Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 332/253/14-ц Головуючий у 1 інстанції Мєркулова Л.О.
Номер провадження 22-ц/778/6132/15 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювали, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 13 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 14.11557, на суму 67000,00 доларів США, терміном до 12 квітня 2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 13 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_3 станом на 20 березня 2015 року має заборгованість в розмірі 164999,64 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 39947,23 долара США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 58808,91 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 10077,18 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 48298,93 долара США, а також штрафи: штраф (фіксована частина) - 10,78 доларів США, штраф (процентна складова) - 7856,61 доларів США.

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 164999,64 доларів США та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 164999,64 доларів США та судові витрати в сумі 3654,00 грн.

В частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи і наданим доказам, рішення ухвалено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду змінити в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 і ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 164999,64 доларів США та судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 13.04.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №14.11557 згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 67000,00 доларів США на термін до 12.04.2012 року.

У зв»язку з порушення умов кредитного договору ОСОБА_3 станом на 20.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 164999,64 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 39947,23 долара США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 58808,91 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 10077,18 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 48298,93 долара США, а також штрафи: штраф (фіксована частина) - 10,78 доларів США, штраф (процентна складова) - 7856,61 доларів США.

Із наданих в судовому засіданні представником Банку меморіальних ордерів вбачається, що автомобіль Hyundai Santa Fe 2007 року випуску було реалізовано ТОВ «Автоприват» 19.12.2012 року за ціною 145777,53 грн., які в той же день були зараховані на погашення тіла кредиту і пені; автомобіль ГАЗ модель 3306 було реалізовано ПП «Агрофірма «Росія» 07.03.2014 року за ціною 5000 грн., які 13.03.2014 року зараховані на погашення відсотків.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Банку про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, суд першої інстанції, вважав, що позовні вимоги є обґрунтованими, і дійшов висновку, що згідно з умовами кредитного договору та на підставі статей 525, 526, 617, 625, 627, 629 ЦК України стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитом, процентами, пеня та штрафи відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Зважаючи на те, що позичальник ОСОБА_3 взяті на себе за кредитним договором зобовязання не виконав, кредит не повернув, суд першої інстанції обгрунтовано у відповідності з умовами кредитного договору та на підставі статей 525, 526, 617, 625, 627, 629,1050 ЦК України стягнув з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитом, процентами, пеню та штрафи.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості солідарно з дружини позичальника являються безпідставними.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03.12.2014 року порука ОСОБА_4 за кредитним договором від 13.04.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» №14.11557 припинена.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог про солідарне стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, а письмовий договір, яким встановлений солідарний обов'язок відповідачів, - припинив свою дію.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення звернув уваги на те, що солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: