Провадження №2/592/2990/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Чайка Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 23.07.1979 року по 04.04.2014 року вона перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», її було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. Вона працювала машиністом крана (кранівниця), зайнята на гарячих ділянках робіт. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання №95 від 15.09.2014 року їй були встановлені такі професійні захворювання: «ХОЗЛ II ст. токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві». Основний діагноз. У п.16 вище вказаного акту зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. У п.17 Акту зазначено, що позивач здійснювала проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, запиленості, загазованості, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст.6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров'я позивача. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 28.10.2015 року, ступінь втрати працездатності склала 65% та встановлено ІІІ группу інвалідності, безтерміново. Отримані нею професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. У звязку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивач страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює їй значні моральні страждання, переживання. Позивач не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у звязку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті та інше. Вищевказані причини не дозволяють їй нормально користуватися послугами громадського транспорту, відвідувати місця великого скупчення людей через постійний страх знепритомніти. У звязку з профзахворюванням вона постійно зазнає фізичного болю у звязку із нападами утрудненого дихання два-три рази на добу, постійна задишка, важкість та хрипи у грудях та між лопатковій ділянці, головний біль, відчуває підвищену втому, зниження слуху, шум у вухах та голові. Позивач оцінює спричинену моральну шкоду в сумі 65000грн., кожен відсоток стійкої втрати її працездатності в 1000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 65000грн. в відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених підстав.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснивши, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування професійногозахворювання №95 від 15.09.2014 року Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже відсутні порушення законних прав позивача. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України, - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Товариство не порушувало законних прав позивача, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання №95 від 15.09.2014 року, складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно позивача, не встановлено порушень Товариством нормативних актів про охорону праці та не визначено особи Товариства, які допустили такі порушення. Відсутні підстави для задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач з 23.07.1979 року по 04.04.2014 року перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 04.04.2014 року її було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах.

Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.5-6).

Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання №95 від 15.09.2014 року ОСОБА_1 були встановлені такі професійні захворювання: «ХОЗЛ II ст. токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху III ст. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві». (а.с.7).

В п.16 Акту зазначено, що професійні захворювання у позивача виникли у звязку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалою роботою в шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання згідно п.17 Акту проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, пилу та загазованості.

28.10.2015 року позивачу на МСЕК встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ группу інвалідності, безтерміново (а.с.8).

Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку.

Саме роботодавець зобовязаний забезпечити безпечні та нешкідливі умови праці. Робота ОСОБА_1 в Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та загазованості призвела до виникнення у ОСОБА_1 професійного захворювання.

В звязку з професійними захворюваннями ОСОБА_1 зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану її здоровя, і як наслідок, необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (актом розслідування хронічного професійного захворювання № 95 від 15.09.2014 року а.с.7; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 08-06/773 від 27.08.2015 року а.с.9, медичним висновком профпатологічної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання ОСОБА_1 № 187 від 20.08.2014 року (а.с.10); актом огляду МСЕК № 855 від 28.10.2015 року, актом огляду МСЕК №902 від 05.11.2014 року), що внаслідок неправомірного виконання відповідачем обовязків з питань охорони праці, порушено права ОСОБА_1, їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнала у звязку з хворобою, втратою професійної працездатності на 65%.

Вперше ступінь втрати працездатності у звязку з професійним захворюванням була встановлена ОСОБА_1 з жовтня 2014 року. При повторному огляді МСЕК в жовтні 2015 року ОСОБА_1 встановлено 65% втрати професійної парцездатності безтерміново та визначено, що позивач має обмеження життєдіяльності І ступеня до спілкування, до пересування, до трудової діяльності.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту.

Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача ОСОБА_1, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 13000грн., яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487грн. 20коп.

Керуючись ч.2 ст.153, ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь ОСОБА_1 13000грн. в відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь держави 487грн. 20коп. судового збору.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана

апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під чає проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко