Справа № 487/9726/14-ц
Провадження № 2/487/254/15
Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Табунщик К.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третьої особи: приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Біцюк Тетяни Євгенівни про визнання угоди недійсною
03.10.2014 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 не дійсним.
В обгрунтування позову позивачка посилалась на те, що 12.12.2013 року її мати ОСОБА_4 , не усвідомлюючи значення своїх дій та не взмозі керувати ними, подарувала належні їй 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 своєму сину , відповідачу по справі ОСОБА_2
Посилаючись на викладені обставини та вимоги ст. 225 ЦК України, позивач просила визнати вказану угоду недійсно.
В судовому засіданні позивачка та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.В подальшому в судове засідання не з*явились, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності , не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не зявився.
Суд ухвалив про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Третя особа в судовому засіданні приватний нотаріус Біцюк Т.Є. пояснила, що дійсно , нею 12.12.2013 року було посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_2 , відповідно до якого ОСОБА_4 подарувала своєму сину , відповідачу по справі ОСОБА_2 належні їй 2/3 вказаної квартири.При посвідченні угоди вона перевірила дарувальницю на дієздатність, а саме ставила їй різного роду питання і сумнівів у наявності у неї недієздатності в неї не виникло.
Вислухавши пояснення сторін, свідків ,дослідивши висновок судової психіатричної експертизи від 15.09.2015 року та матеріали цивільної справи суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Для визначення наявності такого стану особи на момент укладення правочину суд, відповідно до ст. 145 ЦПК України, зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Як встановлено судом , квартира АДРЕСА_3 належала : ОСОБА_4 - 1/3 частина на підставі договору купівлі продажу від 27.06.2000 року та 1/3 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2008 року.
Інша частина- 1/3 цієї квратири належить дочці позивачки - ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2000 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивачки та відповідача ОСОБА_4
Після її смерті , після звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини , позивачка дізналась, що 12.12.2013 року її мати подарувала належні їй 2/3 частини квартири своєму сину ОСОБА_2
Вищезазначений договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Біцюк Т.Є.
В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_6 суду показала, що в останні роки перед смертю ОСОБА_4 була хворою, у неї з*явились провали в пам*яті, вона частково не орієнтувалась в просторі, могла загубитись, та не могла потрапити додому. До кінця 2013 року в неї хвороба загострилась, вона вже практично не розуміла значення своїх дій.
Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона була сусідкою ОСОБА_4 Після смерті чоловіка в 2007 році, ОСОБА_4 почала страждати на провали в памяті, могла блукати по місту та не могла знайти дорогу додому.
Відповідно до дослідженої в судовому засіданні медичної документації встановлено, що ОСОБА_4, , ІНФОРМАЦІЯ_1 на протязі тривалого часу страждала на хворобу гіпертонії, 11 ст. із кризовим станом. З цим діагнозом вона перебувала на диспансерному обліку. В 2000 році їй було встановлено діагноз дисцикулярна енцефалопатія 1 ст. на фоні гіпертонічної хвороби.
Допитана в ході судового розгляду лікар неврапотолог ОСОБА_8 суду показала, що в 2013 та 2014 роках вона неодноразово оглядала
хвору ОСОБА_9 та консультувала її вдома. Їй призначались ліки для пониження тиску, для поліпшення роботи мозку. Після прийому ліків її стан поліпшувався, але вона продовжувала не впізнавати близьких осіб,не памятати себе. Вона їй виставила діагноз дементний синдром.
Відповідно до висновку судової психіатричної експертизи від 15.09.2015 року, проведеної відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколалаєва Миколаївською обласною психіатричною лікарнею №1 , ОСОБА_4 з 2000 року страждала дисцикулярною енцефалопатією із прогресуючею течією, котра привела до зниження мнестичних функцій до рівня деменції. На період оформлення договору дарування 12.12.2013 рік в неї виявлялись ознаки судинної деменції.
В період оформлення договору дарування 12.12.2013 року ОСОБА_4 не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Сукупний аналіз та оцінка викладеного приводить до висновку, що в момент укладення оспорюваної угоди ОСОБА_4,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, тому спірний договір дарування 2/3 часток квартири АДРЕСА_4 є недійсним, відповідно до вимог ч.1 ст. 225 ЦК України.
За таких підстав позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати не дійсним договір дарування квартири АДРЕСА_3, укладений 12 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Т.Є.
Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача ,яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в порядку, встановленому ст.294 ,ст.295 ЦПК України.

Суддя Павлова Ж.П.