Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/243/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10.03.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Дорда Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № MKXRRС13700225 від 11.07.2008 року відповідач 11.07.2008 року отримав кредит у розмірі 1452,74 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником прав та обов'язків закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача, про що зазначено у п. 1.1 статуту ПАТ КБ "Приватбанк", державну реєстрацію цих змін проведено 17.07.2009 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення умов договору та положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 12.01.2015 року сума заборгованості відповідача становить 29200,92 грн., яка складається з наступного: 874,65 грн. - заборгованість за кредитом, 37,41 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 95,60 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 26326,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1366,71 грн. - штраф (процентна складова).

З огляду на такі обставини позивач просить захистити своє порушене право шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору у розмірі 292,01 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.23).

Відповідач в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Повістка про виклик у суд надсилалась відповідачеві на адресу його місця проживання, зареєстровану у встановленому законом порядку, та повернулась з причин непроживання адресата за даною адресою (а.с. 20, 24), тому згідно положень ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачеві належним чином. Відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення за відсутності відповідача у заочному порядку, оскільки представник позивача проти цього не заперечує.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 11.07.2008 року ОСОБА_1 - відповідач у справі звернувся до закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", із заявою позичальника № MKXRRС13700225 про надання кредиту. У даній заяві відповідач висловив згоду на те, що заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір (а.с.5-5зв.).

На підставі укладеного договору 11.07.2008 року відповідач отримав строковий кредит у сумі 1452,74 грн. на строк 12 місяців з 11.07.2008 року по 10.07.2009 року включно на придбання товару, а також у розмірі 55,74 грн. на сплату страхового платежу зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 127,0 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 15,98 грн. Одночасно відповідач взяв на себе зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в даній заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") строки. Погашення заборгованості зобов'язався здійснювати в такому порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "20" по "25" число кожного місяця, надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 145,17 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Згідно положень п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), що є частиною кредитно-заставного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. А в п. 5.3 згаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

В порушення умов кредитно-заставного договору відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість. Сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 12.01.2015 року становить 29200,92 грн., з яких: 874,65 грн. - заборгованість за кредитом, 37,41 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 95,60 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 26326,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та штраф у розмірі 500,00 грн. - фіксована частина, 1366,71 грн. - процентна складова (а.с.4-4 зв.).

Наведені вище обставини стверджуються дослідженими судом письмовими доказами, які є належними та допустимими, а саме: копією заяви позичальника № MKXRRС13700225 від 11.07.2008 року та копією Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) (а.с. 5-8), копією товарного чека № 47 від 11.07.2008 року (а.с. 9), розрахунком заборгованості відповідача станом на 12.01.2015 року (а.с. 4), копією витягу зі статуту (нова редакція) ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 14).

Суд констатує, що між сторонами виникли договірні, зокрема, кредитні правовідносини, врегульовані нормами ЦК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач в порушення умов кредитно-заставного договору та вимог закону не виконує свої зобов'язання перед позивачем по погашенню кредиту, сплаті процентів та комісії згідно договору, чим порушує право позивача на отримання виконання за договором, тому позовні вимоги в частині стягнення даних складових заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення передбаченої кредитно-заставним договором неустойки, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

У зв'язку з тим, що відповідач допустив порушення зобов'язання, зокрема, прострочення виконання зобов'язань за договором, суд вважає, що у позивача виникло право на неустойку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, кредитно-заставним договором, укладеним між сторонами, передбачено неустойку у виді штрафу і пені та їх розмір.

При вирішенні питання розміру неустойки, яка підлягає стягненню, суд керувався наступним.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 03.09.2014 року за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, ухвалив постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики.

У вказаному судовому рішенні Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Згідно встановлених судом обставин станом на 12.01.2015 року відповідачеві нараховано пеню в розмірі 26326,55 грн. та штраф у розмірі 500,00 грн. - фіксована частина і 1366,71 грн. - процентна складова, що разом складає 28193,26 грн. Розмір заборгованості за кредитом становить 874,65 грн.

В результаті порівняння розміру боргового зобов'язання відповідача та розміру неустойки, суд встановив, що розмір неустойки перевищує розмір заборгованості у більш ніж тридцять разів. Таке перевищення, на думку суду, є значним, а тому, виходячи з принципів розумності та справедливості, розмір неустойки слід зменшити до розміру заборгованості, тобто, стягнути з відповідача неустойку в розмірі 874,65 грн.

За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з відповідача підлягають частковому задоволенню. Зокрема, з врахуванням зменшеного розміру неустойки з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість за кредитно-заставним договором № MKXRRС13700225 від 11.07.2008 року станом на 12.01.2015 року в сумі 1882,31 грн. (874,65+37,41+95,60+874,65=1882,31)

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" міститься роз'яснення, що у разі якщо суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 292,01 гривень судового збору (а.с.1), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 158, 209, 213, 214, 215, 224, 225 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого у АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", юридична адреса: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО № 305299 на рах. № 3111 заборгованість за кредитним договором № MKXRRС13700225 від 11.07.2008 року в сумі 1882,31 гривень (одна тисяча вісімсот вісімдесят дві гривні тридцять одна копійка) станом на 12.01.2015 року, з яких 874,65 гривень - заборгованість за кредитом, 37,41 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом, 95,60 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 874,65 гривень - неустойка (пеня та штраф) за порушення зобов'язань за договором, та судовий збір у розмірі 292,01 гривень (двісті дев'яносто дві гривні 01 копійка).

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийВ. В. Леньо