УХВАЛА

про закриття провадження у справі

24 листопада 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: судді - Козак О.В.,

при секретарі - Слободянюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

встановив:

В серпні 2015 року Управління ПФУ в м. Хмельницькому звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, в обґрунтування якого зазначило, що відповідач з 07.06.2006 року по 30.07.2015 року була фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, страхувальником та платником страхових внесків до солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Управлінням ПФУ у м. Хмельницькому було пред'явлено до боржника вимогу № Ф-1408 від 07.02.2012 року про сплату заборгованості зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1756,80грн., яка нею не сплачена. Оскільки, ОСОБА_1 30.07.2015 року припинила свою підприємницьку діяльність, стягнення боргу по страхових внесках проводиться в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без участі представника управління, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась про слухання справи у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що вказане провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ » роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 3 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України (п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України).

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 16 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до частини першої статті 58 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний Фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 3 згаданого Положення, зокрема, є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Як вбачається з пункту 4 цього Положення, управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів; здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідно до покладених завдань і функцій, Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у вказаних правовідносинах, а спір, який виник між сторонами, є публічно-правовим, тому його вирішення відноситься до юрисдикції адміністративних судів, оскільки питання стосується контролю надходження до фонду страхових внесків та інших платежів.

Та обставина, що ОСОБА_1 втратила статус фізичної особи підприємця, не впливає на суть та підвідомчість спору, оскільки: з врахуванням положень ч. 6 ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втрата особою статусу підприємця не призводить до його зняття з обліку, як страхувальника, оскільки таке зняття здійснюється лише після проведення передбачених законодавством перевірок страхувальника, звірення розрахунків з ним і проведення остаточного розрахунку.

Таким чином між сторонами фактично існує спір, як між страховиком та страхувальником з приводу стягнення простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки), заборгованість нарахована позивачем в порядку виконання своїх владних повноважень та є обовязковою до сплати іншою стороною (за винятком її оскарження страхувальником), тобто спір є публічно-правовим, тому його вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись ст.197, п. 1 ч. 1 ст. 205, п.14 ч.1 ст. 293 ЦПК України, суд

ухвалив:

Провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому до ОСОБА_1 про стягнення боргу закрити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: