Справа № 203/5068/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Дніпропетровська регіональна філії, про зобов'язання не чинити перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що ОСОБА_4 являється спадкоємцем на спадщину, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, що залишились після смерті її батька ОСОБА_5 Після звернення до нотаріальної контори їй було повідомлено, що для прийняття спадщини треба надати ряд документів, серед яки були документи, пов'язані з проведенням топографо-геодезичних та картографічних робіт за адресою: АДРЕСА_1. Він, ОСОБА_2, є представником ОСОБА_4 та представляє її інтереси на підставі довіреності. Після його звернення до Центру державного земельного кадастру, працівниками останнього було здійснено 18.02.2014 року виїзд за адресою: АДРЕСА_1 для виконання робіт, передбачених укладеним з ним договором від 03.02.2014 року. Працівників, яких він супроводжував на територію домоволодіння по АДРЕСА_1, відповідачем ОСОБА_3 разом з іншими невідомими особами допущено не було та пояснено, що на територію земельної ділянки вони будуть допущені лише за рішенням суду. Оскільки відповідачем без достатніх підстав не допущено працівників Центру державного земельного кадастру на територію домоволодіння, він не може без цього провести певний ряд робіт та підготувати документи для прийняття спадщини. Такі дії відповідача порушують право його довірительки на користування земельною ділянкою та набуття права власності на домоволодіння. Також інженером з інвентаризації нерухомого майна, згідно замовлення ОСОБА_4, було здійснено вихід по АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську. Але замовлення виконано не було через ненадання відповідачем доступу до обстеження домоволодіння. В зв'язку з цим, посилаючись в обґрунтування правових підстав пред'явленого позову на ст.ст.317,321 ЦК України, позивач просив суд зобов'язати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську, зокрема не перешкоджати доступу на земельну ділянку ОСОБА_4 та її уповноваженим особам, працівникам Центру державного земельного кадастру, інвентаризаційних підприємств та інших організацій для проведення робіт, необхідних для оформлення спадщини за даною адресою.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач набув права власності на земельну ділянку, що розташована в районі будинку АДРЕСА_1 м.Дніпропетровську, у передбаченому законом порядку та займає останню в межах, визначених у Державному акті на право власності на земельну ділянку. Ним дійсно не було допущено сторонніх осіб для обстеження земельної ділянки, оскільки останніми не було надано будь-яких документів, що підтверджували право користування земельною ділянкою за цією адресою, а також документів, які б підтверджували зайняття відповідачем частини земельної ділянки, що перебуває у користуванні позивача.

В призначене на 02.03.2015 року судове засідання представник відповідача, будучі повідомленим належним чином, не з'явився, про причини неявки не повідомив. В зв'язку з цим, враховуючи положення ст.169 ЦПК України, думку представника позивача, який не заперечував проти продовження слухання справи, а також той факт, що представник відповідача приймав участь в попередніх судових засіданнях, надав пояснення по суті позову та відповідні письмові докази на підтвердження своїх заперечень, будь-яких клопотань, які б не були розглянуті судом, не заявляв, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідача та його представника.

Представник третьої особи - Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Дніпропетровська регіональна філії, в судовому засіданні 21.01.2015 року позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. В подальші судові засідання не з'явився.

Представник іншої третьої особи - Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації, в судові засідання не з'явився, повідомлень про вступ до участі у розгляді справи у відповідності до ч.3 ст.36 ЦПК України не надавали.

Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи пояснення представників відповідача та третьої особи, надані в судових засіданнях під час розгляду справи, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно рішення Дніпропетровської міської ради №123/46 від 27.05.2009 року ОСОБА_6 було передано у власність земельну ділянку площею 0,0691 га (кадастровий номер :06:017:0010) в районі будинку АДРЕСА_1 м.Дніпропетровську для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель та споруд, за рахунок земель, не переданих у власність або користування; затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, складений ТОВ «Квартал» та умови передачі земельної ділянки, визначені на час його погодження.

Відповідно до висновку Управління Держкомзему у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області від 07.04.2009 року №68.09/р-к на час обстеження (акт обстеження земельної ділянки в натурі від 24.03.2009 року) земельна ділянка по АДРЕСА_1 вільна від забудови.

Відповідно до акту обстеження від 30.04.2009 року №6/123-0409, проведеного за заявою ОСОБА_7, комісією у складі: представників земельного управління міської ради, КП «КомЗем» та замовника, земельна ділянка в районі будинку АДРЕСА_1 частково огороджена дерев'яною огорожею, на земельній ділянці розташована металева будка. Земельна ділянка межує із капітальною будівлею незавершеного будівництва та присадибними ділянками приватних домоволодінь.

Згідно містобудівного висновку Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 01.11.2007 року за матеріалами генерального плану розвитку м.Дніпропетровська земельна ділянка в районі будинку АДРЕСА_1 м.Дніпропетровську розташована в районі садибної житлової забудови, нікому не передавалась, вільна від забудови.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради №123/46 від 27.05.2009 року ОСОБА_6 17.06.2009 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0691 га, що розташована в районі будинку АДРЕСА_1 м.Дніпропетровську, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В подальшому зазначена земельна ділянка ОСОБА_6 була продана ОСОБА_3 та належить останньому на праві власності, що в судовому засіданні не заперечувалось сторонами, а тому вказана обставина в силу ч.1 ст.61 к України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч.3 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них.

Відповідно до ч.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилався на те, що ОСОБА_8 є донькою ОСОБА_5 та спадкоємцем після смерті останнього. В зв'язку з цим, має право на спадщину, що складається з житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську. Для оформлення спадщини їй необхідно підготувати документи стосовно даної земельної ділянки, які пов'язані з проведенням топографо-геодезичних та картографічних робіт та які представники Центру державного земельного кадастру та інвентарного бюро за її замовленням не можуть провести через чинення відповідачем перешкод у доступі до земельної ділянки.

На підтвердження права користування ОСОБА_5 земельною ділянкою, позивачем було надано довідку голови квартального комітету про те, що останній проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; а також довідку КП «ДМБТІ» про те, що згідно архівних даних користувачем будинку з надвірними будівлями та спорудами за вказаною адресою записано ОСОБА_9, а правовстановлюючих документів на будинок не оформлювалось.

Таким чином, згідно даних КП «ДМБТІ» користувачем будинку АДРЕСА_1 м.Дніпропетровську зазначено іншу особу ОСОБА_9, а не спадкодавця ОСОБА_5

Крім того, з вказаних документів не вбачається та стороною позивача не надано інших доказів, які б підтверджували надання останнім земельної ділянки за цією адресою у передбаченому законом порядку, щодо розміру земельної ділянки, яка була передана та знаходилась в користуванні вказаних осіб.

Також позивачем не надано доказів, щодо фактичного зайняття відповідачем земельної ділянки поза межами ділянки, що належить ОСОБА_3 на праві власності та визначеними у Державному акті на право власності, а також щодо неможливості проведення відповідних топографо-геодезичних та картографічних робіт без доступу на територію земельної ділянки, що належить відповідачу.

Окрім цього, в обґрунтування правових підстав пред'явленого позову позивач посилався на положення ст.ст.317,321 ЦК України, що визначають права власника майна.

В той час, як ані позивач, ані померлий ОСОБА_5 не були власниками земельної ділянки та домоволодіння по АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську.

В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, як заявленого без достатніх правових підстав та за недоведеністю позовних вимог належними доказами.

Понесені позивачем судові витрати у відповідності до ст.88 ЦПК України слід віднести на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,27,31,36,58-61,88,169,213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Дніпропетровська регіональна філії, про зобов'язання не чинити перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак