Справа № 183/5791/15
Провадження № 2/183/3227/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

за участю секретаря - Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнили і в обґрунтування уточненого позову посилались на те, що вони проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. 12 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу йому та членам його сім`ї квартири у приватну власність у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідачем, як органом приватизації, прийнято рішення № 3460 від 18 серпня 2015 року, яким відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, в звязку з тим, що військове містечко № 4, на території якого розташована квартира, включене до числа закритих, в звязку з чим, житлові приміщення які розташовані в ньому, не підлягають приватизації, що в свою чергу засвідчує про відсутність з боку розпорядника майна згоди на його відчуження. Документів на надання повноважень розпоряджатися майном не надходило. Означені дії та рішення відповідача вважають неправомірними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, у звязку з чим, просять:

- визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3460 від 18 серпня 2015 року щодо відмови ОСОБА_1 в приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 недійсним та скасувати його;

- зобовязати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, передати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у власність безкоштовно в порядку приватизації квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

В судове засідання представник позивачів не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення не надавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про перенесення судового засідання на іншу дату у звязку з великою кількістю судових засідань, у звязку з чим представник Міністерства оборони України не може прибути в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно ордера № 460 від 12 липня 1993 року, виданого Міністерством оборони України Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, ОСОБА_4 та членам його родини надане право на вселення в квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).

01 січня 2003 року між ОСОБА_1 та відповідачем укладено типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав у безстрокове користування трикімнатну квартиру, загальною площею 75,51 кв м. + 2,8 кв м. (тамбур), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з правом приватизації найманого житла, відповідно до законодавства (а.с. 13-14).

Згідно довідки про склад сімї, виданої 21 серпня 2015 року Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15).

Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська.

У відповідності до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, обєктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном.

Згідно п. 3.2.4 Положення на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська покладений обовязок та повноваження щодо утримання житлового фонду.

У відповідності до ст. 1 Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон № 2482-XII), державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Судом встановлено, що 12 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з заявою про передачу йому та членам його сім`ї ОСОБА_2, ОСОБА_3 квартири у приватну власність у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (а.с. 10).

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська прийнято рішення № 3460 від 18 серпня 2015 року, яким відмовлено ОСОБА_4 в приватизації вищезазначеної квартири (а.с. 11).

Підставою відмови в приватизації спірного житла в рішенні зазначено те, що житловий фонд смт. Гвардійського перебуває на консолідованому балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська і відповідно до ст. 1 ЗУ "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" є військовим майном. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 6 зазначеного Закону рішення про відчуження військового (нерухомого) майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. На сьогоднішній день таке рішення про відчуження майна відсутнє та відповідно до листа заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України ОСОБА_5 № 14492/С від 19 серпня 2013 року, направленого разом із затвердженим переліком закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд, підписаний заступником начальника Генерального штабу Головнокомандувачем ЗСУ генерал-полковником ОСОБА_6, до переліку закритих військових містечок входить військове містечко № 4 смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, на території якого знаходиться житловий будинок № 12 на вул. Гагаріна в смт. Гвардійське, а також зазначено, що даний житловий фонд не підлягає приватизації, що в свою чергу засвідчує про відсутність з боку розпорядника майна згоди на його відчуження.

Суд приходить до висновку, що рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська підлягає скасуванню, з наступного.

Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

У відповідності до наявних матеріалів справи, будинок, розташований за адресою: вул. Гагаріна, буд. 12, смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області перебуває на балансі БУ № 1 Гвардійської КЕЧ району, яке є структурним підрозділом КЕВ м. Дніпропетровська (а.с. 85, 86).

Закон № 2482-XII передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в звязку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства.

Конституцією України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Законі № 2482-ХІІ.

Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п. 2 ст. 2 цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2482-ХІІ не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків памяток садове - паркового мистецтва, історикокультурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з положенням, затвердженим Наказом Міністра оборони України № 215 від 21 квітня 2011 року, та Наказом Міністра Оборони України № 448 від 03 липня 2013 року визначення "закрите військове містечко" та коло осіб, які мають право затверджувати перелік закритих військових містечок виключені.

03 вересня 2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_7 затверджений останній чинний (він базується на Наказі Міністра оборони СРСР № 75 від 22 лютого 1977 року) "Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд", селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.

На підтвердження того, що смт. Гвардійське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15 вересня 2011 року "Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад" з затвердженими переліками військового майна.

Згідно Наказу Міністра оборони України № 569 "Про безоплатну передачу військового майна у приватну власність до територіальних громад" військове майно безоплатно передається у комунальну власність територіальним громадам смт. Черкаське і смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, зазначений Наказ є обовязковим для виконання КЕВ м. Дніпропетровська та Черкаською і Гвардійською селищними радами.

Судом встановлено, що законодавством України не визначене юридичне поняття "закрите військове містечко", в звязку з чим, суд приходить до висновку, що смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області не має статусу закритого військового містечка.

Статтею 3 Закону № 2482-ХІІ передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю.

Згідно з п. 5 ст. 5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз.

Судом встановлено, що позивачі зареєстровані в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, що підтверджується відповідною довідкою Будинкоуправління № 1 про склад сімї, внаслідок чого органи приватизації, згідно з п. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до Закону № 2482-ХІІ та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 1999 року затверджене "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" (далі Положення), яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська заперечує право позивачів на приватизацію спірного житлового приміщення.

Оскільки судом встановлено право позивачів на одержання спірної квартири у приватну власність, а відповідачем оспорюється зазначене право, позовні вимоги в частині визнання права позивачів на приватизацію квартири є обґрунтованими та підлягає задоволенню.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3460 від 18 серпня 2015 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у передачі в приватну власність квартири, в звязку з тим, що зазначене рішення суперечить наведеним вище нормам законодавства України та порушує права позивачів на отримання житла у власність.

Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність.

Так, зокрема, наймач та члени його сімї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобовязаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво.

Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині зобовязання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, передати у власність квартиру, яку позивачі займають на підставі ордеру № 460 від 12 липня 1993 року на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_1, підлягають задоволенню лише в частині зобовязання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити заходи щодо приватизації спірної квартири, яка використовується ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на умовах найму, згідно Закону № 2482-ХІІ та Положення.

До наведеного висновку суд приходить внаслідок того, що суд не має повноважень покладення на орган приватизації зобовязання передати зазначену квартиру у власність, оскільки, зазначений обовязок органу приватизації встановлений нормами Закону № 2482-ХІІ і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобовязати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, а в разі необґрунтованої відмови - скасувати рішення органу приватизації, зобовязати вчинити певні дії.

Так, оскільки суд прийшов до висновку про скасування рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про відмову в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про передачу квартири у власність, зазначений орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву позивачів.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на викладене вище, суд зважає на те, що матеріали справи містять достатні докази на підтвердження перебування на балансі відповідача спірного майна, а тому про наявність повноважень КЕВ м. Дніпропетровська вирішувати питання про приватизацію житлового фонду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинення дій задовольнити частково.

Скасувати рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 3460 від 18 серпня 2015 року щодо відмови в оформленні передачі в приватну власність ОСОБА_1 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Зобовязати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо приватизації квартири, яка використовується ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на умовах найму на території військового містечка за адресою: АДРЕСА_1, згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке затверджено наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 461 (однієї тисячі чотирьохсот шістдесяти однієї) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна