Ухвала

іменем України

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Порто-Франко» про повернення депозитного вкладу та відсотків за користування грошима, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію КрасюкаІгоря Івановича на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» 250 815 грн 16 коп. банківського вкладу, 14 805 грн 87 коп. відсотків за вкладом та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що 19 грудня 2013 року між сторонами укладено договір банківського вкладу, за яким банк відкрив їй депозитний рахунок, на який вона внесла 22 845 доларів США строком до 20 червня 2014 року з нарахуванням 11 % річних за користування коштами.

По закінченню строку дії договору позивачка направила банку письмове повідомлення про повернення вкладу та відсотків, однак відповідач 20 червня 2014 року сплатив їй тільки 1 200 доларів США, а 26 червня 2014 року - 200 доларів США.

11 серпня 2014 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позов задоволено частково та стягнуто з ПАТ АБ «Порто-Франко» на користь ОСОБА_6 250 815 грн 16 коп. банківського вкладу та 14 805 грн 87 коп. відсотків за користування ним.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

07 квітня 2015 року рішенням апеляційного суду Одеської області рішення суду першої інстанції змінено та зменшено розмір стягнутих відсотків з 14 805 грн 87 коп. до 14 655 грн 51 коп.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Красюка І.І. просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка відповідно до умов договору банківського вкладу після закінчення строку його дії звернулася до банку із заявою про повернення коштів та сплати відсотків за вкладом, однак банк не виконав узятих на себе зобов'язань та не повернув кошти, що є підставою для стягнення вкладу та відсотків за користування ним.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що сума боргу за відсотками за вкладом згідно з розрахунком складає меншу суму, ніж стягнута судом, що є підставою для зменшення стягнутих відсотків.

Судами встановлено, що 19 грудня 2013 року між ОСОБА_6 та ПАТ АБ «Порто-Франко» укладено договір банківського вкладу, за яким банк відкрив позивачці депозитний рахунок, на який вона внесла 22 845 доларів США строком до 20 червня 2014 року із нарахуванням на суму вкладу процентів за ставкою 11 % річних.

По закінченню строку дії договору позивачка повідомила банк про намір отримати вклад з нарахованими відсотками, однак 20 червня 2014 року банк виплатив їй 1 200 доларів США, а 26 червня 2015 року - 200 доларів США.

Пунктами 3.1.5, 3.2.3 договору банківського вкладу передбачено, що банк зобов'язаний видати вкладнику вклад з нарахованими відсотками по закінченню строку дії договору чи на першу вимогу вкладника з дотриманням вимог п. 3.1.4, 3.1.5 договору.

У випадку отримання вкладу готівковими коштами, вкладник зобов'язаний письмово повідомити банк про свої наміри за 3 дні до дня повернення коштів, якщо сума коштів перевищує 15 000 грн у еквіваленті валюти вкладу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надав належну оцінку обставинам справи про те, що між банком і позивачкою виникли договірні відносини зі строкового банківського вкладу, і по закінченню строку дії договору банк зобов'язаний повернути позивачці суму банківського вкладу, сплатити відсотки за користування коштами та перерахувати їх на відповідний банківський рахунок.

Однак після закінчення строку дії договору банк не виконав взятих на себе зобов'язань (ст. 526 ЦК Укрїни) та не виплатив позивачці з поточного рахунку належні їй кошти (суму вкладу та нараховані відсотки) на її вимогу, як передбачено п. 3.1.5 договору, та до часу звернення до суду з позовом сплатив їй тільки 1 400 доларів США, що порушує її права та умови договору та є підставою для стягнення боргу за вкладом та відсотками.

Судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано закон, що регулює спірні відносини, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції не застосовано постанову Національного банку України «Про регулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» № 328 від 30 травня 2014 року, яка була чинною на час повернення вкладу, є безпідставними та не спростовують висновків суду, оскільки повернення вкладу позивачці банком не здійснювалось навіть у сумі, що не перевищувала 15 000 грн на добу, як було передбачено цією постановою, і після втрати нею чинності вклад не було повернуто, крім того, на час розгляду справи судом ця постанова втратила чинність.

Доводи касаційної скарги про те, що з 26 вересня 2014 року банк віднесено до категорії неплатоспроможних та введено тимчасову адміністрацію і призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, який 17 грудня 2014 року відшкодував позивачці 15 493,32 доларів США, є безпідставними, оскільки на час закінчення строку дії договору та на час розгляду справи цих дій не було вчинено, а кошти не були повернуті вкладнику.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Красюка Ігоря Івановича відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко