БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/3279/15, cправа № 361/6875/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» листопада 2015 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Хорошун К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини й про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 27 липня 2010 року. У встановлений чинним законодавством строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично її прийняла, оскільки постійно проживала до дня смерті спадкодавця із ним й після його смерті опікувалася спадковим майном. Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області листом від 17 липня 2015 року за № 2004/02-14 повідомила їй про необхідність звернення до суду із позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Просить суд: - встановити факт її постійного проживання із ОСОБА_3, який помер 27 липня 2010 року на час відкриття спадщини; - визнати за нею право власності на житловий будинок 32 по вулиці Леніна в селі Богданівка Броварського району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 27 липня 2010 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали заявлені позовні вимоги й просили їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 сільська рада Броварського району Київської області представника не направила. До суду надійшло письмове клопотання від відповідача про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення позову заперечень не має.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 27 липня 2010 року (а.с.11).

За життя ОСОБА_3 було складено заповіт від 06 грудня 2006 року, за яким він все своє майно заповів ОСОБА_1. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_6 - 06 грудня 2006 року й зареєстровано у реєстрі за № 128.

Згідно із повідомленням ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області від 20 листопада 2015 року № 446, наданим на запит суду, заповіт ОСОБА_3 від 06 грудня 2006 року № 128 на імя ОСОБА_1 не змінювався й не скасовувався (а.с.80).

Із повідомлення Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 11 листопада 2015 року № 3327/0116 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11 листопада 2015 року видно, що спадкова справа до майна ОСОБА_3, який помер 27 липня 2010 року, не заведена (а.с. 67, 68).

Як вбачається із довідок ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області від 06 липня 2015 року № 706, від 16 вересня 2015 року № 1138, від 10 листопада 2015 року № 1140, № 1141, № 1437, № 1438 за даними погосподарських книг із 1991 по 2015 рік головою домогосподарства за адресою: Київська область, Броварський район, село Богданівка, вулиця Леніна, 32 був ОСОБА_5. Будинок побудовано у 1962 році. Із ОСОБА_3Ю, проживали: ОСОБА_7 (дружина), ОСОБА_1 (донька), ОСОБА_8 (онук), ОСОБА_9 (онука). Після смерті ОСОБА_3 у будинку залишилися проживати: ОСОБА_1 (донька), ОСОБА_8 (онук), ОСОБА_9 (онука). Рішення про оформлення права власності на будинок за життя ОСОБА_10 не приймалося (а.с. 12, 61, 62, 63, 64, 84).

Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Броварського району Київської області від 16 вересня 2015 року № 139 житловий будинок ОСОБА_3 перейменовано із номеру 31 на номер 32 по вулиці Леніна в селі Богданівка Броварського району Київської області (а.с.85).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали показання про те, що до дня смерті ОСОБА_3 із ним постійно проживала позивач ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Броварський район, село Богданівка, вулиця Леніна, 32.

За змістом статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд вважає, що надані позивачем ОСОБА_1, а також витребувані судом докази, в тому числі й показання свідків ОСОБА_11 й ОСОБА_3, які досліджені у судовому засіданні, є достатніми підставами у своїй сукупності для встановлення юридичного факту постійного проживання позивача ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3, який помер 27 липня 2010 року, на час відкриття спадщини.

Що стосується вимог про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, то суд приходить до висновку, що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Відповідно до статей 1218, 1297 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (частина перша статті 1299 ЦК України).

Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 вересня 1988 року, виданого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори й зареєстрованого у реєстрі за номером 3343, спадкоємцем ОСОБА_13, яка померла 13 березня 1988 року, є ОСОБА_5. Спадкове майно складається із: жилого будинку з відповідними надвірними будівлями: сарай, що знаходиться в селі Богданівка Броварського району, який належав померлій ОСОБА_13 згідно із записом в погосподарській книзі виконкому ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів № 34, що підтверджується довідкою цього виконкому від 31 серпня 1988 року № 1088. На присадибній ділянці радгоспного фонду радгоспу «Богданівський» розташований один деревяний, вкритий шифером, будинок, житловою площею 55,3 кв.м., загальною площею 81,8 кв.м. Це свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване у ОСОБА_2 сільській раді 28 вересня 1988 року (а.с.16).

Із копії поетажного плану за 1980 рік на будинок номер 31 по вулиці Леніна в селі Богданівка (власник ОСОБА_13) видно, що корисна площа цього будинку складає - 91,88 кв.м., а житлова 55,33 кв.м. (а.с.20).

Під час розгляду цієї цивільної справи позивачем ОСОБА_1 не було надано суду технічний паспорт на спірний будинок, розбіжності у його загальній та житловій площі у поетажному плані за 1980 рік й у свідоцтві про право на спадщину за заповітом за 1988 рік не пояснені. Доводи про те, що у спадкодавця ОСОБА_3 на час його смерті не було оформлене право власності на будинок, який до нього перейшов у 1988 році, не підтверджене відповідними доказами.

Спадкова справа до майна ОСОБА_3 не відкривалася, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відсутня. Наявність речових прав на нерухоме майно спадкодавця також нотаріусом в межах повноважень не було перевірено.

За змістом пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підлягають перевірці наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 1, пункту 4 частини першої статті 34, частини другої статті 46-1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (далі Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріуси, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва та під час здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, обєкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

Статтями 48, 49 Закону № 3425-XII передбачено, що на підтвердження права на спадщину, права власності видаються відповідні свідоцтва. Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зобовязаний викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно із пунктами 1, 2 Глави 7, Главою 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі «Порядок…») нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобовязаний викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Пунктами 1.2., 3.1., 3.11. Глави 10 «Порядку …» передбачено, що при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження.

Статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд приходить до висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 212 215 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала із ОСОБА_3, який помер 27 липня 2010 року, по день смерті останнього, тобто на час відкриття спадщини.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин