами до 11 серпня 2011 року.

Вимог про поновлення позовної давності позивач не пред'являв.

-4-

За такого, ухвалюючи рішення про відмову задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач пропустив позовну давність, встановлену ст. 257, 258 ЦК України, про застосування якої заявлено відповідачем.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» про те, що початок перебігу позовної давності необхідно обчислювати з дати відступлення права вимоги згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю, щонайменше з 30 червня 2012 року, не спростовують правильність висновку суду.

Укладаючи договір купівлі-продажу кредитного портфелю (п.3.3 цього договору) (ст.ст. 513, 514, 516, 517), ТОВ «ПростоФінанс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тому до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором строки повернення кредиту (п.3.3. договору).

Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку боржника є повернення кредиту у строки та у розмірі, визначеними кредитним договором.

Статтею 262 ЦК України передбачено, що заміна сторін у зобов'язанні не замінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Тому укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю між ТОВ «ПростоФінанс» та позивачем, до якого перейшли права первісного кредитора за вказаним кредитним договором, не є початком перебігу позовної давності .

За такого, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків районного суду, його рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова