Справа № 725/2775/15-ц
Провадження № 2/727/1776/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді Семенка О.В.
за участю секретаря Гончарук Н.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати,-
Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати.
Посилався на те, що з 14.02.2014 року по 31.07.2014 року, позивач працював менеджером на підприємстві у відповідача.
Позивач пропрацював у відповідача близько шести місяців. За цей час позивач частково виплатила відповідачу заробітну платню але її вистачало на проїзд.
Разом із цим позивач зазначає про те, що у нього збереглися фото окремих сторінок зошита, які підтверджують той факт, що відповідач заборгувала позивачу виплату заробітної плати у сумі 6450 гривень.
02.04.2015 року Першотравневий районний суд м. Чернівці виніс вирок в якому ухвалив визнати винною позивача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.
З наведених вище обставин позивач вказує на те, що з вини відповідача, позивач не отримав свою заробітну плату у сумі 6450 гривень.
Невиплатою заробітної платні позивачу заподіяна моральна шкода. З кожним місяцем позивач втрачав авторитет в сім'ї, дружина та близькі родичі вважали, що він безробітній. Через що в позивача погіршився настрій та з'явилося безсоння. Відчував моральне пригнічення у звязку з тим що не міг оплатити операцію своєї малолітньої дитини і за не виплати заробітної плати. Дружина на той період часу була в декретній відпустці, у них двоє малолітніх дітей, на лікування та проживання не вистачало, він був основним годувальником в сім'ї.
Доводилось випрошувати зарплату, але позивачу ніхто не платив, через що він дуже хвилювався, внаслідок цього почалися головні болі.
Через відсутність заробітної плати, як працівник позивач відчував себе неповноцінним, оскільки нівелювалося його право на матеріальну винагороду й таким чином втрачалася цінність праці, що завдавало йому психологічного дискомфорту. Я відчував в колективі себе пригніченим. Ситуація через не виплату заробітньої плати завдала йому страждань.
Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 30 000 грн.
Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи в передбаченому процесуальним законом порядку, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення.
Суд, дослідив матеріали справи та прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку.
Водночас, відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Виходячи з матеріалів справи та чинного законодавства про працю України, відповідно до якого доказів, яік б підтверджувили погодження суми заробітної плати у зазначеному позивачем розімірі надано не було.
У даному випадку позивач свої вимоги щодо невиплати йому заробітної плати та їх розмір у порядку встановленому статтею 60 ЦПК України не довів, наявність моральної шкоди не довів, тому слід відмовити в задоволенні даного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215, 218 224-226, 228 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заява про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії до Шевченківського районного суду м. Чернівці.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Семенко О.В.