АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9530/15 Справа № 199/1586/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Добролюбовій І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Амур-Нижньодніпровського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2015 року, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у позові, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2015 року позовні вимоги задоволені частково: усунуто перешкоди ОСОБА_6 в користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна, яке було предметом іпотеки, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. 09.02.2015 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 93, ОСОБА_6 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 /а.с.

У зазначеній квартирі з 27.05.2008 року зареєстрована та проживає відповідач, яка в добровільному порядку звільнити жиле приміщення, належне відповідачу, відмовляється /а.с. 10/.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач порушує права позивача, перешкоджає користуватися позивачем належним йому майном, тому задовольнив позовні вимоги та виселив відповідача з спірної квартири.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями учасників процесу.

Враховуючи встановленні обставини, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст. 40 Закону України "Про іпотеку", ст. 41 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що бувший власник квартири ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними електронні торги, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки докази, які б підтверджували недійсність торгів на час ухвалення рішення, не надано.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що відповідач не отримала від позивача претензію про добровільне виселення, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки отримання такої вимоги підтверджується поштовим повідомленням, квитанцією, описом вкладеного до листа та самою вимогою про звільнення квартири, яка отримана 23.02.2015 року, однак до теперішнього часу відповідач добровільно не звільнила спірне житло /а.с. 7, 87,88/.

За змістом частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку" та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України сторони повинні були довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ними обставини.

Проте будь-які докази, які-б спростовували отримання відповідачем письмової вимоги про звільнення житлового приміщення та звільнення його, суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Допущені судом порушення вимог норм процесуального права, на які посилається позивач щодо виклику до суду, не вплинули на законність правильного по суті рішення суду, оскільки в апеляційній інстанції будь-які докази, які б спростовували висновки суду, не надано.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Е.І.Григорченко

Судді Н.О.Кочкова

Л.О.Каратаєва