АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/2931/2015 р. Головуючий в І інстанції: Скрипніка Л.А.
Категорія: 19 Доповідач: Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 25 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової О.М.
СуддівПрокопчук Л.П.
Іванової І.П.
При секретаріПрушинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання недійсним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Херсона,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10.08.2012 р. між Виконавчим комітетом Херсонської міської ради в особі міського голови Сальдо В.В. та нею було укладено договір №32 про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Херсона, предметом якого є пайова участь замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у зв'язку із здійсненням реконструкції власної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 під перукарню. Пунктами 2.2.2 та 2.2.3 договору встановлена пайова участь позивачки у розмірі 9 982,40 грн., сплатити який вона повинна на рахунок місцевого бюджету Державного казначейства України у м. Херсоні до 01.10.2012 року.

29 січня 2014 року Комсомольським районним судом м. Херсона задоволено позов Херсонської міської ради про стягнення з неї суми пайового внеску за спірним договором.

Просила визнати спірний договір недійсним, в зв'язку з недодержанням вимог ст.203 ЦК України, а саме: не встановлено обсяг дієздатності особи, яка вчиняє такий договір; особисто вона договір не підписувала; спірний договір укладений після введення об'єкту в експлуатацію, що суперечить приписам п.1 ч.9 ст.49 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»; договір не містить повного розрахунку пайової участі позивача у розвитку інфраструктури м. Херсона, що суперечить приписам ч.9 ст.40 зазначеного Закону.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 10 серпня 2012 року між сторонами було укладено договір №32 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Херсона, відповідно до п.1.1 якого, предметом договору є пайова участь замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Херсона у зв'язку зі здійсненням реконструкції власної квартири під перукарню, розміщену в м. Херсоні, АДРЕСА_1. Позивач зобов'язалася у строк до 01 жовтня 2012 року сплатити кошти пайової участі в сумі 9982 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі позивач зазначила, що договір вона особисто не підписувала, а особа, яка його підписала не була уповноважена нею на таку дію, що суперечить вимогам ст.203 ЦК України.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка викладену обставину не довела, від проведення почеркознавчої експертизи щодо належності їй підпису у договорі відмовилась, а тому її пояснення, які не ґрунтуються на доказах, є не прийнятними.

Також апелянт зазначає про те, що оскаржуваний договір укладено після введення об'єкту в експлуатацію, чим порушено передбачений ч.3 ст.40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI (далі Закон N 3038-VI) порядок укладення договору про пайову участь і свідчить про недійсність договору.

Колегія суддів вважає, що доводи позивача в цій частині не ґрунтуються на законі. Згідно з наданою до матеріалів справи декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою 25.04.2012р. Інспекцією державного архітектурного контролю у Херсонській області об'єкт за адресою: АДРЕСА_1 введений в експлуатацію 25 квітня 2012 року, тобто до укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Херсона.

Однак зазначена обставина не може свідчити про невідповідність договору положенням зазначеного вище Закону.

Норма права, на яку посилається позивач, а саме ч.3 ст. 40 Закону N 3038-VI вступила в дію з 01 січня 2013 року, а на момент укладення спірного договору процедура укладення договору визначалась у відповідності до Порядку, затвердженого рішенням Херсонської міської ради від 28.12.2011 року №507 «Про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Херсона», яким не було передбачено вказаного апелянтом обмеження щодо строку та послідовності укладення договору.

Є необґрунтованим посилання апелянта на допущене відповідачем у оскаржуваному договорі порушення Закону щодо граничного розміру пайового внеску.

П.1 ч.6 ст.40 Закону в редакції, яка діяла на час укладення спірного договору передбачено, що граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд.

З наявного в матеріалах справи розрахунку (додаток №1), вбачається, що за основу взято вартість реконструкції квартири за затвердженою проектною документацією в розмірі 58 000 грн. (а.с.7), разом з тим, з декларації вбачається що кошторисна вартість будівництва (а саме цей показник повинен бути врахований у розрахунку) складає 120 000 грн. (а.с. 11), тобто розмір внеску 9 982 грн. 40 коп. не перевищує встановлений законом граничний розмір.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав , визначених законом , та із застосуванням наслідків недійсності , передбачених законом.

Оскільки таких підстав під час розгляду справи судом не встановлено, висновок суду щодо відмови у задоволенні позову є обгунтованим.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: