УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г., Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Сільськогосподарського багатофункціонального кооперативу «Бір», Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства у порядку спадкування та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що під час розгляду справи про визнання права власності на земельний пай їй стало відомо, що її матір мала право на майновий пай, але за життя він матері не виділявся. Її мати помилково не була внесена до списку громадян - членів КСП, які мають право на майновий пай в майні підприємства, тому за життя не було видано сертифікати на майновий пай.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_7

За життя, а саме: 21 січня 1997 року ОСОБА_7 склала заповіт на ім'я своєї доньки ОСОБА_6, яким заповіла останній належну їй частину господарства, розташованого в селі Бірки Зіньківського району Полтавської області, та все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право.

ОСОБА_7 з 1956 року по 1977 рік працювала в колгоспі ім. Куйбишева, який згідно з рішенням зборів уповноважених перейменовано на колективне сільськогосподарське підприємство ім. Куйбишева (протокол від 20 листопада 1992 року № 4). КСП ім. Куйбишева реорганізовано в сільськогосподарський багатофункціональний кооператив «Бір» (далі - СБК «Бір») згідно з рішенням зборів уповноважених (протокол від 09 лютого 2000 року № 2).

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2014 року визнано за ОСОБА_6 право власності на земельну частку (пай) в колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева, правонаступником якого є СБК «Бір», розміром 4,26 умовних кадастрових гектарів згідно з сертифікатом НОМЕР_1, виданим 30 грудня 1997 року Зіньківською районною державною адміністрацією Полтавської області після померлої ОСОБА_7, в селі Бірки Зіньківського району Полтавської області та виділено у власність ОСОБА_6 вказану земельну частку (пай) із земель запасу Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

У свою чергу, як встановлено судом першої інстанції, розпаювання майна проводилось у 1992 році, на момент розпаювання ОСОБА_7 працювала в Бірківській школі Зіньківського району Полтавської області і не була членом СБК «Бір». До списків на розподіл майна ОСОБА_7 не включена.

Як вбачається з архівного витягу Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області від 23 жовтня 2014 року № 01-40/50, ОСОБА_7 в 1997 році зверталась із заявою до загальних зборів КСП ім. Куйбашева села Бірки Зіньківського району Полтавської області про включення в списки на земельний пай, стосовно включення до списків на майновий пай не зверталась.

Крім того, позивач звернулася до суду з позовом про визначення за нею права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства у порядку спадкування та зобов'язання вчинити певні дії лише 23 березня 2015 року, тобто через 12 років після відкриття спадщини після померлої матері ОСОБА_7

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ОСОБА_7 стосовно включення до списків на майновий пай не зверталась, хоча їй достеменно було відомо, що її не включено до даного списку, оскільки за життя ОСОБА_7 не було включено до списку пайовиків, остання не набула права на майновий пай, внаслідок чого позивачка не наділена правом на спадкування майнового паю. Крім того, звернувшись до суду з позовом лише 23 березня 2015 року, позивач пропустив встановлений законом строк позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 травня 2015 року та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 28 липня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий В.С. Висоцька
Судді: Ю.Г. Іваненко О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська