Справа № 438/875/15 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/6155/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої судді - Берези В.І., суддів: Левика Я.А., Шеремети Н.О.,

за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 10 липня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з газопостачання, -

ВСТАНОВИЛА :

оскаржуваною ухвалою відмовлено в прийнятті заяви.

Ухвалу оскаржив заявник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Мотивує тим, що дане рішення порушує норми матеріального та процесуального права, не відповідає дійсним обставинам справи. Вказує на те, що суд помилково виходив з того, що вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені з пропуском позовної давності, а відтак, наявний спір про право. Зазначає, що строк позовної давності застосовується лише в разі відповідної заяви боржника і відсутність його заперечень з цього приводу не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу.

В судове засідання з`явився представник заявника ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника в підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що заявник звернувся до Бориславського районного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з газопостачання в сумі 3388 грн. 31 коп., інфляційних нарахувань в сумі 1026 грн. 78 коп., трьох відсотків річних в сумі 158 грн. 14 коп. станом на 13.03.2015 року.

Відмовляючи в прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що наявний спір про право, оскільки вимога про стягнення частини боргу заявлена за межами позовної давності. Крім того, вказав на відсутність в матеріалах справи письмового договору між сторонами, який міг би бути підставою для видачі судового наказу.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи і особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.98 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: найменування суду, в який подається заява; ім`я (найменування) заявника та боржника а також ім'я (найменування) представника заявника, якщо заява подається представником, їхнє місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно з роз`ясеннями Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в п.13 цієї Постанови, судовий наказ видається за наявності відповідних договорів про надання послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Заявник повинен обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Безспірність розрахунків та наявність відповідних договорів викликає сумнів, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з наданим заявником розрахунком заборгованості до січня 2012 року за боржником рахується борг - 1827 грн. 37 коп., який включений до загальної суми заборгованості, однак в розрахунку не значиться, з чого складається цей борг і за який період він утворився. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що період, за який обчислений даний борг, виходить за межі позовної давності, а відтак, наявний спір про право.

Отже, даний розрахунок заборгованості не є беззаперечним доказом наявності суб`єктивного права у заявника чи доказом, що підтверджує порушення суб`єктивного права або підтверджує виникнення права вимоги в тому обсязі, який заявлено заявником.

Щодо долученого до матеріалів справи публічного договору про надання населенню послуг з газопостачання, то такий не є письмовим договором між сторонами, який би підтверджував надання послуг, на що звернуто увагу і судом першої інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують.

Ухвалу як таку, що відповідає вимогам закону, необхідно залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» відхилити.

Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Левик Я.А.

Шеремета Н.О.