Справа № 433/2293/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

Головуючий суддя по справі ОСОБА_1

При секретарі Бєдусенко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Троїцьке Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 15 серпня 1992 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1.

До суду звернувся позивач і просить розірвати шлюбні відносини. Сімя фактично не існує, спільне господарство не ведеться. В шлюбі несумісність характерів. Шлюб фактично припинено з 2002 року.

Позивач мешкає з другою жінкою з 2010 року і по теперішній час і має намір одружитися з нею.

Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявилася, але також надала письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

17 вересня 2015 року судом надавався строк для примирення, але його не стало.

Суд, вивчивши письмову заяву позивача с проханням розірвати шлюбні відносини, надану до суду і на поляганні на задоволенні позовних вимог, вивчивши матеріали позовної заяви, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 105 ч.3, 112, 113, 114 ч.2 СК України, керуючись ст.ст.10,11,209,212,213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зареєстровано 15 серпня 1992 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Краснодонського міського РАГС Луганської області , актовий запис №247.

Залишивши відповідачці прізвище,набуте в шлюбі, а саме - ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області протягом десяти днів після його проголошення через Троїцький районний суд Луганської області.

Суддя