У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Коммаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки здійснення розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Коммаш» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Коммаш» (далі - ПАТ «Коммаш») на свою користь 48 000 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 12 вересня 2011 року до 19 жовтня 2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем.

При звільненні йому було видано трудову книжку, проте не було здійснено остаточного розрахунку.

Враховуючи наведене, просив задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Коммаш» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку при звільненні у розмірі 48 000 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнуто з ПАТ «Коммаш» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки здійснення розрахунку при звільненні в розмірі 35 158,10 грн.

У решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Коммаш» просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_4 на суму 1 623,45 грн, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із недоведеності відповідачем факту ухилення позивача від отримання належних йому виплат при звільненні.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, провів розрахунок, виходячи із п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Єдиним доводом касаційної скарги є те, що ОСОБА_4 відмовився від отримання розрахунку при звільненні, оскільки не погоджувався з нарахованою сумою.

Проте докази про відмову позивача від отримання розрахунку при звільненні в матеріалах справи відсутні.

Цю обставину визнав і представник ПАТ «Коммаш» у судовому засіданні 01 липня 2014 року (а.с. 40).

Матеріали витребуваної справи також не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції у незміненій його частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Коммаш» відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко