Справа №278/3307/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Житомирської обласної дитячої лікарні Житомирської обласної ради про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

30.10.2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Житомирської обласної дитячої лікарні Житомирської обласної ради про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди у сумі 10000,00 грн.

Нормами статті 119 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви. Так, в порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання до суду вказаного позову з посиланням на те, що вона як споживач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому ухвалою суду від 03 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків. Крім того, заявнику було роз'яснено, що в разі невиконання вимог суду, заява буде визнана неподаною і повернута їй. Однак позивачем недоліки усунуті не були.

13 листопада 2015 року до канцелярії суду подано заяву від 13.11.2015 року щодо усунення недоліків позовної заяви, якою ОСОБА_1 вважала ухвалу суду від 03.11.2015 року такою, що постановлена помилково. При цьому позивач посилалась на норми ст. 22 «Про захист прав споживачів», зокрема, на ч. 3, яка передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, які повязані зпорушенням їх прав. Також зазначила, що дану норму Закону не скасовано і не змінено, а відтак вона не повинна сплачувати судовий збір при поданні позовної заяви.

Однак суд не приймає до уваги вказані посилання позивача, виходячи з наступного.

Ч. 2 ст. 79 ЦПК України регламентовано відсильну норму, за якою розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки, коли судовий збір не справляється, а ст. 5 вказаного Закону встановлює перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дійсно передбачає звільнення споживачів від сплати судового збору за подання позовів, що повязані з порушенням їх прав.

З 01.09.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484 від 22.05.2015 року, яким внесено зміни, зокрема до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої споживачі не є особами, які звільняється від сплати судового збору за подання позовів, що повязані з порушенням їх прав.

Проте, вирішуючи питання колізії норм щодо сплати судового збору в справах вказаної категорії, зокрема, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд виходить з того, що саме Законом України «Про судовий збір», як спеціальним законом, визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Крім того, що Закон України «Про судовий збір» є спеціальним правовим актом, який регулює питання оплати судового збору, цей Закон (в редакції, що діє з 01.09.2015року) є ще й таким, що прийнятий у часі пізніше, порівняно із нормою ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». У звязку з цим суд вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону України «Про судовий збір».

Відтак, у матеріалах справи відсутній будь-який доказ сплати судового збору, який повинен бути сплачений окремо за кожну з вимог майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирської обласної дитячої лікарні Житомирської обласної ради про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її апеляційне оскарження.

Суддя О.М. Дубовік