Єдиний унікальний номер 234/656/15-ц Номер провадження 22-ц/775/766/2015
Єдиний унікальний номер:234/656/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/766/2015
Головуючий в 1 інстанції Скляров В.В.
Доповідач Жданова В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів : Жарової Ю.І, Постолової В.Г.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу комунального підприємства « Об»єднання парків культури та відпочинку» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлю кафе, розташоване біля будинку АДРЕСА_1, що складається з будівлі кафе-бару А-1, А-1-1, замощення. В обгрунування позову посилалась на те, що 11.03.2014 р. між нею та відповідачем в простій письмовій формі укладений договір купівлі-продажу вказаного кафе, який належало протягом семі днів посвідчити нотаріально. На виконання умов договору нею було передано 149000 грн, які відповідач отримав та передав ключі від кафе. В подальшому відповідач до нотаріальної контори не з»вився з посиланням на те, що виїхав за межі м. Краматорська.

Сторони в судове засідання суду першої інстанції не з»явились, просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03.02.2015 р. позов задоволено : укладений між сторонами договір нерухомого майна від 11.03.2014 року визнано дійсним, за позивачкою ОСОБА_2 визнано право власності на нерухоме майно - кафе-бару з навісами та замощенням.

З апеляційною скаргою на вказане рішення звернулось КП « Об»єднання парків культури та відпочинку». В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилалось на те, що відповідач ОСОБА_3 був лише орендарем, а не власником спірного нерухомого майна, тому не мав права на його відчуження. Будь-яких правовстановлюючих документів на будівлю кафе відповідач не має, земельна ділянка в користування чи власність йому не надавалась, технічний паспорт не є документом, що підтверджує право власності відповідача на нерухоме майно. По справі відсутні докази, що продавець за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 порушує або оспорює паво власності позивача ОСОБА_2 на вказану будівлю, відсутність нотаріального посвідчення договору не є підставою для звернення до суду за захистом порушеного права. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове , яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник КП « Об»єднання парків культури та відпочинку» Борозенцев С.В. підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_6 просять відхилити апеляційну скаргу,рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, відбулося виконання договору, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення.

Проте, такий висновок суперечить вимогам діючого цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним

Судом першої інстанції встановлено, що в березні 2014 року сторони домовилися про купівлю-продаж будівлі кафе, розташоване в парку «Ювілейний». 11.02.2014 року відповідач отримав від позивача 149000 грн. від продажу будівлі. За вказаних обставин суд першої інстанції визнав умови договору купівлі-продажу нерухомого майна виконаними.

Однак, згідно з вимогами ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до роз'яснень, наданих Верховним Судом України в постанові Пленуму від 6 листопада 2009 р. N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 р. N 9), вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін (п. 13).

Виходячи з цих положень закону, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Проте суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги вищеозначених норм матеріального закону, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Заперечення представника позивача та представника відповідача в тій частині, що КП « Об»єднання парків культури та відпочинку» не є особою, права якої порушені укладанням договору купівлі-продажу та рішенням суду першої інстанції, а тому не може оскаржувати ухвалене судом рішення є неспроможними. З долучених до апеляційної скарги документів вбачається, що КП« Об»єднання парків культури та відпочинку» є юридичною особою, згідно акту передачі від 01.07.2000 р. прийняв на баланс нерухоме майно та інші матеріальні цінності, до переліку яких включені об»єкти парку «Юбилейный» / а.с. 54,а.с.55/.

Вбачається, що 08.09 2003 року між КП« Об»єднання парків культури та відпочинку» та ЧП ОСОБА_7 укладено договір оренди приміщення для торгівлі строком, розташоване у парку «Юбилейный», строком до 31.12.2008 року. Вказаний договір оренди в наступному неодноразово переукладався, що вбачається із власноручної заяви ОСОБА_3 / а.с.59/, договору оренди від 28.04.2004 р /а.с.50/ додаткових угод до договору оренди щодо розміру орендної плати від 16.04.2009 р., 01.4.2014 року / а.с.62,63/, акту від 11.06.2004 року щодо передачі орендарю ОСОБА_3 майданчика з плитки, кухні з навісом, прилавку тощо / а.с.64/, квитанціями про внесення ОСОБА_3 орендної плати за оренду комунальної власності , останні з яких датовані 23.01.2015 року та 16.02.2015 року / ас. 65, 66 /, інвентарними картками обліку основних засобів тощо. Таким чином, рішенням суду першої інстанції про визнання дійсним договору купівлі-продажу кафе-бару в парку «Ювілейний» порушені права заявника, який не приймав участь у розгляді справі.

Відповідно приписів п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»: за змістом частини третьої статті 14, статті 292 ЦПК право на апеляційне оскарження судових рішень мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі. Право на апеляційне оскарження мають також особи, які не брали участі у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову за вказаних вище підстав.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 315 ЦПК України апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу комунального підприємства « Об»єднання парків культури та відпочинку» задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 лютого 2015 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності .

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: