АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2378/15Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» про визнання права на поділ земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» про визнання права на поділ земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є членом Уманського автогаражного кооперативу «Дачний», співвласником земельної ділянки Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» за адресою вул. Залізняка, 10а, м. Умань Черкаської області, що перебуває у спільній сумісній власності членів названого кооперативу, а також власником гаража № 122 побудованого нею у 1977 році на земельній ділянці, яка у 2003 році передана членам Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» у спільну сумісну власність.

Наразі існує певна неузгодженість між правовими статусами її гаража № 122 у Уманському автогаражному кооперативі «Дачний» і земельної ділянки площею 21,9 кв.м під цим гаражем (0,00219 га), яка дорівнює площі його основи (забудови) і визначена у технічному паспорті на гараж № 122 у автогаражному кооперативі «Дачний» серія АЕ № 001817.

Вказана вище неузгодженість полягає у тому, що земельна ділянка Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» належить усім її співвласникам на праві спільної сумісної власності, яке згідно ч. 3 ст. 373 ЦК України, ч. 3 ст. 79 ЗК України розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення гаражів. Таким чином, всередині гаража № 122, що є її приватною особистою власністю, а також всередині оглядової ями і погребу її гаража № 122 простір одночасно з її особистою власністю і спільною сумісною власністю усіх співвласників земельної ділянки Уманського автогаражного кооперативу «Дачний».

20 жовтня 2014 року рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області у позові до голови правління автогаражного кооперативу «Дачний» про визнання права на поділ земельної ділянки автогаражного кооперативу «Дачний» їй відмовлено з тих підстав, що відповідно до Статуту обслуговуючого кооперативу Уманський автогаражний кооператив «Дачний» вищим органом управління є збори уповноважених членів АГК до компетенції яких входить «вирішення питання землекористування, які не протирічать Законам України. А тому питання, поставлені нею у позові, не можуть бути предметом спору у судовому засіданні, так як вони не вирішені іншим органом кооперативу.

04 грудня 2014 року ухвалою апеляційного суду Черкаської області залишено без змін рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2014 року.

30 січня 2015 року позивачка звернулася до зборів уповноважених членів Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» із зверненням, у якому просила призначити дату написання заяви-згоди про поділ земельної ділянки Уманського автогаражного кооперативу «Дачний». У зверненні до зборів уповноважених членів Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» нею запропоновано поділити земельну ділянку Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» утворивши дві земельні з визначенням нових кадастрових номерів.

Повідомлення про результати перевірки її звернення і суть рішення, прийнятого зборами уповноважених членів Уманського автогаражного кооперативу «Дачний», як того вимагає ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян», ст. 12 ЗУ «Про кооперацію» їй не надано, що свідчить про невизнання і порушення її права співвласника спільної сумісної власності на поділ земельної ділянки Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» передбаченого ч. 4 ст. 89 ЗК України.

Поділ земельної ділянки Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» за вимогою колишніх співвласників відбувався вже кілька разів. За матеріалами публічної кадастрової карти України з урядового сайту унаслідок поділу земельної ділянки Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» від неї відокремлено земельну ділянку з кадастровим номером 711080000:03:001:0184 (площа 0,0056 га), земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0771 (площа 0,0013 га), земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0770 (площа 0,0043 га) і утворено земельну ділянку автогаражного кооперативу «Дачний» з кадастровим номером :03:001:0846 (площа 8,4427 га).

Просила суд визнати за нею, право на поділ земельної ділянки Уманського автогаражного кооперативу «Дачний»за адресою вул. Залізняка, 10а, м. Умань Черкаська область на дві земельні ділянки з визначенням нових кадастрових номерів без зміни цільового призначення, перша з яких земельна ділянка, що розташована під її гаражем № 122 площею 0,00219 га, а друга земельна ділянка, що охоплює решту площі Уманського автогаражного кооперативу «Дачний».

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення Уманської міської ради від 18 вересня 2003 року № 14-23/24 автогаражному кооперативу «Дачний» у спільну сумісну власність передано земельні ділянки площею 84484 кв.м для обслуговування гаражів по вулиці Залізняка, 10А.

Згідно державного акту серії ЧР № 035092, автогаражний кооператив «Дачний», на підставі рішення сесії Уманської міської ради № 14-23/24 від 18 вересня 2003 року є власником земельної ділянки площею 8,4483, розташованої в м. Умань Черкаської області по вулиці Залізняка, 10А, переданої для обслуговування гаражів.

Згідно довідки ОСОБА_6 є членом автогаражного кооперативу «Дачний» з вересня 1978 року та власником гаража № 122, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 10,11).

Згідно листа автогаражного кооперативу «Дачний» від 12.02.2015 року ОСОБА_6А було повідомлено, що вона вправі звернутися до загальних зборів із зверненням по питанню поділу земельної ділянки, яке буде заслухане на чергових загальних зборах автогаражного кооперативу «Дачний», які плануються провести в листопаді-грудні 2015 року.

Згідно витягу з протоколу № 2 позачергового засідання правління АГК «Дачний» від 07.02.2015 року було вирішено розгляд заяви винести на чергове засідання загальних зборів (зборів уповноважених) членів АГК «Дачний», яке відбудеться в грудні 2015 року, про що письмово повідомити заявника.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до голови правління автогаражного кооперативу «Дачний» про визнання права на поділ земельної ділянки було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04 грудня 2014 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2014 року залишено без змін.

Згідно ст. 8 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року Статут кооперативу є правовим документом, що регулює основні засад діяльності кооперативу та виходу чи виключення з нього.

Згідно ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Згідно ст. 41 Земельного Кодексу України, житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації. Житлово-будівельні (житлові) та гаражно-будівельні кооперативи можуть набувати земельні ділянки у власність за цивільно-правовими угодами.

Дана норма передбачає можливість безоплатної передачі кооперативу у власність земельних ділянок державної або комунальної власності, причому, за буквальним змістом статті, без застосування норм безоплатної приватизації.

У ч. 1 ст. 41 ЗКУ йдеться саме про приватизацію ділянок кооперативами як юридичними особами. Системне тлумачення ст. 41 ЗКУ у поєднанні з положенням ЗКУ про приватизацію земель громадянами не дає підстав вважати, що земельні ділянки кооперативів можуть бути приватизовані громадянами - членами кооперативу.

Відповідно до ч.3 ст 116 Земельного Кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Також, з постанови Пленуму Верховного Суду україни від 16.04.2004 року № 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що набута юридичною особою земельна ділянка не є спільною власністю її засновників або членів і не може розподілятися між ними як співвласниками.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» про визнання права на поділ земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки в ході розгляду апеляційної скарги не були встановлені порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Уманського автогаражного кооперативу «Дачний» про визнання права на поділ земельної ділянки залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :