Номер провадження 2/754/4313/15
Справа №754/9956/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. В позовній заяві позивач зазначає, що з 16 листопада 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини, позивачка просила стягнути на її користь аліменти в розмірі 5000 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 і до досягнення ним повноліття, а також стягнути аліменти у розмірі 3500 гривень щомісячно на її утримання до досягненню дитиною шестирічного віку. Витрати, пов'язані з оплатою роботи адвоката просила покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили суд про його задоволення. В наданих суду поясненнях позивачка зазначила, що на даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, син перебуває на «Д» обліку, а також має затримку в психічному розвитку, в зв'язку з чим потребує лікування, масажних процедур, спеціальне харчування, пояснила, що на утримання сина приблизно витрачає 8000-9000 гривень на місяць, в той час як батько дитини не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Додатково пояснила, що 05 серпня 2015 року відповідач втратив роботу у зв'язку із закінченням трудового договору, що підтверджується наказом ПАТ «Брокбізнесбанк» №142/2 від 30.07.2015р. та копією трудової книжки. Відповідач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок проблем у сімейному житті, втрати роботи, здоров'я відповідача було підірвано, у зв'язку з чим він змушений був проходити тривале лікування. Стан здоров'я не дозволив відповідачу приступити до пошуків роботи, внаслідок чого він залишився без стабільного заробітку. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться непрацездатна мати ОСОБА_5, 1956 року народження, яка є пенсіонером та постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з чим потребує постійного догляду та лікування. Також представник відповідача зазначила, що відповідачем було оплачено майнові права на квартиру, яку він оформив у рівних частках на себе та на дружину, для придбання квартири він використав наявні у нього грошові кошти, зароблені до реєстрації шлюбу та змушений був оформити договір позики. Зважаючи на вищевикладене, відповідач не має можливості сплачувати суму більше, ніж мінімальна сума встановлена нормами чинного законодавства, що становить 350,10 гривень. Стосовно стягнення аліментів на утримання позивачки, то матеріальний стан відповідача не дозволяє йому утримувати дружину. В зв'язку із наведеним, представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 16.11.2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.3,4)

Неповнолітній ОСОБА_3 постійно проживає разом з матір"ю і перебуває на її утриманні.

Як вбачається з відповіді на запит №345 від 25.06.2015 року, лікарсько-контрольна комісія КНП «ЦПМСД №1» Оболонського району м. Києва повідомляє: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на обліку з приводу анемія І ст., синдром затримки статокінетичного розвитку, мозаїчна затримка психічного і передмовного розвитку. Додаткова хорда в порожнині лівого шлунку. (а.с.6)

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме:

●стан здоров"я та матеріальне становище дітей;

●стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів;

●наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

●інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Зокрема, розмір аліментів, який просить позивач стягнути на утримання дитини, суд вважає завищеним, не обґрунтованим та не доведеним, а саме позивач не надала суду доказів понесення зазначених витрат та доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме в такому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 вересня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 вересня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні.

Протягом судового розгляду представником відповідача не було надано конкретних правових доказів на підтвердження того, що на утриманні відповідача перебуває його мати, окрім пояснень наданих представником відповідача в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі 1167 гривень щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач не позбавлена можливості у разі зміни матеріального стану відповідача звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а також про стягнення додаткових витрат.

Статтею 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Частинами 2-4 встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до наказу ПАТ «Брокбізнесбанк» від 30 липня 2015 року № 142/2 ОСОБА_2 був звільнений 05 серпня 2015 року в зв'язку з закінченням строку трудового договору, п.2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв'язку з повідомленням ним або членом його сім'ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов'язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Протягом розгляду справи стороною позивача не було надано будь-яких належних правових доказів на підтвердження можливості чоловіка надавати їй матеріальну допомогу на її утримання, в зв'язку з чим, враховуючи вищевикладене, суд приходиться до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення аліментів у розмірі 3500 гривень щомісячно на утримання позивачки до досягненню дитиною шестирічного віку.

Вимога про стягнення 5000 гривень витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

22.09.2015 року між позивачем та адвокатським об'єднанням «Самбур і партнери» був укладений договір про надання правової допомоги.

ОСОБА_7 не подавала заяву про залучення її до участі в розгляді справи в якості особи, яка надає правову допомогу і судом ухвала з приводу цього питання не постановлювалась.

Відповідно до 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Протягом судового розгляду справи позивачем, її представником не було надано доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених вимог стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривні.

Згідно зі ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 15, 30, 60, 62, 88, 179, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 183 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1167 гривень на місяць, починаючи з 09 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя