Справа №2-з/490/4577/15-ц 25.11.2015 25.11.2015 25.11.2015
Провадження №22-ц/784/2869/15
Справа номер 2-з/490/4577/15-ц Суддя суду 1-ї інстанції - Батченко О.В.
Провадження номер 22-ц/784/2869/15 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва

від 03 червня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 пред'явив до ОСОБА_5 позов про визнання недійсним в частині покупця договору купівлі-продажу автомобіля Mersedes Vito-109 CDI 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був укладений між ОСОБА_6 та відповідачем. Крім того, позивач просив визнати його покупцем за цим договором купівлі-продажу та визнати за ним право власності на вищезазначений автомобіль.

За для забезпечення позову ОСОБА_3 подав відповідні заяви, в яких просив накласти арешт на спірний автомобіль та передати його на зберігання до спеціалізованого підприємства ТОВ «Інтернаціоналіст».

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 червня 2015 року заяви задоволено частково. Накладено арешт на спірний автомобіль шляхом заборони його відчуження у будь-який спосіб іншим особам, без вилучення цього транспортного засобу з володіння та користування власника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та відмовити позивачу у забезпеченні позову. Апелянт посилається на те, що реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду відсутня, оскільки позивачем не було заявлено вимог щодо застосування наслідків недійсності правочину або витребування майна.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль шляхом заборони його відчуження у будь-який спосіб іншим особам, без вилучення цього транспортного засобу з володіння або користування власника, суд першої інстанції виходив з того, що даний спосіб забезпечення позову є необхідним, оскільки відчуження відповідачем спірного майна може утруднити виконання можливого судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст.ст.151,152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов забезпечується серед іншого і шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Виходячи зі змісту ст.ст.152-154 даного Кодексу, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Відповідно до роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 було подано до суду позов про визнання частково недійсним в частині покупця договору купівлі-продажу спірного автомобілю, який був укладений між ОСОБА_6 та відповідачем; визнання його покупцем за цим договором купівлі-продажу та визнання за ним права власності на вищезазначений автомобіль.

Вказане свідчить, що існує спір про право власності на автомобіль Mersedes Vito-109 CDI 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що реалізація зазначеного об'єкту або будь-яке його відчуження до вирішення вищезазначеного позову може утруднити виконання судового рішення або взагалі зробити його виконання неможливим, оскільки існує спір про право власності на нього.

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність забезпечення позову шляхом заборони його відчуження у будь-який спосіб іншим особам, без вилучення транспортного засобу з володіння та користування власника.

Обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами і ніяким чином не порушує прав учасників процесу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам процесуального законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді