печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 рокуПечерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого : судді Матійчук Г.О.,

при секретарі: Бец В.А.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Затолочного С.І., Мамонтової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди та просить суд стягнути з відповідача 161 776,98 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.09.2012 року звернувся до банківської установи, Кельменецького ТВБВ №10025/0197 АТ «Ощадбанк», яка знаходиться за адресою вул. Сагайдачного, 2 в смт Кельменці Чернівецької області, з наміром здійснити обмін 91 082 грн.00 коп. на іноземну валюту - долари США, а саме: до каси №1, в якій на робочому місці перебувала ОСОБА_5. Грошові кошти в сумі 91 082 грн. 00 коп. дав останній для обміну на долари США. Удаючи, що долари США в касі відсутні, ОСОБА_5, не оформивши жодних документів, які підтверджували б факт здійснення банківської операції, залишила гроші у себе і сказала йому прийти за ними наступного дня. Однак, ні наступного дня, ні в подальшому іноземну валюту в доларах США, а ні 91 082 грн. йому не повернуто. Зазначеними діями працівника Кельменецького ТВБВ №10025/0197 АТ «Ощадбанк» ОСОБА_5 йому завдано збитків на суму 91082 грн. 00 коп. Також зазначає, що всі ці факти та обставини підтверджуються вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05.11.2013 р. у кримінальній справі №717/1492/13-к по обвинуваченню за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_5, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 р. (провадження №11кп/794/11/14).

Вказує, що його цивільний позов задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_5 89 010,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. 26 березня 2014 року Кельменецьким районним судом Чернівецької області йому видано виконавчий лист №717/1492/13-к про стягнення з ОСОБА_5 на його користь 89 010,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за вироком від 05 листопада 2013 р. та постановою старшого державного виконавця ВДВС Кельменецького РУЮ Недельською Л.Б. 02.04.2014 р. відкрито виконавче провадження № 42756375 та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_5 у межах суми звернення стягнення 89 010,00 грн. Зазначає, що 04 січня та 05 лютого 2014 року він отримав від ОСОБА_5 поштовим переказом по 500,00 грн. а всього - 1 000,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, що знайшло своє відображення у виконавчому провадженні № 42756375. Вказує, що 27.11.2014 р. у виконавчому провадженні № 42756375 у зв'язку з відсутністю у боржника ОСОБА_5 майна, на яке може бути звернено стягнення, та перебуванням боржника ОСОБА_5 у виправній колонії № 74 Одеської області старшим державним виконавцем ВДВС Кельменецького РУЮ Недельською Л.Б. постановлено постанову про виведення виконавчого провадження № 42756375 із зведеного виконавчого провадження № 42959198 та про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю у боржника ОСОБА_5 майна, на яке може бути звернено стягнення, та у зв'язку з перебуванням боржника ОСОБА_5 у виправній колонії № 74 Одеської області; 02.12.2014 р. виконавчий лист направлено на адресу Другого Малинівського відділу ДВС м. Одеса, однак жодних коштів в рахунок відшкодування шкоди в сумі 88 010,00 грн. йому не надходило.

Вважає, що оскільки ОСОБА_5, яка завдала йому матеріальної шкоди є працівником відповідача, останній, згідно ч.1 ст.1172 ЦК України зобов'язаний відшкодувати йому шкоду, заподіяну його працівником.

Також відповідно до ст. 625 ЦПК України на його користь підлягають стягненню з відповідача інфляційні втрати за період з 18.09.2012 року по 28.08.2015 року (день подачі позову) в сумі 65 990,75 грн.; 3% річних від суми майнової шкоди за період з 18.09.2012 року по 28.08.2015 р. (день подачі позову) в сумі 7 776,23 грн. та всього просить стягнути з відповідача стягнути 161 776,98 грн. (88010 грн. 00 коп. + 65 990,75 грн. + 7 776,23 грн.).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених в ньому підстав та просив позов задовольнити.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, вважаючи вимоги позивача неправомірними з підстав, зазначених в письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 17.09.2012 року позивач звернувся до банківської установи, Кельменецького ТВБВ №10025/0197 АТ «Ощадбанк» з наміром здійснити обмін 91 082 грн.00 коп. на іноземну валюту - долари США, які, без оформлення жодних документів, які підтверджували б факт здійснення банківської операції, передав працівнику Банку ОСОБА_5, однак остання, зловживаючи довірою, залишила гроші у себе і сказала позивачу прийти за ними наступного дня, однак, ні наступного дня, ні в подальшому а ні іноземну валюту в доларах США, а ні 91 082 грн. позивачу не повернула, чим завдала останньому збитків.

Вказані факти та обставини підтверджуються вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 05.11.2013 р. у кримінальній справі №717/1492/13-к по обвинуваченню за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_5, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 р. (провадження №11кп/794/11/14).

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини вироку у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з копії вироку, цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_5 89 010,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

На день розгляду позову ОСОБА_5 на користь позивача за виконавчим листом сплачено 1 000,00 грн., виконавчий лист 02.12.2014 р. направлено за місцем відбування покарання ОСОБА_5 на адресу Другого Малинівського відділу ДВС м. Одеси, однак жодних коштів в рахунок відшкодування шкоди в сумі 88 010,00 грн. позивачу на час розгляду справи не надходило.

Отже, позивач реалізував своє право шляхом пред'явлення цивільного позову у кримінальному провадженні та за виконавчим листом відбувається стягнення безпосередньо з винної особи - ОСОБА_5

Згідно ч. 1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх службових (трудових) обов'язків.

Разом з тим, як вбачається з вироку, потерпілий ОСОБА_4 дав суду показання, зокрема, про те, що «ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_4. купити долари по курсу нижчому ніж у банку. Раніше ОСОБА_4 знав ОСОБА_5.»

Також з вироку вбачається, що дії ОСОБА_5 по відношенню до позивача кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що вона скоїла шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому».

Отже, вироком не встановлено, що шкода завдана позивачу ОСОБА_5 під час виконання нею своїх службових (трудових) обов'язків. Не встановлено зазначене і в судовому засіданні.

Таким чином позов в частині стягнення з відповідача шкоди в сумі 88 010,00 грн., з огляду на наведене вище, задоволенню не підлягає.

Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних, оскільки зазанчені вимоги є похідними та нараховані на суму спричиненої шкоди.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1166, 1172 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» ст. ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 208-209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Г.О.Матійчук