Номер провадження: 22-ц/785/9360/15
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів:Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

19.01.2015р. ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 02.03.2005р. працювала на посаді бухгалтера-контролера Одеської філії АБ «Укргазбанк», а в результаті останньої реорганізації 03.07.2013р. її було переміщено на посаду головного економіста відділу продажів МСБ управління роздрібних продаж відділення №197/15 АБ «Укргазбанк».

Наказом відповідача від 22.12.2014р. її звільнено з займаної посади на підставі п. 6 ст. ст. 36 КЗпП України у зв'язку з відмовою від продовження роботи у нових істотних умовах праці. Вважає своє звільнення з роботи незаконним, оскільки фактичної зміни істотних умов праці на підприємстві не відбулося, крім того, в день звільнення вона перебувала на лікарняному, їй не було видано трудову книжку та не проведено остаточного розрахунку.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила суд: скасувати наказ №454-П від 22.12.2014р. в частині звільнення її з роботи згідно п.6 ст. 36 КЗпП України; поновити її на посаді головного економіста відділу продаж МСБ управління роздрібних продаж відділення №197/15 «Укргазбанк»; стягнути з ПАТ АК «Укргазбанк» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення до дати постановлення рішення суду, з розрахунку 160,52 грн. за один робочий день вимушеного прогулу; стягнути з ПАТ АК «Укргазбанк» на її користь суму середнього заробітку за затримку трудової книжки при звільненні в сумі 1 605,20 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн; зобов'язати відповідача розрахувати та здійснити виплати на її користь згідно лікарняних листів; допустити негайне виконання рішення щодо поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що дискримінаційного характеру наказу щодо звільнення відповідачки з роботи немає, оскільки із значним зниженням обсягів кредитування, зменшення обсягів робіт та операційного навантаження працівників, з метою оптимізації структури доходів і витрат, раціоналізації робочих місць та з метою приведення у відповідність трудового потенціалу потребам банку, згідно з наказом №556 від 06.10.2014р. по системі АБ «Укргазбанк» було прийнято рішення про скорочення штату працівників. Цим наказом було скорочено співробітників різних підрозділів банку, а також змінено істотні умови праці ОСОБА_4 зі встановленням робочого дня тривалістю 4 год. з 09:00 до 13:00. 22.10.2014р. ОСОБА_4 була ознайомлена з попередженням про наступні зміни істотних умов праці. 15.12.2014р. відповідачці надано лист про зміни істотних умов праці, що будуть введені з 22.12.2014р. та про те, що в разі, якщо вона змінила своє ставлення до зміни умов праці та має намір працювати за новими умовами, про це необхідно було повідомити роботодавця письмово. На цьому листі ОСОБА_4 власноруч написала, що не згодна на роботу зі зміненими умовами праці. Усі ці обставини надали відповідачу підстав для звільнення її з роботи за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Зважаючи на те, що в день звільнення ОСОБА_4 не з`явилася до департаменту управління персоналом та не надала заяву про отримання трудової книжки, 22.12.2014р. їй було надіслано листа про необхідність звернутись до банку за отриманням трудової книжки. Однак відповідачка відмовилась від отримання пакету. На думку позивача, ОСОБА_4 своїми діями умисно перешкоджала банку у виконанні обов'язку про врученню їй трудової книжки при її звільненні з роботи, штучно створюючи прострочення в отриманні трудової книжки.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник позивачки просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 звільнено з дотриманням вимог трудового законодавства на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяця.

В силу п.6 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що припинення трудового договору за п.6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і впровадження передових методів, технологій тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору.

Згідно з ч. 4 ст. ст. 32 КЗпП України якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 ст. 36 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та убачається з матеріалів справи, що 02.03.2005р. ОСОБА_4 була прийнята на роботу на посаду бухгалтера контролера операційного відділу ОФ ВАТ АБ «Укргазбанк». Наказом 210-П від 03.07.2013р. ОСОБА_4 було переведено на посаду головного економіста відділу продажів МСБ управління роздрібних продажів відділення № 197/15 АБ «Укргазбанк».

06.10.2013р. головою правління ПАТ АБ «Укргазбанк», у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, значним зменшенням обсягів робіт та операційного завантаження працівників, було видано наказ №556 про скорочення штату працівників. Вказаним наказом з 08.12.2014р. було скорочено посаду головного економіста Рівненської обласної дирекції управління корпоративних банкінгу відділу аналізу кредитних заявок, посаду начальника відділу відділення № 100/17 (А) управління роздробних продажів відділу продажів МСБ та посаду заступника директора Одеської обласної дирекції.

Пунктом третім наказу про скорочення штату працівників з 08.12.2014р. змінено істотні умови праці ОСОБА_4, а саме: встановлено неповний робочий день тривалістю 4 години з 9:00 до 13:00 з понеділка по п'ятницю з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу.

22.10.2014р. ОСОБА_4 будо попереджено про наступні зміни істотних умов праці, відповідно до наказу про скорочення штату працівників, про що свідчить власноруч написані ОСОБА_4 зауваження на тексті попередження, із яких вбачається, що вона не згодна зі змінами істотних умов праці, оскільки вона є одинокою матір'ю, що унеможливлює її звільнення, в зв'язку ії гарантіями, передбаченими КЗпП України.

22.12.2014р.наказом виконуючого обов'язків голови правління ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_4 було звільнено з посади головного економіста відділу продажів МСБ управління роздрібних продажів відділення №197/15 АБ «Укргазбанк» у зв'язку із відмовою від продовження роботи зі зміною істотних умов праці, з виплатою грошової компенсації за невикористані 22 календарних днів щорічної відпуски, а також 10 календарних днів за 2013р. та 10 календарних днів за 2014р. додаткових відпусток, як одинокій матері, яка виховує дитину віком до 18 років згідно ч.1 ст. 83 КЗпП України та вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Виходячи з аналізу частин 2, 3 ст. 32 КЗпП України зміна істотних умов праці стосується випадків зміни систем та розмірів оплати праці, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад без зміни трудової функції тощо, тобто змін, які ведуть до звуження чи розширення трудової функції працівника за укладеним з ним трудовим договором, дія якого продовжується.

Пунктом 31 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Отже, зі змісту зазначених норм вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 4 липня 2012 року у справі № 6-59цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі встановлених у справі фактичних обставин та наданих сторонами доказів дійшов висновку про те, що на підприємстві, на якому працювала позивачка, дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці, про що позивачка була належним чином повідомлена, зі змінами умов праці та зі зміною діючих функційних обов'язків не погодилась і була звільнена відповідно до вимог чинного трудового законодавства, а відтак - позов задоволенню не підлягає.

Оскільки звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП України не є звільненням з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, припинення трудового договору без врахування гарантій, передбачених ст. 184 КЗпП України, у даному випадку можливе.

Висновки районного суду є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене у справі рішення суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства щодо законності й обґрунтованості та підлягає залишенню без змін.

На підставі досліджених у справі доказів суд першої інстанції вірно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність змін в організації виробництва і праці на підприємстві відповідача, тому звільнення ОСОБА_4 здійснено із додержанням норм трудового законодавства.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

В.О.Панасенков

Р.Д.Громік