АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7513/15 Справа № 199/1235/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Спаї В. В. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

11 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Департаменту державної виконавчої служби

Міністерства юстиції України,

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_2,заінтересована особа старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Макарова Юлія Валентинівна на постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойка Олександра Миколайовича про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною скаргою в якій просить визнати неправомірною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойка О.М. від 12.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 46309381 з примусового виконання ухвали АНД районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2014 року посилаючись на те, що державний виконавець в цій постанові не вказав на підставі яких документів він пришов до висновку про повне виконання рішення по справі за його скаргою на неправомірні дії та рішення Кіровського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ за виконавчим листом № 199/1235/14 виданим 15.01.2015 року АНД районним судом м. Дніпропетровська.

Ухвалою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2015 року скаргу ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойка О.М. від 12.03.2015 року про закінчення виконавчого провадження № ВП № 4609381 з примусового виконання виконавчого листа № 199/1235/14 виданого 15.01.2015 року АНД районним судом м. Дніпропетровська /а.с. 84-85/.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційну скаргу подав представник Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, посилаючись на те, що постановляючи ухвалу судом першої інстанції порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому ухвала підлягає скасуванню.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні карги.

Судом встановлено, що АНД районним судом м. Дніпропетровська 15.01.2015 року був виданий виконавчий лист по справі № 199/1235/14 на примусове виконання ухвали АНД районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2014 року, яким зобов'язано старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України ГУЮ в Дніпропетровській області Макарову Ю.В. здійснити дії з примусового виконання рішення АНД районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2014 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії, бездіяльність та постанову Кіровського ВДВС ДМУЮ /а.с. 13/.

Стягувачем за цим виконавчим листом є ОСОБА_2, який передав цей лист до Відділу примусового виконання рішень ДВС України.

12.03.2015 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойко О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з посиланням на фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно виконавчого документу та відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження » /а.с. 8/.

ОСОБА_2 в своїй скарзі посилається на те, що 03.02.2015 року державний виконавець Бойко О.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46309381 в якій попередив боржника про необхідність надання йому документального підтвердження виконання судового рішення АНД районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2014 року, але у постанові про закінчення виконавчого провадження ВП № 46309381 це не мотивував, чим порушив його право на судовий захист.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_2 суд першої інстанції посилався на те, що Департаментом державної виконавчої служби МЮУ не надано доказів, які б підтверджували фактичне і повне виконання ухвали АНД районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2014 року.

З цим висновком суду не погодився апелянт, з тих підстав, що ними суду надано довідку з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень до якого внесено відомості про проведення всіх виконавчих дій, а саме, у довідці зазначено перелік всіх виконавчих дій в ході ведення виконавчого провадження та вказані підстави його закінчення, що є належним доказом підтвердження того, що виконавчі документи виконані, а виконавчі провадження закінчені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Але з такими доводами апелянта погодитися не можна. В матеріалах справи дійсно знаходиться довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень /а.с. 16-23/, але на їх підставі не можна прийти до висновку, які саме документи надані боржником які є підтвердженням виконання судового рішення, на що і посилається заявник у своїй скарзі.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що Державна виконавча служба України є неналежною стороною по справі, так як вона ліквідована, а відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органом державної виконавчої служби є Департамент державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України, який повинен бути стороною по цій скарзі, то як вбачається, справа розглядається за апеляційною скаргою саме Департаменту державної виконавчої служби, а тому колегія суддів вважає, що не може бути скасована правильна по суті і справедлива ухвала з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - відхилити.

Ухвалу Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.