Справа № 2-6/12 Головуючий у І інстанції Кириченко В. І.
Провадження № 22-ц/780/5928/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 30.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді Сержанюка А.С., членів колегії суддів Журби С.О., Суханової Є.М., із участю секретаря Говорун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04 липня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обовязків якої є ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5 міська рада Київської області, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А :

15 січня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, де просила суд ухвалити рішення, яким встановити порядок землекористування присадибною земельною ділянкою, розташованою по вул. Фрунзе, 9 в м. Кагарлику Київської області, відповідно до розподілу її площі між співвласниками визначеного рішенням ОСОБА_5 міської ради № 15 від 17 лютого 1995 року та виділити їй в користування 1/4 частину її площі, що становить 0,035 га, а судові витрати - покласти на відповідачку, оскільки в добровільному порядку визначити порядок землекористування неможливо.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02.12.1989 року державним нотаріусом ОСОБА_5 нотаріальної контори вона є власником 1/4 частини житлового будинку №9 по вулиці Фрунзе в м. Кагарлику.

Власником іншої частини вказаного житлового будинку є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02.12.1989 року державним нотаріусом ОСОБА_5 нотаріальної контори та договору купівлі-продажу укладеного 30.11.1999 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Рішенням ОСОБА_5 районного судуКиївської області від 04 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2014 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року, позов задоволено частково.

Встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою, площею 1137 кв.м., яка розташована по вул. Фрунзе, 9 в м. Кагарлику Київської області на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради № 15 від 17.02.1995 року наступним чином:

виділено ОСОБА_2 в користування 1/4 частину земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою в розмірі 284,25 кв.м., місце розташування якої визначено на схематичному плані земельної ділянки, який є невід'ємною частиною рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради №15 від 17.02.1995 року.

Зобов'язано земельний відділ ОСОБА_5 міської ради встановити межі земельної ділянки, площею 284,25 кв.м., за вказаною адресою та передати на зберігання ОСОБА_2

В решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір, задовольняючи частково позовні вимоги та встановлюючи порядок користування земельною ділянкою, згідно до якої позивачці у користування виділив частину земельної ділянки, площею 284,25 кв.м., що становить 1/4 частину від загальної частини земельної ділянки 1137 кв.м. біля спадкового будинку №9 по вулиці Фрунзе, в м. Кагарлик, Київської області, мотивував своє рішення тим, що вказані вимоги ґрунтуються на нормах матеріального права, зокрема, ст.ст. 377, 386, 391 ЦК України, ч.ч. 3, 4 ст. 89 та ст. 120 ЗК України, а також підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, зазначив, що рішенням апеляційного суду Київської області від 11 червня 2014 року ухваленому у справі №368/2298/13 ( апеляційне провадження №22ц/780/3087/14 ) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 міської ради, управління Держземагенства України у ОСОБА_5 районі, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 цукровий завод» про скасування рішення, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування його реєстрації в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено та підтверджено правомірність набуття ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку, в тому числі і на 0.0310 га. за рахунок земель, які раніше перебували у користуванні ОСОБА_7

Дане рішення, як зазначено, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для вирішення і заявленого спору.

02 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04 липня 2012 року, посилаючись на рішення Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2015 року, яким визнано незаконним та скасовано рішення №16 виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради від 02 лютого 2001 року про передачу ОСОБА_6 у власність земельної ділянки, площею 0,01310 га за адресою: м. Кагарлик Київської області вул. Мічуріна, 2 та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 23 травня 2001 року, виданого ОСОБА_6 ОСОБА_5 міською радою на земельну ділянку, площею 0,01310 га, за адресою: м. Кагарлик Київської області вул. Мічуріна, 2.

Ухвалою Кагарлицького районного суду від 07 вересня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

На обґрунтування постановленого судом першої інстанції судового рішення зазначено те, що рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 04.07.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30.09.2014 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 правонаступником процесуальних прав та обов'язків якої є ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_5 міська рада Київської області, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою суд встановив порядок користування присадибною земельною ділянкою, площею 1137 кв.м., що розташована по вул. Фрунзе, 9 в м. Кагарлику Київської області.

Під час розгляду справи позивач вказувала, що розмір вказаної земельної ділянки 0,14 га і вказувала доказом на підтвердження цієї обставини рішення суду в справі за її позовом про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 та скасування його державної реєстрації.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 24.07.2012 року скасовано рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01.06.2012 року в цій справі і в задоволенні позову відмовлено.

Позивач фактично вказує на новий доказ на підтвердження обставин обґрунтування позову, який вона не вказувала на час прийняття рішення 04.07.2012 року в справі, а саме: на рішення апеляційного суду Київської області від 02.06.2015 року в справі за її позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5 міської ради, ПАТ «ОСОБА_5 цукровий завод», яким скасовано рішення Кагарлицького районного суду від 16.03.2015 року і визнано недійсним держаний акт про право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 та визнано незаконним рішення виконкому про передачу земельної ділянки у приватну власність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України істотні для справи обставини, а саме те, що частина земельної ділянки, розміром 0,03 га неправомірно увійшла у приватизацію земельної ділянки ОСОБА_6, що встановлено рішенням апеляційного суду Київської області від 02.06.2015 року, були відомі позивачу , яка звертається із заявою, на час розгляду і ухвалення рішення від 04.07.2012 року.

Але позивач відповідно до ст. 60 ЦПК України на час розгляду і ухвалення рішення від 04.07.2012 року не заявляла позовних вимог до ОСОБА_6 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 та скасування його державної реєстрації з підстав яких задоволено частково її вимоги рішенням апеляційного суду Київської області від 02.06.2015 року і тим самим не надала допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 у встановлений законом строк, подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати, відповідно, ухвалу та рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та 04 липня 2012 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги за третім варіантом висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 27 серпня 2014 року №7930/13-43.

Суд апеляційної інстанції, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне задовольнити частково заявлені апеляційні вимоги, керуючись наступним.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 361 та ч. 1 ст. 362 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Розгляд заяви, згідно ч. 2 ст. 365 Цивільного процесуального кодексу

України, здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом

для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 належить 1/4 частина житлового будинку №9, що по вул. Фрунзе, м. Кагарлик, Київської області ( а.с. 8, 9, 10, 11, 12-13 т. 1 ).

Інша частина зазначеного майна належала, за життя, ОСОБА_3 ( там же та а.с. 98 т. 2 ).

Присадибна земельна ділянка зазначеного домоволодіння становила площу 1137 кв.м., без врахуванням виділеної її частини ОСОБА_6, розміром 0,0310 га та 0,1000 га ( а.с. 96, 97, 117 т. 2 ).

Рішенням Кагарлицького районного суду від 04 липня 2012 року, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2014 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року, позов ОСОБА_2, заявлений 15 січня 2010 року, задоволено частково.

Встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою, площею 1137 кв.м., яка розташована по вул. Фрунзе, 9 в м. Кагарлику Київської області на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради № 15 від 17.02.1995 року наступним чином:

виділено ОСОБА_2 в користування 1/4 частину земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою в розмірі 284,25 кв.м., місце розташування якої визначено на схематичному плані земельної ділянки, який є невід'ємною частиною рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради №15 від 17.02.1995 р.

Зобов'язано земельний відділ ОСОБА_5 міської ради встановити межі земельної ділянки, площею 284,25 кв.м., за вказаною адресою та передати на зберігання ОСОБА_2

В решті позовних вимог відмовлено ( а.с. 1-6, 243-247 т. 1, а.с. 214-218 т. 2, а.с. 67-69 т. 3 ).

19 вересня 2012 року ОСОБА_3 померла і правонаступником її процесуальних прав та обовязків став ОСОБА_4 ( а.с. 34, 49 т. 2 ).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 визнано незаконним та скасовано рішення №16 виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради від 02 лютого 2001 року про передачу ОСОБА_6 у власність земельної ділянки, площею 0,01310 га, за адресою: м. Кагарлик Київської області вул. Мічуріна, 2 та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 23 травня 2001 року, виданого ОСОБА_6 ОСОБА_5 міською радою на земельну ділянку, площею 0,01310 га, за адресою: м. Кагарлик Київської області вул. Мічуріна, 2 ( а.с. 84-87 т. 3 ).

На обґрунтування ухваленого рішення, судом другої інстанції зазначено, що частина земельної ділянки, розміром 0,03 га неправомірно увійшла у приватизацію земельної ділянки, загальним розміром 0,1310 га, з видачею на імя ОСОБА_6 оскаржуваного державного акту, чим порушені права на приватизацію позивачкою ОСОБА_2 земельної ділянки тим розміром, яким було визначено і затверджено цим рішенням.

Окрім того, ОСОБА_6 на час отримання у власність цієї земельної ділянки вже не була співвласником будинку, що є правовою підставою для визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради №16 від 02.02.2001 року про передачу ОСОБА_6 у власність земельної ділянка, площею 0,1310 га, та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.05.2001 року, виданого на імя ОСОБА_6

Доводи відповідачки ОСОБА_6, викладені у заяві до апеляційного суду, про те, що з аналогічних позовних вимог рішенням апеляційного суду Київської області від 11.06.2014 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні її позову, судова колегія перевірила і встановила, що у вказаній справі позов був заявлений із інших підстав і обставини щодо скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради №15 від 17.02.1995 року про виділення відповідачці 0,03 га не досліджувались ( там же ).

Таким чином, повернення у користування співвласників будинку, що по вул. Фрунзе, 9 в м. Кагарлику Київської області земельної ділянки, площею 0,03 га, згідно зазначеного судового рішення, на переконання апеляційної інстанції, є нововиявленою обставиною у розумінні вимог п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

Відтак, місцевий суд помилково та передчасно прийшов до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 від 02 липня 2015 року про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04 липня 2012 року, поданої в установлений законом строк, постановивши 07 вересня 2015 року ухвалу про відмову в її задоволенні ( а.с. 76-78, 187-189 т. 3 ).

Таким чином, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необгрунтованість судового рішення, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 361, 365 ЦПК України, при його ухваленні.

А тому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, на підставі ст.ст. 309, 361, 363, 365 ЦПК України, ухвалу та рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та 04 липня 2012 року, відповідно, скасувати та ухвалити по справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 згідно положень ст.ст. 377, 386, 391 ЦК України, ч.ч. 3, 4 ст. 89, ст. 120 ЗК України.

При цьому, встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,1437 га, що по вул. Фрунзе, 9, м. Кагарлик, Київської області, на переконання апеляційного суду, можливе з виділенням у користування ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,035925 га, згідно третього варіанту висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 27 серпня 2014 року №7930/13-43 за яким лінія розподілу прокладена таким чином:

від точки М, яка розташована на межі з боку вул. Мічуріна на відстані 12,16 м від існуючої межі між домоволодіннями №9 по вул. Фрунзе та №2 по вул. Мічуріна - по лінії розділу сараю в точку Л;

від точки Л перпендикулярно стіні сараю 3,97 м в точку К;

від точки К паралельно стіні сараю 6,42 м в точку Ж;

від точки Ж перпендикулярно до бокової стіни будинку 7,24 м в точку Д, розташовану на відстані 2,64 м від лівого рогу будинку;

від точки Д по лінії розділу будинку в точку Г, розташовану на відстані 4,15 м від правого рогу будинку;

від точки Г паралельно правій межі домоволодіння 17,25 м в точку В;

від точки В паралельно існуючій межі в точку Б, розташовану на межі домоволодіння з боку вул. Мічуріна на відстані 1,66 м від існуючої межі ( а.с. 180-182, 185 т. 2 ).

Окрім цього, з точки зору суду другої інстанції, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи у розмірі 1 960 грн. ( а.с. 127-129, 178, 179 т. 2 ) та судовий збір 401,94 грн. ( а.с. 1, 75, 239 т. 3 ) на підставі положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України.

В решті позовних вимог ОСОБА_2, зокрема, щодо судових витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31 січня 2011 року ( а.с. 92-94 т. 1 ), на переконання суду другої інстанції, необхідно відмовити, оскільки її висновки при ухваленні рішення не враховувались.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319, 365 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04 липня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обовязків якої є ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5 міська рада Київської області, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою задовольнити.

Ухвалу та рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2015 року та 04 липня 2012 року, відповідно, скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, правонаступником процесуальних прав та обовязків якої є ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5 міська рада Київської області, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,1437 га, що по вул. Фрунзе, 9, м. Кагарлик, Київської області, та виділити у користування ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,035925 га, згідно третього варіанту висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 27 серпня 2014 року №7930/13-43 за яким лінія розподілу прокладена таким чином:

від точки М, яка розташована на межі з боку вул. Мічуріна на відстані 12,16 м від існуючої межі між домоволодіннями №9 по вул. Фрунзе та №2 по вул. Мічуріна - по лінії розділу сараю в точку Л;

від точки Л перпендикулярно стіні сараю 3,97 м в точку К;

від точки К паралельно стіні сараю 6,42 м в точку Ж;

від точки Ж перпендикулярно до бокової стіни будинку 7,24 м в точку Д, розташовану на відстані 2,64 м від лівого рогу будинку;

від точки Д по лінії розділу будинку в точку Г, розташовану на відстані 4,15 м від правого рогу будинку;

від точки Г паралельно правій межі домоволодіння 17,25 м в точку В;

від точки В паралельно існуючій межі в точку Б, розташовану на межі домоволодіння з боку вул. Мічуріна на відстані 1,66 м від існуючої межі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи у розмірі 1 960 грн. та судовий збір 401,94 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_8