У Х В А Л А

іменем україни

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Сокільницька сільська рада Пустомитівського району Львівської області, у якому з урахуванням уточнень просила зобов'язати відповідачів відновити межу земельної ділянки по АДРЕСА_1 по лінії ГА згідно з планом меж земельної ділянки, відображеним у державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданому 04 серпня 2005 року, шляхом демонтажу наявної огорожі і встановлення її відповідно до плану меж; усунути перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої господарської будівлі; не чинити їй перешкод у користуванні земельною ділянкою загальною площею 0,08 га, яка виділена їй під будівництво житлового будинку АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідачів на її користь судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу.

Посилалась на те, що відповідачі всупереч проекту забудови вказаної земельної ділянки самочинно збудували на межі земельних ділянок господарську будівлю, захопивши частину належної їй земельної ділянки.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відновити межу земельної ділянки по АДРЕСА_1 по лінії ГА згідно з планом меж земельної ділянки, відображеним у державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданому 04 серпня 2005 року, шляхом демонтажу наявної огорожі і встановлення її відповідно до плану меж, перемістивши поворотні точки № 3 та № 4 на межі між земельними ділянками на 1,2 м в сторону земельної ділянки відповідачів.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 вказаною земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої господарської будівлі.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні земельною ділянкою загальною площею 0,08 га, яка виділена їй під будівництво житлового будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, посилаючись на приписи ст. 152 ЗК України, ст. 391 ЦК України, суд першої інстанції виходив із доведеності факту самовільного зайняття відповідачами частини належної позивачу земельної ділянки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що рішення ухвалено з порушенням норм ЦПК України, оскільки судом не встановлені фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 04 серпня 2005 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,08 га по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_2 (а. с. 64).

Вказана земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_3 на підставі укладеного 26 грудня 2003 року з ОСОБА_6 договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку. Будівництво вказаного будинку було розпочато ОСОБА_6 на виділеній їй на підставі рішення Пустомитівської районної ради від 14 серпня 1990 року № 60 земельній ділянці АДРЕСА_2 відповідно до проекту забудови земельної ділянки.

ОСОБА_4 на підставі рішення Пустомитівської районної ради від 15 березня 1990 року № 136 є власником суміжної земельної ділянки під АДРЕСА_3, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідно до проекту забудови на земельній ділянці АДРЕСА_3 ОСОБА_4 проведено будівництво господарської споруди, яка повинна знаходитись на відстані 1 м від межі земельної ділянки під АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 (а. с. 57, 58).

Згідно з висновком земельної комісії Виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 18 травня 2011 року № 444 господарська споруда, яка розташована на присадибній ділянці ОСОБА_4 побудована з порушенням земельних та будівельних норм, а саме: дана споруда займає частину земельної ділянки ОСОБА_3 (0,60 м) та займає проїжджу частину дороги АДРЕСА_2 (2,3 м), у зв'язку з чим ОСОБА_4 зобов'язано прибрати фундамент огорожі із проїжджої частини та узгодити межі збудованого гаража із ОСОБА_3 (а. с. 3).

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилалась на те, що відповідач порушив межові знаки земельних ділянок, самовільно зайняв частину належної їй на праві власності земельної ділянки, чим чинить перешкоди у користуванні нею.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що судом першої інстанції не встановлені фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, суд не з'ясував, коли саме було побудовано господарську будівлю; не дав належної оцінки акту узгодження будівництва цієї господарської будівлі від 25 липня 2008 року; не перевірив, чи вживалися до відповідача заходи реагування з приводу знесення вказаної побудови, чи не порушила сама позивач правила добросусідства; не врахував тривалий час користування відповідачами вказаною спорудою та не перевірив, чим саме порушено право позивача при таких обставинах.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

На порушення зазначених вимог апеляційний суд, маючи повноваження для встановлення обставин справи та дослідження доказів, не виконав обов'язків покладених на нього цивільним процесуальним законодавством, а обмежився лише вказівкою на допущені судом першої інстанції порушення і не усунув їх.

З огляду на таке висновки апеляційного суду про відмову в задоволенні позову є передчасними.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко