АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретаря Тодоряка Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування у розмірі 18 618 грн. 72 коп., виплаченої потерпілій особі внаслідок пошкодження її транспортного засобу, 2 000 грн. витрат на правову допомогу та 243, грн. 60 коп. судового збору, всього: 20862,38 грн.

Посилалося на те, що 23 січня 2012 року о 14:10 год. на 254 км. автодороги Стрий - Івано-Франківськ - Чернівці - Мамалига, в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області з вини громадянина ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «Фольксваген Т4» з державним номерним знаком НОМЕР_3 буда скоєна ДТП, внаслідок чого пошкоджено автомобіль «Івеко 35.12» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Вина водія підтверджена постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 лютого 2012 року.

На дату скоєння ДТП відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору

№22ц-1460/2015 рік Головуючий у 1 інстанції Гончарова І.М.

Категорія 19/25 Доповідач Чупікова В.В.

обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,шкоду потерпілому ОСОБА_2 не відшкодував.

МТСБУ відповідно до платіжного доручення від 12 червня 2012 року здійснило регламентну виплату в розмірі 18 618, 78 грн. на підставі заяви ОСОБА_2

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов'язані з регламентною виплатою в розмірі 18 618, 78 грн., 243,60 грн. судового збору.

На вказане рішення суду першої інстанції відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Апелянт посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне з'ясування судом обставин справи, які мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає, що позивач не надав доказів, які саме пошкодження отримав під час ДТП транспортний засіб «Івеко 35.12» державний номерний знак НОМЕР_2 та чи проводилися ремонтні роботи транспортного засобу. Зазначає, що його не викликали для участі у проведенні експертного дослідження, висновок експертного дослідження №89/02/12 від 04 лютого 2012 року є завідомо неправдивим, у ньому у рази завищена вартість матеріального збитку транспортного засобу потерпілого. Наполягає на тому, що мають місце правовідносини суброгації, перебіг строку позовної давності починається з моменту настання страхового випадку - 23 січня 2012 року, позивач, звернувшись до суду 10.06.2015 року, пропустив 3 - х річний строк позовної давності, перебіг якого завершився 23.01.2015 року.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 лютого 2012 року встановлено, що 23 січня 2012 року о 14:10 год. на 254 км. автодороги Стрий - Івано-Франківськ - Чернівці - Мамалига, в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області з вини громадянина ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «Фольксваген Т4» д. н. з. НОМЕР_3 було скоєно зіткнення з автомобілем марки Івеко 35.12 д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.(а.с.4).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З протоколу проведення огляду колісного транспортного засобу, який складено 30 січня 2012 року експертом ОСОБА_3, убачається, що автомобіль марки « Івеко 35.12», реєстраційний номер НОМЕР_2 в пошкодженому стані, не на ходу, пробний запуск двигуна не проводиться, пошкоджені та потребують ремонту: поперечна рами передня, підсилювач внутрішній крила лівого, крило переднє. ліве, перекоси середньої складності прорізів капоту та дверей передніх лівих (а.с.10).

В тексті вказаного протоколу зазначено, що відповідач ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце проведення огляду автомобіля «Івеко 35.12», реєстраційний номер НОМЕР_2 телеграмою №39/901 від 25 січня 2012 року. Апелянт належними та допустимими доказами не довів, що вказану телеграму не отримував та не довів, що вказані в протоколі пошкодження не буди наслідком ДПТ, яка мала місце 23 січня 2012 року.

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №89/02/12 від 04 лютого 2012 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Івеко 35.12» д. н. з. НОМЕР_4 в результаті його пошкоджень при ДТП становить 22 342,53 грн.(а.с.7 - 9). Відповідач належними та допустимими доказами не довів, що у цьому висновку у рази завищена вартість матеріального збитку транспортного засобу потерпілого.

Відповідач ОСОБА_1 не спростував ту обставину, що його цивільно-правова відповідальність не була застрахована на час ДТП.

П. п. а, п. 41.1 ст.41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правова відповідальність.

Копією платіжного дорученням №1/1 - 17059 від 12 червня 2012 року встановлено, що 14 червня 2012 року МТСБУ проведена регламентна виплата на користь потерпілого ОСОБА_2 в розмірі 18 618, 78 грн. (а. с.12 ).

В силу підпункту 38.2.1., пункту 38.2 ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.1 ст.1191 ЦК України МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 цього Закону.

Відповідач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довів, що відноситься до категорії осіб, вказаних в ст.13 зазначеного закону.

За таких обставин, МТСБУ, виконавши покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою відповідальність, набуло право вимоги до власника цього транспортного засобу.

Встановивши вказані обставини з урахуванням доказів сторін, наданих на підтвердження та заперечення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.993 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про страхування», на які в апеляційній скарзі посилається відповідач на підтвердження своїх доводів, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за збитки.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договорів майнового страхування є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном.

Відповідно до ст.ст.39, 40 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в перелік завдань та повноважень МТСБУ не входить укладення договорів майнового страхування, виплати ним проводяться із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що відповідач належними та допустимими доказами не довів укладення між потерпілим ОСОБА_2 та МТСБУ договору майнового страхування та проведення виплати в сумі 18 618, 78 грн. саме на підставі такого договору. Доводи апелянта про наявність правовідносин суброгації є безпідставними.

Не можуть також бути підставою для скасування рішення суду та для відмови у задоволенні позовних вимог доводи відповідача з посиланням на пропуск строку позовної давності з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. МТСБУ здійснило регламентну виплату на користь ОСОБА_2 в розмірі 18 618, 78 грн. 14 червня 2012 року, до суду звернулося з позовом 16 травня 2015 року (а.с.2) тобто в межах строку позовної давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції дана належна оцінка наданим сторонами доказам, висновки суду відповідають обставинам справи, правильно встановлені правовідносини сторін та застосовано закон, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Чупікова В.В.

Судді Перепелюк І.Б.

Яремко В.В.