АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/1405/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1919/К/15 суддя Сарат Н.О.
Категорія - 27 (І) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та повернення коштів до депозиту,-

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про захист прав споживача та повернення коштів до депозиту.

В обґрунтування позову зазначив, що 29.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 305835/40976/3 - 14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 3 місяці в національній валюті, відповідно до якого позивач вніс, а банк-відповідач прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_1 в сумі 20 517,38 коп. на строк з 29.11.2014 року по 27.02.2015 року. Проценти по вкладу в розмірі 22 % річних повинні зараховуватися на вклад. Станом на дату повернення вкладу 27.02.2015 року сума вкладу складає 21 418,18 грн.

20.02.2015 року ОСОБА_2 письмово звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з заявою про повернення йому 27.02.2015 року вказаного банківського вкладу в сумі 21 418,18 грн., враховуючи проценти. Відповідач відмовив позивачеві в повернення його коштів та рекомендував звернутися до Начальника відділення №1 Криворізької філії банку. 02.03.2015 року позивач з письмовою заявою звернувся до Начальника відділення №1 Криворізької філії банку, де йому обіцяли зателефонувати через два дні та повідомити відповідь на заяву, але до цього часу не відповіли та банківський вклад не повернули.

У зв'язку з тим, що він позбавлений права користуватися своїм майном, ОСОБА_2 просив суд визнати відмову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Відділення №1 Криворізької філії в поверненні позивачу суми вкладу, такою що не відповідає вимогам закону та зобов'язати ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернути йому суму вкладу згідно умов договору № 305835/40976/3-14 від 29.11.2014 року в розмірі 21 418,18 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Визнано відмову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Відділення №1 Криворізької філії в поверненні ОСОБА_2 суми вкладу за договором № 305835/40976/3-14 від 29.11.2014 року, такою що не відповідає вимогам закону.

Зобов'язано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернути ОСОБА_2 суму вкладу згідно умов договору № 305835/40976/3-14 від 29.11.2014 року в розмірі 21 418,18 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 Зокрема, судом не враховано, що у п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів у фізичних осіб, з якими погодився позивач уклавши депозитний договір, передбачено, що вкладник у разі бажання припинити дію договору зобов'язаний надати банку письмову вимогу. У заявах ОСОБА_2 про повернення вкладу не зазначено способу повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший рахунок вкладний рахунок із зазначення відповідних реквізитів. Зважаючи на те, що позивачем не було зазначено способу отримання грошових коштів, на думку представника відповідача, вкладник не скористався своїм правом отримання у готівковій формі суми вкладу, а тому прострочення виконання зобов'язань банком не сталося і позов є передчасним.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, який заперечував проти апеляційної скарги та просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір № 305835/40976/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 3 місяці в національній валюті, відповідно до якого позивач вніс, а банк-відповідач прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_1 в сумі 20 517,38 грн., на строк з 29.11.2014 року по 27.02.2015 року. (а.с.4) Проценти по вкладу в розмірі 22 % річних повинні зараховуватися на вклад. Станом на дату повернення вкладу 27.02.2015 року сума вкладу з врахуванням процентів складає 21 418,18 грн.

20.02.2015 року позивач письмово звернувся до відповідача з заявою про повернення 27.02.2015 року його банківського вкладу в сумі 21 418,18 грн. (враховуючи проценти) розміщеного згідно договору банківського строкового вкладу (депозиту) "Стандарт" № 305835/40976/3-14 від 29.11.2014 року. (а.с.6)

Однак відповідачем було відмовлено позивачеві в повернення його коштів та рекомендовано звернутися до Начальника відділення №1 Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

02.03.2015 року ОСОБА_2 з письмовою заявою звернувся до Начальника відділення №1 Криворізької філії відповідача, де йому обіцяли зателефонувати через два дні та повідомити відповідь на заяву, але до теперішнього часу не відповіли та банківський вклад не повернули.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем після закінчення строку дії договору банківського вкладу 27 лютого 2015 року, в порушення умов договору банківського вкладу та вимог закону, не було виконано своїх зобов'язань з повернення позивачеві суми банківського вкладу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

У ч. 1 та 2 ст. 1058 ЦК України зазначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Законом України «Про банки і банківську діяльність», поняття вкладу (депозиту) визначається як кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на певний строк зберігання.

Пунктом 4 договору № 305835/40976/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт від 29 листопада 2014 року визначено, що за час користування коштами Вкладу протягом строку, визначено п.1 цього договору, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 22% річних на умовах капіталізації процентів. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку НОМЕР_1 з подальшим перерахуванням банком сум нарахованих процентів на Вкладний рахунок вкладника.

У пункті 6 договору банківського вкладу від 29 листопада 2013 року передбачено, що після закінчення строку визначеного п.1 цього договору - 27 лютого 2015 року, Вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.2 Основних умов.

Відповідно до п.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», затверджених Наказом Голови Правління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» №630-о від 08 серпня 2013 року з відповідними змінами, у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Вказану письмову вимогу Вкладник зобов'язаний надати Банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається Банком, а другий - повертається Вкладнику з відміткою Банку про отримання письмової вимоги. У зазначеній письмовій заяві Вкладник обов'язково зазначає спосіб повернення вкладу: видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок (із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним ідо банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 20 лютого 2015 року, тобто до закінчення строку розміщення свого строкового вкладу - 27 лютого 2015 року, звернувся до відповідача із письмовою вимогою у формі заяви, в якій просив 27 лютого 2015 року повернути його банківський вклад. (а.с.6)

Датою закінчення строку договору за договором банківського вкладу від 29 листопада 2014 року, сторони визначили 27 лютого 2015 року, але під час розгляду справи судом апеляційної інстанції відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не надано доказів на підтвердження виконання своїх зобов'язань з повернення вкладу та відсотків за даним договором. Тому підстав для висновку про належне виконання своїх обов'язків відповідачем у колегії суддів не має.

Таким чином ОСОБА_2, звернувшись до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення грошових коштів, залучених банком на підставі договору № 305835/40976/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від 29.11.2014 року, діяв у відповідності до вищезазначених положень Цивільного кодексу України, умов договору та Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Однак, відповідач по закінченню строку дії договору банківського вкладу, не виконав вимоги вищезазначених положень Закону і умов договору та не видав на вимогу позивача суму банківського вкладу.

Разом з тим, у справі Золотас проти Греції (No 2) від 29.01.2013 року, Європейський суд з прав людини зазначив наступне:

«Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист права людини вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів вважає, що відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу ОСОБА_2, відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Протоколу №1, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд, колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про визнання відмови ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Відділення №1 Криворізької філії в повернення позивачу суми вкладу за договором такою, що не відповідає вимогам закону та зобов'язання відповідача повернути ОСОБА_2 суму вкладу з нарахованим процентами відповідно до умов договору від 29.11.2014 року в розмірі 21 418,18 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо не належного оформлення заяви про повернення банківського вкладу, зокрема позивачем не було зазначено способу отримання грошових коштів, тобто вкладник не скористався своїм правом отримання у готівковій формі суми вкладу, а тому прострочення виконання зобов'язань банком не сталося і позов є передчасним, колегія суддів до уваги не бере, оскільки це не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення. Заява подана позивачем до закінчення дії договору та з неї вбачається бажання позивача отримати свій вклад по закінченні дії договору, а банком не надано до суду доказів виконання ним взятих на себе зобов'язань шляхом повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: