Єдиний унікальний номер 340/609/15-ц Номер провадження № 2/340/318/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря Ласкурійчук С.І.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації про визнання недійсним наказу № 56-К від 20.02.2014 року, залишення в силі наказу № 657-К від 25.12.2013 року, визнання таким, що втратив чинність контракту №2 від 30.09.2010 року,-

В И Р І Ш И В :

28.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно наказу відділу освіти Верховинської РДА № 198-К від 31 серпня 2009 року її було прийнято на роботу вчителем географії Ільцівської ОСОБА_4 ступенів з неповним тижневим навантаженням з 01.09.2009 року.

Наказом №325-к від 29.09.2010 року її було призначено на посаду директора Ільцівської ОСОБА_4 ст. з 04.10.2010 р по 03.10.2015 р. на умовах викладених в контракті.

Наказом № 657-к від 25.12.2013 року її було призначено на посаду директора вказаної школи з 25.12.2013 року, а попередній наказ № 325-к від 29.09.2010 року визнано таким, що втратив чинність.

Наказом №57-к від 25.02.2014 року її було незаконно звільнено з посади вчителя та директора Ільцівської ОСОБА_4 ступенів, однак рішенням суду від 14.11.2014 року, яке набрало законної сили поновлено на попередній роботі та 03.08.2015 року видано виконавчий лист.

В ході примусового виконання рішення суду, а саме 03.09.2015 року їй стало відомо про існування наказу відділу освіти №65-к від 20.02.2014 року "Про відміну дії наказу від 25.12.2013 року №657-к. Цей наказ вважає незаконним, оскільки він виданий без її згоди і відома. Підставою видання наказу №657-к від 25.12.2013 року була її письмова заява та згода двох сторін, а тому вважає, що після цього котракт №2 від 30.09.2010 року втратив чинність. У зв'язку з тим, що відповідачем наказ №65-к від 20.02.2014 року виданий всупереч трудовому законодавсту України просить визнати його недійсним, залишити в силі наказ №657-к від 25.12.2013 року та визнати таким, що втратив чинність котракт №2 від 30.09.2010 року з 25.12.2013 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, додатково пояснила, що згоди на переведення її на роботу на умовах котракту після того як її з 25.12.2013 року було призначено на посаду директора Ільцівської ОСОБА_4 ступенів за безстроковим трудовим договором вона не надавала, а тому просить позов задовольнити.

Представники відповідача- Дроняк О.В. та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечили, оскільки вважають, що наказ №56-к був виданий з додержанням норм чинного законодавства, оскільки був направлений на подолання колізії між наказом №657-к від 25.12.2013 року та котрактом, який діяв на момент винесення наказу № 657-к та №56-к. Ця колізія полягала в тому, що наказом № 657-к не було вирішено питання розірвання котракту, а тому фактично даний наказ був виданий всупереч котракту, що спричинило те, що одні трудові відносини регулювалися і котрактом і наказом та фактично суперечили один одному в частині строковості трудового договору. Також вважають, що потреби в ознайомленні ОСОБА_1 із наказом № 56-К від 20.02.2014 року не було, оскільки цим наказом виправлявся помилковий попередній наказ №657-к і він не впливав на права та інтереси позивача, оскільки вона продовжувала працювати на підставі діючого контракту. Просять в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 наказом по відділу освіти Верховинської РДА №325-к від 29.09.2010 року призначена на посаду директора Ільцівської ОСОБА_4 ст. з 04.10.2010 року по 03.10.2015 року на умовах викладених в контракті(а.с.8).

30.09.2010 року між ОСОБА_1 та відділом освіти РДА було укладено контракт №2 про призначення позивачки на посаду директора Ільцівської ОСОБА_4 ст. з 04.10.2010 рроку по 03.10.2015 року(а.с.9-11).

За письмовою заявою позивачки наказом № 657-к від 25.12.2013 року її призначено на посаду директора вказаної школи з 25.12.2013 року, а попередній наказ № 325-к від 29.09.2010 року визнано таким, що втратив чинність (а.с.6,28).

Відповідно до наказу №57-к від 25.02.2014 року позивачку було звільнено із займаної посади директора Ільцівської ОСОБА_4 ступенів за власним бажанням (а.с.7).

Із звільненням з роботи на підставі вищевказаного наказу ОСОБА_1 не погодилась та звернулась в суд із позовом про поновлення її на роботі. Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2014 року позов було задоволено та поновлено її на попередній роботі на посаді директора Ільцівської ОСОБА_4 ступенів та на посаді вчителя географії з 25.02.2014 року(а.с.43-46).

Дане рішення набрало законної сили 01.07.2015 року згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якою рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.12.2014 року у даній справі було скасовано та залишено в силі рішення Косівського районного суду від 14.11.2014 року (а.с.16-18,13).

Також встановлено, що наказом управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Верховинської РДА(яке в подальшому реорганізовано в відділ освіти Верховинської РДА) №56-к від 20.02.2014 року було відмінено дію наказу від 25.12.2013 року №657-к, як такий, що виданий всупереч наказу від 29.09.2010 року №325-к та залишено в силі наказ №325-к від 29.09.2010 року(а.с.5).

Із цим наказом ОСОБА_1 не було ознайомлено та про його існування вона дізналася в вересні 2015 року в процесі примусовго виконання рішення Косівського районного суду від 14.11.2014 року, що не заперечували також в судовому засіданні представники відповідача.

За змістом ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути :1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно ч.4 ст.24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст.36 КЗпП України встановлено, що підставою припинення трудового договору є , зокрема, угода сторін.

Аналізуючи досліжені по справі докази, суд приходить до висновку, що наказ відповідача №56-к від 20.02.2014 року не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки після його прийняття фактично змінено умови трудового договору позивачки із безстрокового та строковий, так як по угоді сторін згідно наказу № №657-к вона з 25.12.2013 року була прийнята на роботу за безстроковим трудовим договором. Згоди на зміну істотних умов трудового договору вона не давала та про таку зміну їй не було повідомлено в установленому порядку.

Посилання представників відповідача на те, що наказ №56-к від 20.02.2014 року не вплинув на права та інтереси позивачки, яка продовжувала працювати на підставі контракту та що цим наказом лише виправлявся помилковий попередній наказ №657-к , суд визнає необгрунтованими, оскільки позивачка до видання оскаржуваного наказу з 25.12.2013 року перебувала у фактичних трудових відносинах із відповідачем на підставі саме безстрокового трудового договору, контракт №2 від 30.09.2010 року втратив чинність із моменту винесення за угодою сторін наказу №657-к від 25.12.2013 року, яким ОСОБА_1 призначено на посаду директора школи на невизначений строк, а наказ №325-к від 29.09.2010 року про призначення її на посаду директора школи по котракту винано таким, що втратив чинність.

Вищенаведені обставини встановлені також рішенням Косівського районного суду від 14.11.2014 року , яке обгрунтовано, зокрема тим, що ОСОБА_1 була незаконно звільнена з посади на яку вона була призначена на підставі чинного наказу №657-к від 25.12.2013 року, а наказ №56-к від 20.02.2014 року сторонами в судове засідання в якості доказу навіть не надавався(а.с.43-46).

Крім цього нормами трудового законодавства та Законами України "Про освіту", "Про загальну середню освіту" не передбачено обов'язкової контрактної форми трудового договору із директором школи, а тому у відповідача не було жодних законних підстав для припинення із позивачкою безстрокового трудового договору та поновлення дії контракту без її зоди.

Таким чином, суд належно оцінивши досліджені по справі докази приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення трудових прав позивача і ці правва підлягають відновленню шляхом визнання недійсним наказу відділу освіти Верховинської РДА №65-к від 20.02.2014 року "Про відміну дії наказу від 25.12.2013 року №657-к "Про призначення ОСОБА_1І." та визнання таким, що втратив чинність з 25.12.2013 року контракту №2 від 30.09.2010 року.

Після визнання недійсним наказу №65-к від 20.02.2014 року відновлюється чинність наказу №657-к від 25.12.2013 року, а тому суд вважає, що позовна вимога про залишення в силі цього наказу є зайвою і задоволенню не підлягає.

На підставі ст. ст. 9, 21-24, 32, 36, 40, 41, 232, 233 Кодексу Законів про Працю України, Закону України "Про освіту", Закону України "Про загальну середню освіту", Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року №170 "Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору", керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним наказ управління освіти, сім'ї, молоді та спорту Верховинської районної державної адміністрації №65-к від 20.02.2014 року "Про відміну дії наказу від 25.12.2013 року №657-к "Про призначення ОСОБА_1І."

Визнати таким, що втратив чинність з 25.12.2013 року контракт №2, укладений 30.09.2010 року між відділом освіти Верховинської районної державної адміністрації та ОСОБА_5.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з відділу освіти Верховинської районної державної адміністрації в дохід держави 487,20 грн. (чотириста вісімдесять сім грн. 20 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.І. Атаманюк