Справа № 358/710/15-ц Головуючий у І інстанції Якутюк В. С.
Провадження № 22-ц/780/5873/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 53 10.11.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок», відділу освіти Богуславської РДА, ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_5 про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

20.04.2015 року позивач звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що наказом в.о. директора Ісайківського навчально-виховного комплексу ''Загальноосвітньої школи 1-111 ступенів - дитячий садочок'' Богуславської районної ради Київської області № 55к/тр від 01 квітня 2015 року її звільнено з посади завгоспа. Указаний наказ позивач просить визнати недійсним з тих підстав, що звільнено її з порушенням трудового законодавства, а саме звільнено у період, коли вона була на лікарняному, а також її звільнено як вагітну жінку, що відповідно до ст. 184 КЗпП України за ініціативою власника не допускається. Також просила поновити її на роботі на займаній посаді та зобов'язати відповідача прийняти і оплатити лікарняні листки непрацездатності АГФ № 244062, виданого 01.04.2015 року Богуславської ЦРЛ за період з 01.04.2015 року по 10.04.2015 року та АГО № 649360, виданого Богуславської ЦРЛ з 14.04.2015 року по 24.04.2015 року і стягнути солідарно з навчального закладу та ОСОБА_4 5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Богуславського райнного суду Київської області від 17 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ в.о. директора Ісайківського навчально-виховного комплексу ''Загальноосвітньої школи 1-111 ступенів - дитячий садочок'' Богуславської районної ради Київської області № 55к/тр від 01 квітня 2015 року ''Про звільнення ОСОБА_2.'' Поновлено ОСОБА_2 на посаді завгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу ''Загальноосвітньої школи 1-111 ступенів - дитячий садочок'' Богуславської районної ради Київської області з 02 лютого 2015 року.

В частині задоволення вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди та вказані вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Задовольняючи позов в частині скасування наказу та поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що наказом в.о. директора Ісайківського навчально-виховного комплексу ''Загальноосвітньої школи 1-111 ступенів - дитячий садочок'' Богуславської районної ради Київської області № 55к/тр від 01 квітня 2015 року порушено трудове законодавство, оскільки ОСОБА_2.'' звільнено з посади завгоспа за ініціативою власника у період її тимчасової непрацездатності, що є неприпустимим (копія листка непрацездатності від 01.04.2015 року). А також порушення трудових прав позивача полягають в тому, що звільнено її як вагітну жінку, що відповідно до ст. 184 КЗпП Україн за ініціативою власника не допускається.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що в судовому засіданні не було встановлено належних фактів щодо порушення законних прав працівника, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагання від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте так і висновки суду в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди не грунтуються на вимогах законодавства.

Стаття 2371 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Ураховуючи, те що Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 2371 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин, то висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, є обґрунтованим.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 2371 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивача звільнено незаконно. Незаконно неоплачено листки тимчасової непрацездатності, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Також підставою немайнової відповідальності є те, що зі звільнення випливає відсутність заробітної плати, що вказує на втрати, які вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вказані обставини справи, характер порушення її прав, тяжкість (вагітність) і істотність вимушених змін у житті після незаконного звільнення та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, достатнім розміром до стягненням буде сума в 500 грн.

Проте така шкода підлягає стягненню з юридичної особи, від імені якої діяла в.о. директора Ісайківського навчально-виховного комплексу ''Загальноосвітньої школи 1-111 ступенів - дитячий садочок'' Богуславської районної ради Київської області, оскільки її дії були направлені на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 11.11.2014 року про поновлення на ту саму посаду радгоспа Ісайківського навчально-виховного комплексу ''Загальноосвітньої школи 1-111 ступенів - дитячий садочок'' Богуславської районної ради Київської області ОСОБА_5

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 рокув частині відмови у задоволенні вимоги про cтягнення моральної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з Ісайківського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради Київської областіна користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500 (п'ятсот) гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді