Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_7, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання незаконними та скасування наказів та свідоцтва про право власності на квартиру,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним позовом, уточненим в процесі розгляду справи, в якому просили: визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради від 30 травня 2011 року № А-162 «Про затвердження гр. ОСОБА_7 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту перепланування квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси»; визнати незаконним та скасувати наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 13 липня 2012 року № 1627-ЖГ «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1»; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру від 13 липня 2012 року НОМЕР_1, видане Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на ім'я ОСОБА_7

Свої позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 обґрунтовували тим, що вони є власниками квартир у семиквартирному будинку АДРЕСА_1. Наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 30 травня 2011 року № А-162 «Про затвердження гр. ОСОБА_7 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту перепланування квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси» порушені їхні права на спільне володіння горищем цього будинку як приміщенням загального користування, наказ не відповідає положенням ст. 1, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Рішенню Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004.

Також указували, що відповідачем не враховано тих обставин, що ОСОБА_4 за власні кошти здійснив благоустрій подвір'я, провів капітальний ремонт каналізаційної системи будинку, здійснив ремонт покрівлі даху, що його сім'я перебуває на черзі в Львівській міській раді на покращення житлових умов, з огляду на відмову на засіданні міжвідомчої комісії Галицької районної адміністрації колишнього власника кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_8 проводити ремонт даху за власні кошти, позивачі у 1999-2000 роках надавали ОСОБА_4 згоду на приєднання спірної частини горища до його квартири.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зазначали, що наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 13 липня 2012 року № 1627-ЖГ «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1» та свідоцтво про право власності на квартиру від 13 липня 2012 року НОМЕР_1, видане ОСОБА_7 Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі вказаного наказу є незаконними, оскільки такі були видані всупереч ухвалам Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2011 року та від 13 травня 2013 року про забезпечення позову в даній справі та підлягають скасуванню.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять зазначені судові рішення скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 18 жовтня 2003 року ОСОБА_7 стала власником квартири АДРЕСА_1 і відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового Фонду» здобула право спільної власності на допоміжні приміщення, в тому числі на частину горища разом з іншими співвласниками квартири.

Буд. АДРЕСА_1 є пам'яткою архітектури ХХ сторіччя місцевого значення, охоронне свідоцтво НОМЕР_2.

Об'єднання співвласників квартир багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 не створено, будинок є комунальною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції Україниоргани місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

ЗгідноАкту технічного стану конструкцій даху житлового будинку по АДРЕСА_1 від 15 квітня 2009 року, складеного фахівцями державного підприємства Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут «Укрзахідпроектреставрація», та підтвердженого висновком міжвідомчої комісії при виконкомі міської ради (витяг з протоколу № 4 § 2 від 18 березня 2001 року) й наказом Департаменту житлового господарства й інфраструктури міської ради від 25 березня 2011 року № 155 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії при виконкомі щодо технічного стану даху в буд. АДРЕСА_1», загальний стан конструкцій даху будівлі ІV аварійний, на основі аналізу дефектів і пошкоджень неможливо гарантувати цілісність конструкцій на період підсилення. Конструкції даху мають дефекти та пошкодження, які свідчать про зниження їх несучої здатності. Для забезпечення подальшої надійної експлуатації житлового будинку в цілому, уникнення погіршення його технічного стану, на підставі візуальних обстежень та визначених дефектів конструкцій даху, необхідно виконати комплекс ремонтно-реставраційних робіт за окремо розробленою робочою проектною документацією, в якій необхідно передбачити наступне: - виконати роботи по повній заміні аварійних несучих конструкцій та покриття даху житлового будинку; - для водовідводу талих та дощових вод з даху будинку та навколишньої території необхідно провести роботу по влаштуванню системи організованого водовідведення та благоустрою території; - всі ремонтно-реставраційні роботи необхідно виконати згідно проектної документації розробленої ліцензованою організацією».

Враховуючи специфіку м. Львова, а саме незадовільний стан дахів та горищ в житлових будинках, збудованих у минулих сторіччях, відсутність достатніх коштів у місцевому бюджеті для їх ремонту та необхідність збільшення житлової площі, 6 липня 2007 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради ухвалено рішення № 442 «Про порядок проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудов у житлових будинках на території м. Львова з метою ремонту дахів та розширення житлового фонду», яким затверджено Положення про порядок підготовки, погодження документів для оформлення дозволів на проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудов у житлових будинках з метою ремонту дахів та збільшення житлової площі будинків на території м. Львова (надалі Положення про надбудову).

Відповідно до п. 1.14 Положення про надбудову проведення реконструкції горищ під мансардні поверхи або надбудов погоджується з власниками (повнолітніми наймачами) всіх квартир будинку.

Водночас, пунктом 1.15 цього Положення передбачено виняток із наведеного правила, згідно з яким у випадку аварійного стану даху згода мешканців будинку не вимагається.

Зазначений документ є нормативно-правовим актом, обов'язковим для виконання органами місцевого самоврядування м. Львова та мешканцями м. Львова.

Згідно ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»та «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Тому в кожному конкретному випадку слід оцінювати чи цільово призначене приміщення для експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, що є визначальним встановленим критерієм для віднесення вказаного приміщення до допоміжного.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) відмовляючи в позові, виходив із того, що спірне горище відносилося до аварійного, не придатного до нормальної експлуатації; простір між поверхнею покриття (даху), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху (горище) не може забезпечувати експлуатацію будинку та побутове обслуговування мешканців, даний простір не може бути віднесений до категорії допоміжних приміщень. Відтак, застосування положень ст. ст. 1, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 на спірні правовідносини не поширюється, оскільки спірна частина простору горища є нежитловим приміщенням, не відноситься до допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку, на неї не розповсюджується правовий режим спільної власності мешканців будинку.

Таким чином, оцінюючи наведене, суд вважав, що наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 30 травня 2011 року № А-162 права, свободи та інтереси позивачів порушені не були. Мешканці будинку АДРЕСА_1, крім співвласників квартири № 6 цього будинку, погодили реконструкцію ОСОБА_7 належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 за рахунок спірних приміщень. Із матеріалів справи вбачається, що такі погодження були отримані й від позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які надалі після отримання ОСОБА_7 дозвільних документів на будівництво змінили свою позицію та спільно із ОСОБА_4 пред'явили позов.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_7, треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання незаконними та скасування наказів та свідоцтва про право власності на квартиру, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко