АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Буленко О.О., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні відмовлено.

З рішенням суду не погодилась позивач по справі - ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 рокускасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судове засідання проводилось за участі апелянта та представників сторін, за відсутності відповідача, яка будучи завчасно повідомленою про час та місце слухання справи в судове засідання не з'явилася, направивши свого представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частка нерухомого майна, а саме: житлової квартири АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.03.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і реєстрацію права власності № 25239194 від 06.08.2014). Відповідачу на праві спільної часткової власності належать інші 2/3 частки зазначеної квартири.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №337/338 від 25.05.2015 року виділити в натурі 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 з урахуванням вимог ДБН технічно неможливо.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що, що відповідач перешкоджає будь - яким чином користуватися та розпоряджатися 1/3 часткою квартири АДРЕСА_1 та позивач не зверталася до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні житлом.

Крім того, з огляду на те, що відсутня згода відповідача ОСОБА_3 на грошову компенсацію вартості частки у спільному майні та реальна можливість такої сплати, примусове стягнення такої сплати з останньої в судовому порядку приведе до порушення її прав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із положень вказаних статей, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Співвласники, незалежно від розміру часток, при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до положень ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою ( ч.1,2 ст.364 ЦК).

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4ц14, роз'яснено, що при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Так, висновком судової будівельно-технічної експертизи №337/338 від 25.05.2015 року визначено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 на день складання висновку експертизи без урахування ПДВ складає 483560 грн.

Вирішуючи даний позов, судом було враховано ті обставини, що в разі стягнення із відповідача грошової компенсації вартості частки майна позивача, права останньої будуть порушені, оскільки будучи пенсіонеркою вона не має змоги сплатити відповідну суму компенсації, крім того позивачка в своїх позовних вимогах не ставить питання про перехід права власності на належну їй частку до відповідача.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

За таких обставин висновки районного суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити .

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ Ю.М. Винниченко /підпис/ О.О.Буленко

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: