АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах Державного підприємства «Антонов» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року у цивільній справі за скаргою Державного підприємства «Антонов» про визнання неправомірною бездіяльності заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М., заінтересована особа: ОСОБА_3, про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/12214/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року відмовлено в задоволені скарги Державного підприємства «Антонов» про визнання неправомірною бездіяльності заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М., заінтересована особа: ОСОБА_3, та зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ДП «Антонов» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги. На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про те, що філія ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» не є належним боржником у зв'язку з чим помилково відмовив у задоволені скарги. Зазначає, що відповідно до роз'яснень Верховного суду України наказ про поновлення на роботі може бути виданий як юридичною особою, так і уповноваженим юридичною особою відокремленим підрозділом, яким є філія ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві Чепурний В.М не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

ОСОБА_3 в судовому засіданні 04 листопада 2015 року заперечував проти апеляційної скарги, вважав, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки рішення суду про його поновлення на роботі до теперішнього часу не виконано.

05 листопада 2015 року на адресу Апеляційного суду м. Києва надійшло електронне повідомлення № 75 відповідно до змісту якого ОСОБА_3 просив відкласти розгляд справи на іншу дату в зв'язку з його терміновим відрядженням до Автономної республіки Крим. Вказане повідомлення було передано до канцелярії суду лише о 17:50 год., в той час як розгляд даної справи було закінчено о 16:00 год., а тому колегія суддів не мала можливості вирішити дане клопотання. Крім того, свої пояснення з приводу поданої апеляційної скарги інший учасник виконавчого провадження надав, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів закінчила судовий розгляду у відсутності ОСОБА_3 на підставі наявних доказів у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2011 року позов ОСОБА_3 до ДП «Антонов» було задоволено частково, поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді радника генерального директора з правових питань в ДП «Антонов», стягнуто з ДП «Антонов» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 жовтня 2009 року по 13 жовтня 2011 року у розмірі 208 790 грн. 43 коп., без врахування обов'язкових утримань(а.с.13-15).

На підставі вказаного рішення Оболонським районним судом м. Києва 02 листопада 2011 року було видано виконавчий лист № 2-1178/2010 про поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді радника генерального директора з правових питань в ДП«Антонов».

Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві ВП № 45385057(відкрито 07.11.2014) та ВП № 29680192 (відкрито 07.11.2011) (а.с.21-23).

При цьому, виконавче провадження № 29680192 закінчено 14.11.2013 на підставі п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2011 року в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі на відповідній посаді, ДП «Антонов» було видано наказ № 115/К від 19 жовтня 2011 року про поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді радника генерального директора ДП «КиАЗ «Авіант». Вказаний наказ було видано віце-президентом - директором філії ДП«Антонов» «Серійний завод «Антонов»(а.с.18).

В.о. віце-президента - директора філії ДП«Антонов» «Серійний завод «Антонов» було видано наказ № 65/К» від 27 листопада 2014 року про виправлення технічної помилки в наказі № 115/К від 19 жовтня 2011 року, в яких слова «ДП «КиАЗ «Авіант» замінено на слова «з правових питань» (а.с.19).

Після вжиття дій, направлених на виконання рішення суду, скаржник звернувся до суб'єкту оскарження з письмовою заявою від 29.12.2014 про виконання рішення суду, яка надйшла на адресу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м.Києві 21.02.2015, та просив вжити заходів щодо закінчення виконавчого провадження (а.с.6-9), але суб'єкт оскарження відмовив у задоволенні заяви, вважаючи що виконання рішення суду було вчинено скаржником не у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом (а.с.20).

20 березня 2015 року ДП «Антонов» звернулось до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві Чепурного В.М. та зобов'язання вчинити дії, обґрунтовуючи її тим, що на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2011 року ОСОБА_3 було поновлено на роботі на посаді радника генерального директора з правових питань в ДП «Антонов», внесено відповідні записи до трудової книжки та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому виконавче провадження № 45385057 та виконавче провадження № 29680192 повинно бути закінчено на підставі ст. ст. 49, 76 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із повним виконанням рішення суду.

З огляду на положення ст.ст. 6, 12, 49, 76, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-387 Цивільного-процесуального кодексу України представник скаржника просив суд визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. щодо не закінчення виконавчого провадження ВП № 45385057 та ВП №29680192, та зобов'язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. закінчити виконавче провадження ВП № 45385057 та ВП № 29680192 у зв'язку із фактичним повним виконанням рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2011 року по справі № 22-2690/8042/2011 року.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що видання наказу про поновлення ОСОБА_3 на посаді радника генерального директора з правових питань, філією ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов», не свідчить про належне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3, на роботі, оскільки згідно рішення суду та змісту виконавчого листа філія Державного підприємства «Антонов» «Серійний завод «Антонов» () не є належним боржником, а належним боржником є Державне підприємство «Антонов» (ідентифікаційний код 14307529).

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, законодавчий порядок організації структури підприємств визначено ст. 64 ГК України, відповідно до якої підприємства мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи.

Функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством.

Філії вправі здійснювати всі ті дії (або їх частину), що здійснює відповідно до статутних документів юридична особа, яка їх створила. Положення про філію регламентує правовий статус філії, цілі й предмет її діяльності, взаємовідносини між юридичною особою й філією, порядок роботи філії. При цьому, керівники філій діють на підставі виданої юридичною особою довіреності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»( далі по тексту - Закон №755) відокремлений підрозділ юридичної особи - це філія, інший підрозділ юридичної особи, що розміщений поза її місцезнаходженням та виробляє продукцію, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або представництво, що здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Частиною 1 статті 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої довірен6ості. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру ( ч.ч.4 та 5 ст.95 ЦК).

Відповідно до ст. 4 Закону № 755 відокремлені підрозділи юридичної особи не підлягають державній реєстрації. Проте відомості про них вносяться до їх реєстраційної справи, яка є складовою реєстраційної справи юридичної особи та включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Системний аналіз норм Закону № 755 (ст.ст. 4,17,28) свідчить про те, що поняття відокремленого підрозділу нерозривно пов'язане із самою юридичною особою. В Єдиному державному реєстрі знаходиться єдина реєстраційна справа юридичної особи, в яку, зокрема, і заносяться відомості про відокремлені підрозділи.

При цьому, наявність окремого коду ЄДРПОУ не свідчить про те, що філія є окремою юридичною особою.

Таким чином, філія ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» не має статусу юридичної особи, а є структурним підрозділом ДП «Антонов».

Крім того, враховуючи, що філія ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» не є юридичною особою, вона не може бути самостійним суб'єктом виконавчого провадження, оскільки відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» боржником може бути тільки фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з положенням про філію ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» та довіреністю, виданою на ім'я керівника філії, філії надано повноваження від імені юридичної особи ДП «АНТОНОВ», здійснювати прийом та звільнення працівників, зокрема, і поновлення їх на роботі.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюються на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Положеннями ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведену працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з п. 34. постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 відповідно до правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Таким чином, наказ про поновлення на роботі може бути виданий як юридичною особою - ДП «Антонов», так і уповноваженим юридичною особою відокремленим підрозділом - філією ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов».

Як було встановлено, відповідно до наказу № 115/К від 19 жовтня 2011 року, виданого віце-президентом - директором філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов», ОСОБА_3 було поновлено на посаді радника генерального директора з правових питань (а.с.18, 19). На підставі виданого наказу від 19.10.2011 було внесено відповідні записи до трудової книжки. Зазначена обставина підтверджена ОСОБА_3 в судовому засіданні 04.11.2015. Однак на пропозицію суду надати оригінал трудової книжки для огляду в судовому засіданні, ОСОБА_3, діючи на власний розсуд, від явки до суду та вчинення дії, яку зобов'язався та мав можливість вчинити, оскільки є директором підприємства ТОВ «Фальком Фіш», ухилився. В той же час, скаржник на підтвердження зазначеної вище обставини надав суду належним чином засвідчену копію трудової книжки ОСОБА_3, яку колегія суддів прийняла в якості нового доказу відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України. Приймаючи новий доказ, колегія суддів виходила із того, що дана обставина судом першої інстанції взагалі не досліджувалась, а тому скаржник був позбавлений можливості спростовувати доводи іншого учасника виконавчого провадження.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував вище вказаних положень норм матеріального права та дійшов помилкового висновку про відповідність дій державного виконавця вимогам ч.1 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження» та відсутність підстав для вчинення дій по закінченню виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурний В.М. ухиляється від вчинення дій по закінченню виконавчого провадження № 45385057 щодо поновлення на роботі ОСОБА_3 на підставі п.8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги скарги в частині визнання його бездіяльності неправомірною є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте як убачається зі змісту скарги ДП «Антонов» про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця та зобов'язання вчинити дії, вимоги останнього стосуються двох виконавчих проваджень, а саме виконавчого провадження № 45385057 та виконавчого провадження № 29680192.

Разом з тим, обґрунтування даної скарги фактично стосуються лише виконавчого провадження № 45385057.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Кузьменко О.В. від 14 листопада 2013 року виконавче провадження № 29680192 закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.65). Дана постанова скасована не була.

Враховуючи викладене, вимоги ДП «Антонов» в частині визнання неправомірною бездіяльності заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві Чепурного В.М. щодо не закінчення виконавчого провадження № 29680192 та зобов'язання його закінчити вказане виконавче провадження, не підлягають задоволенню.

Таким чином, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення скарги ДП «Антонов».

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Державного підприємства «Антонов» задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року скасувати та постановити нову.

Скаргу Державного підприємства «Антонов» на бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. щодо не вирішення питання про закінчення виконавчого провадження № 45385057 щодо поновлення на роботі ОСОБА_3 (виконавчий лист № 2-1178/2010 від 02 листопада 2011 року, виданий Оболонським районним судом м. Києва).

Зобов'язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Чепурного В.М. закінчити виконавче провадження № 45385057 щодо поновлення на роботі ОСОБА_3 на підставі п.8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий лист № 2-1178/2010 від 02 листопада 2011 року, виданий Оболонським районним судом м. Києва).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В.Соколова