Провадження по справі № 2/235/59/15
Справа № 235/5281/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Соболь О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Красноармійська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1. Приблизно восени 2012 року він познайомився з відповідачкою по справі ОСОБА_2, яка звернулась до нього з проханням пожити у вказаному житловому будинку. З літа 2012 року відповідачка вселилась у житловий будинок, що належить йому на праві власності за його згодою. Починаючи з березня 2013 року він запропонував відповідачці виселитися з його будинку, оскільки в планах збирався одружитися. Проте відповідачка йому відмовила, у зв»язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить усунути перешкоди з боку ОСОБА_2 у реалізації ним права власності на житловий будинок. В подальшому уточнив позовні вимоги, зокрема, просив усунути перешкоди з боку ОСОБА_2 у реалізації ним права власності на житловий будинок шляхом її виселення з житлового будинку, що розташований за адресою : АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

В судове засідання, призначене на 24.02.2014 року не з»явився, просив справу закінчити слуханням за участю свого представника.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що в період з жовтня 2011 року по квітень 2014 року проживала однією сім»єю з позивачем по справі ОСОБА_3 в житловому будинку, що розташований за адресою : АДРЕСА_1. С травня 2014 по теперішній час проживає одна з двома дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за вищевказаною адресою. 06.10.2014 року вона дійсно поставила ніжній замок, і після цієї дати був випадок, коли вона не пускала позивача в житловий будинок.

Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, з»ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст..ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст.. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою : АДРЕСА_1.( а. с. 70-80).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 02.10.2014 року встановлено, що позивач і відповідачка з листопада 2010 року по березень 2011 року проживали разом і підтримували шлюбні відносини. Проте , в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 03.11.2010 року по 01.05.2014 року , визнання права спільної сумісної власності на майно - відмовлено .

Згідно акту Красноармійської міської ради вбачається, що з жовтня 2011 року позивачка і її два сини мешкають за адресою : АДРЕСА_1.( а. с. 88).

Вказані обставини не спростовується сторонами по справі.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі ст.. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачка вселилась в житловий будинок, що розташований за адресою : АДРЕСА_1, дійсно зі згоди позивача, проте проживає без реєстрації, тобто не набула самостійного права на житло з підстав, передбачених законом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що відповідачі йому як власнику перешкоджають володіти житловим будинком, і, захищаючи своє право власності, посилаючись на ст. 391 ЦК України, просить усунути перешкоди у реалізації його права власності.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню.

Факт наявності перешкод , які чиняться позивачу ОСОБА_3 з боку відповідачки, користуватися та розпоряджатися за своїм розсудом майном - житловим будинком , підтверджений як позивачем , так і відповідачкою в судовому засіданні, зокрема поясненнями ОСОБА_2 про зміну замків та про вчинення перешкод позивачу у користуванні житловим будинком. Вказана обставина свідчить про те , що її проживання в житловому будинку всупереч порядку, встановленого законодавством, дійсно перешкоджає позивачу ОСОБА_3 як власнику володіти ним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386,391 ЦК України.

Отже, відповідачка ОСОБА_2 своїми діями чинить перешкоди у здійсненні позивачем права власності, що підтверджено вищезазначеними належними доказами, а тому відповідачку ОСОБА_2 необхідно виселити із спірного житлового будинку, як такою, що вселились та проживає в ньому без законних на то підстав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права власності підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 317,319, 383, 391 ЦК України, ст.. 9 ЖК України, ст.. ст. 6,10,11,213,214,215,216,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права власності - задовольнити.

Усунути перешкоди з боку ОСОБА_2 у реалізації ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: