Справа № 202/7581/15-ц
Провадження № 2/202/4687/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.,

за участю секретаря Бєльченко Б.Ф.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду в м. Дніпропетровськацивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровський районний відділ у м.Дніпродзержинську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області; служба у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітній дитині, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області; служба у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітній дитині, посилаючись на те, що з 31 серпня 2012 року вона з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина, ОСОБА_3, 08 вересня, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дніпропетровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 травня 2015 року, яке набрало чинності 16 травня 2015 року, шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач життям сина не цікавиться, не приймає участі у вихованні дитини. Для гармонійного розвитку сина, духовного виховання та розширення кругозору, вважає що було б доцільним виїздити за межі України, у країни Євросоюзу та США. Однак відповідач відмовився надати дозвіл на виїзд дитини за кордон. У звязку з чим просить надати дозвіл на виїзд за межі України малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним шістнадцятирічного віку, в супроводі матері ОСОБА_1, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2. Дозволити ОСОБА_1 без дозволу ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду та супроводу малолітньої дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України до досягнення ним шістнадцятирічного віку.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав вказаних в позові.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог. Надав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що виконує добросовісно батьківські обовязки, щомісячно сплачуючи аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина, що підтверджується довідкою про доходи від 16.10.2015 року. Також вказав, що позивачем не вказана мета виїзду дитини, та не зазначено конкретного місця перебування дитини за кордоном та строк на який тимчасово дитина буде вивезена за кордон.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради в судове засідання не зявилась по невідомим суду обставинам, про судове засідання повідомлялась належним чином. Надала суду заяву, у якій зазначила, що просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився по невідомим суду обставинам, про судове засідання повідомлявся належним чином. Надавсуду заяву, у якій зазначив, що просить розглядати справу без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 серпня 2012 року ОСОБА_1перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, зареєстрованому у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають малолітнього сина, ОСОБА_3, 08 вересня, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дніпропетровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 травня 2015 року, яке набрало чинності 16 травня 2015 року, шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній син сторін проживає з позивачем. Відповідач добросовісно виконує батьківські обовязки, щомісячно сплачуючи аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина, що підтверджується довідкою про доходи від 16.10.2015 року.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Тобто законом визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Згідно частини 3 статті 313 ЦК України особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231.

Відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Отже за змістом наведених норм, питання про виїзд за кордон дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у разі відсутності згоди одного з батьків, вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, мети виїзду. Надання дозволу на майбутнє на багаторазові виїзди дитини за кордон без згоди одного з батьків чинним законодавством не передбачено.

Позивач звернулася до суду з вимогою, предметом якої є надання дозволу на виїзд дитини ОСОБА_2 за межі України до досягнення ним 16-річного віку без супроводу та нотаріально посвідченої згоди батька, а також оформлення без його згоди проїзних документів. Позовні вимоги про надання дозволу на виїзд дитини ОСОБА_2 за межі України із зазначенням конкретної іноземної держави та строку перебування в ній позивачем у суді заявлені не були.

Виходячи з того, що спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, визначений конкретний спосіб захисту, відповідно до якого вимагається зазначення терміну вивезення дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди одного з батьків, а позивачем такі позовні вимоги до відповідача не заявлялися, а лише зазначено, що вона має намір виїжджати разом із дитиною до різних країн, суд самостійно не може вийти за межі позовних вимог на порушення положень статті 11 ЦПК України.

Тому суд вважає, що надання дозволу на багаторазові виїзди дитини за межі України в майбутньому без згоди одного з батьків без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування буде суперечити положенням чинного законодавства та фактично позбавляє батька можливості брати участь у вихованні дитини та особистого спілкування з нею.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області; служба у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітній дитині не підлягають задоволенню.

Керуючисьст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровський районний відділ у м.Дніпродзержинську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області; служба у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітній дитині відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 23 листопада 2015 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.