У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Дніпропетровської міської ради про визнання права на отримання ділянки, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради про визнання права на отримання земельної ділянки, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії. З урахуванням положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, 116, 118, 119 ЗК України позивачі просили визнати їх право на отримання земельної ділянки на підставі розробленого згідно дозволу, наданого рішенням Дніпропетровської міської ради від 29 лютого 2012 року № 135/21 та погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованих житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1, а також просили визнати неправомірною відмову посадових осіб відповідача у розгляді питання щодо передачі ділянки та зобов'язати Дніпропетровську міську раду розглянути на пленарному засіданні питання щодо передачі позивачам спірної земельної ділянки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року, вказане рішення суду першої інстанції скасовано та провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7 просять ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду справи, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з огляду на те, що відповідач під час вирішення питання щодо надання земельної ділянки позивачам діяв як суб'єкт владних повноважень, а отже спір повинен розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з таких підстав.

Судами встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 знаходиться домоволодіння жилою площею 91,3 кв.м, загальною площею 192,1 кв.м, яке відповідно до технічного паспорта, виготовленого 16 лютого 2007 року КП ДОР «Дніпропетровське БТІ» підлягає введенню до експлуатації, узаконенню (а.с. 10-11).

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 29 лютого 2012 року № 135/21 було надано ОСОБА_7, ОСОБА_6 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованих житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (а.с. 12).

ТОВ «Бізнес-Експрес» на підставі договору, укладеного 10 квітня 2012 року між ними та ОСОБА_7, ОСОБА_6 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с. 15-19).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами було отримано відповідні висновки та дозволи щодо відведення спірної земельної ділянки (а.с. 20-31).

Листом Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 15 серпня 2014 року за № 8/7-532 «Про продовження строку дії дозволу» позивачам було повідомлено про наявність зауважень посадових осіб відповідача під час візування проекту рішення міської ради від 06 травня 2014 року № 3625/13 «Про продовження строку дії дозволу гр. ОСОБА_7, ОСОБА_6 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованих жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (Жовтневий район)» (а.с. 13).

Дніпропетровська міська рада листом від 04 грудня 2014 року за № 7/22-3983 надала позивачам відповідь, зі змісту якої вбачається, що для розгляду документів стосовно вирішення питань щодо передачі земельних ділянок комунальної власності по фактичному розміщенню самочинно збудованих об'єктів нерухомого майна в Дніпропетровській міській раді відсутні підстави та

зауважено, що відповідно до п. 11 ст. 118, п. 14 ст. 123 ЗК України у разі відмови органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність, користування, або залишення заяви без розгляду питання вирішується у судовому порядку (а.с. 14).

Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності (ч. 1 ст. 345 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ЗК України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Положеннями статті 172 ЦК України закріплено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Дніпропетровська міська рада в даній справі є суб'єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у її власності, відповідач має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто, при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

В цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних правовідносин іншому, яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Враховуючи прийняття Дніпропетровською міською радою рішення від 29 лютого 2012 року № 135/21, яким було надано ОСОБА_7, ОСОБА_6 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню самочинно збудованих житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (а.с. 12), подальше оспорювання правомірності набуття позивачами спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, тому що виникає спір про цивільне право.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття права користування спірною земельною ділянкою. Дніпропетровська міська рада, як власник землі, вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом. Водночас, відповідач владних управлінських функцій у цих відносинах не здійснював.

Таким чином, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, не визначив належним чином характер спору, що виник між сторонами, а саме, в якому порядку він повинен розглядатися судом, і дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі.

За таких обставин, постановлена у справі ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи до цього ж суду для продовження розгляду, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року скасувати, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук