Справа № 439/2046/14 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/783/6253/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Симець В.І.

З участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лешнівської сільської ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвалу суду оскаржила позивач ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою та просить її скасувати. Вказує, що звернулася в суд з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, однак суд помилково зареєстрував справу, як цивільну. Стверджує, що справа повинна розглядатися в порядку кримінального судочинства, а не в порядку адміністративного як зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, оскільки шкоди їй завдано Лешнівською сільською радою через тривале невиконання рішення суду, а відтак є злочином відповідальність за який передбачено у ст.364 КК України (зловживання владою або службовим становищем). Просить ухвалу скасувати та направити справу для розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась з позовом до Лешнівської сільської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що службовими особами Лешнівської сільської ради їй завдано матеріальної та моральної шкоди, яка полягає у зловживанні ними своїм службовим становищем. Стверджує, що зловживання полягає в тому, що ними не виконується рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2011 року, яким визнано за нею право власності на середню земельну частку (пай) в розмірі 1,65 га на території Лешнівської сільської ради Бродівського району Львівської області. Вважає, що така бездіяльність службових осіб є злочином, за який передбачена відповідальність ст.ст.364-367 КК України. Просила стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 10 тис. грн. і моральну шкоду в розмірі 4тис. грн. Крім цього, подавши додаткову позовну заяву позивач просила видати їй державний акт на право власності на земельну частку (пай) в розмірі 1,65 га у відповідності до рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2011 року, видати державні акти на присадибні ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та видати державні акти на право власності на земельні ділянки в полі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідач у вказаній справі є суб»єкт владних повноважень, а відтак спір є публічно-правовим.

Однак з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ провадиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 16 ЦПК України передбачено, що не допускається об»єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз»яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстав того, що даний спір є публічно-правовим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач просить відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду, яка завдана їй внаслідок тривалого невиконання рішення суду, яке ухвалено в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, відповідно до ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відтак, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для відкриття провадження та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.312 ч.1 п.3 розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.3, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2015 року скасувати, справу направити в суд першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Ю.Р. Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин