АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Пікуль А.А.

при секретарі Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08.07.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми авансу, моральної шкоди та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору про наміри укладеним, стягнення збитків та моральної шкоди, -

Справа № 756/385/15
№ апеляційного провадження: 22-ц-796/10909/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила, з урахуванням уточнень ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 суми авансу в розмірі 52000,00 грн., що становить еквівалент 2000,00 доларів США, 5000,00 грн. моральної шкоди та 763,60 грн. суми судового збору.

В обґрунтування позову вказувала на те, що 18.10.2014 між нею, як представником ОСОБА_7 та ОСОБА_1, від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_3 був укладений попередній договір у письмовій формі, згідно умов якого сторони зобов'язались укласти договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в строк не пізніше 18.11.2014. В забезпечення виконання умов договору позивач передала ОСОБА_3 аванс в розмірі 2000,00 доларів США. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, в зв'язку з чим основний договір не був укладений. У телефонній розмові 06.11.2014 позивач повідомила ОСОБА_3 про вказаний факт, але відповідачі всіляко ухиляються від повернення авансових коштів. Враховуючи такі дії відповідачів, позивач заявила і про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

ОСОБА_1 23.03.2015 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору про наміри укладеним, стягнення збитків та моральної шкоди, який ухвалою суду був об'єднаний з первісним позовом.

ОСОБА_1 свій зустрічний позов обґрунтовує тим, що договір був укладений з ОСОБА_2, саме вона зобов'язалась купити квартиру не пізніше 18.11.2014, але у зв'язку із браком коштів, відмовилася укласти договір купівлі-продажу, а саме виконувати договір про наміри. Згідно п. 1.3 договору, під час підписання сторонами договору, відповідач (покупець) передав позивачу (продавцю) суму коштів у розмірі 26000,00 грн. (що за курсом НБУ еквівалентно 2000,00 доларів США), яка за текстом договору визначається авансом (попередньою оплатою). Разом з тим, п.4.1 договору передбачає, що у випадку невиконання або неналежного виконання договору покупцем аванс залишається у продавця. Крім того, ОСОБА_1 вказує на наявність збитків, оскільки у зв'язку з відмовою відповідача, позивач вимушена була продати квартиру іншій особі за меншою ціною, а отже різниця у цінах, яка дорівнює 38250,00 грн., і є збитками заподіяними їй. Також відповідачем заявлено про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08.07.2015 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми авансу, моральної шкоди - задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 26000,00 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн..

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 також відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення суду у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального права. А саме відповідач вказує, що між ними був укладений договір про наміри, оскільки в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору. Договір про наміри укладається з простій письмовій формі, а тому підстави для визнання його нікчемним відсутні. В договорі про наміри також зазначено, що передані кошти - це засіб забезпечення виконання зобов'язань, то відповідно - це засіб цивільно-правової відповідальності, відповідно до п. 4.1. договору. А тому вказані кошти поверненню не підлягають.Всі ці обставини та наслідки мають причинно-наслідковий зв'язок з тим, що позивачем не були виконані зобов'язання за договором про наміри, що завдало відповідачу значну матеріальну та моральну шкоду.

В зв'язку з наведеним просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу з підстави викладених у ній, просила про задоволення заявлених вимог.

Позивач заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частина 4 вказаної норми законодавства вказує, що договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що попередній договір купівлі-продажу квартири не посвідчений нотаріально, як того вимагає закон, він є нікчемним правочином, а тому відповідно до ст. 216 ЦК України слід застосувати наслідки нікчемності правочину, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 26000, 00 грн, оскільки позивач не довела належними доказами факт передачі коштів саме у розмірі 2000, 00 доларів США.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 18.10.2014 між уповноваженим представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , що діяла на підставі довіреності, посвідченої 13.10.2014 Бартковською О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 112 , та ОСОБА_2 було укладено договір, згідно якого позивач зобов'язується продати, а відповідач зобов'язується купити квартиру АДРЕСА_1 за ціною 72000 доларів США, що еквівалентно 936000 грн., шляхом укладення договору купівлі-продажу квартири не пізніше 18.11.2014.

Як слідує з визначення попереднього договору, наданого у частині 1 вказаної вище статті, обов'язковою (істотною) умовою попереднього договору є строк чи термін укладення основного договору. Якщо такий строк (термін) відсутній, угоду сторін слід вважати не попереднім договором, а договором (протоколом) про наміри (ч. 4 цієї статті). Попередній договір слід відрізняти від договору (протоколу) про наміри, який є лише формою фіксації намірів сторін щодо наступного співробітництва і не тягне виникнення зобов'язання щодо укладення у майбутньому договору.

В даному випадку сторонами були узгоджені всі істотні умови договору купівлі-продажу в тому числі ціна договору та строк укладення основного договору. Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами був укладений саме попередній договір, а не договір про наміри, відповідно доводи апеляційної скарги про укладення між сторонами договору про наміри не приймаються до уваги апеляційного суду в якості підстав для скасування рішення.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Тобто у випадках, коли для основного договору встановлена нотаріальна форма, попередній договір також потребує нотаріального посвідчення.

В силу ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. А відповідно до ч.2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Виходячи з вищевикладеного, слід погодись з висновком суду першої інстанції про нікчемність укладеного між сторонами 18.10.2014 договору.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення , зокрема, тоді коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно п. 1.3 договору, під час підписання сторонами договору, покупець передав продавцю 26000,00 грн. (що за курсом НБУ еквівалентно 2000,00 доларів США), яка за текстом договору визначається авансом (попередньою оплатою). В ході розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1 не заперечувала факт отримання її довірителем 26000,00 грн. у ОСОБА_2, а тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача ОСОБА_1 вказану суму грошових коштів. Позивач рішення суду не оскаржувала, а отже погодилась з висновками суду першої інстанції, в тому числі і щодо визначення суми.

Відшкодування збитків, згідно з положеннями ч. 2 ст. 635 ЦК України, передбачено у разі якщо сторона необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором.

Оскільки судом встановлена нікчемність укладеного між сторонами договору, відповідно підстав для відшкодування збитків, в порядку передбаченому даною норму не вбачається. А отже висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Таким чином, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, зібраними у справі доказами, яким надав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08.07.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: