У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 4 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні Ініціативи») звернулося до суду із указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 16 серпня 2012 року виникла у розмірі 25 688 грн 29 коп., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом - 18 206 грн 83 коп., відсотків та комісії - 3 033 грн 12 коп., неустойки (штрафу) - 4 448 грн 34 коп.

На обґрунтування позову зазначало, що за умовами укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (далі - ТОВ «ПростоФінанс»), правонаступником якого є ТОВ «Кредитні Ініціативи», та ОСОБА_3 договору кредиту від 8 серпня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 43 475 грн 20 коп. зі сплатою 13,99 % річних, з кінцевим терміном повернення 10 серпня 2013 року. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного договору станом на 16 серпня 2012 року утворилася зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2014 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні Ініціативи» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 4 листопада 2014 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Кредитні Ініціативи» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитом у розмірі 29 788 грн 30 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, виходив із того, що позивач звернувся до суду у жовтні 2012 року, а відповідач останній платіж здійснив 11 жовтня 2008 року, а тому позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки кредит наданий строком користування до 8 жовтня 2013 року, кредитна заборгованість належним чаном не сплачується, а тому наявні підстави для ії стягнення.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами установлено, що 8 серпня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав у кредит 43 475 грн 20 коп. строком користування до 8 жовтня 2013 року зі сплатою 13,99 % річних.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за яким ТОВ «ПростоФінанс» відступило свої права грошових вимог, зокрема вимог до ОСОБА_3, ТОВ «Кредитні Ініціативи». Станом на 16 серпня 2012 року кредитна заборгованість відповідача становить 25 688 грн 29 коп., з яких 18 206 грн 83 коп. - заборгованість за кредитом; 3 033 грн 12 коп. - заборгованість з відсотків та комісій, 4 448 грн 34 коп. - неустойка (штраф).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не пропущений строк звернення до суду, наявні підстави для стягнення кредитної заборгованості.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з розміром стягуваної суми.

Зокрема судом апеляційної інстанції не було звернуто уваги на те, що заяви про збільшення позовних вимог позивачем подано не було, у матеріалах справи такі відомості відсутні. У позовній заяві позивач просив стягнути кредитну заборгованість у розмірі 25 688 грн 29 коп., з яких 18 206 грн 83 коп. - заборгованість за кредитом; 3 033 грн 12 коп. - заборгованість по відсотках та комісії; 4 448 грн 34 коп. - штраф.

У матеріалах справи міститься заява ТОВ «Кредитні Ініціативи» у якій позивач просить розглядати справу без участі його представника та у разі повторної неявки відповідача у судове засідання ухвалити заочне рішення. До заяви позивачем додано два розрахунки, перший розрахунок кредитної заборгованості станом на 16 серпня 2012 року у розмірі 25 688 грн 29 коп., а другий станом на 23 травня 2014 року у розмірі 33 694 грн 18 коп. Разом з тим, заяви про збільшення позовних вимог позивачем надано не було.

Таким чином, стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості у розмірі 29 788 грн 30 коп. є передчасним.

Оскільки суд апеляційної інстанції не звернув належної уваги на вказані обставини, на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не врахував норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановив обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 4 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко