У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Комунального підприємства «Узбережжя», ОСОБА_5 про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що у 2000 році вона спільно з підприємцем ОСОБА_6 побудувала кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований на південному пляжі «ІНФОРМАЦІЯ_2» у м. Одесі та експлуатувався позивачкою як фізичною особою-підприємцем протягом 2000−2008 років. 12 березня 2010 року, за результатами конкурсу на право укладення договору оренди будівель (споруд, приміщень), що є комунальною власністю, між Комунальним підприємством «Узбережжя» (далі - КП «Узберіжжя») та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_5 укладений договір оренди окремого індивідуально визначеного майна - твердого покриття, загальною площею 376 кв.м.

Посилаючись на те, що вказане тверде покриття розташоване в одному місці з кафе-баром «ІНФОРМАЦІЯ_1» і не може бути об'єктом оренди за спірним договором, а також на те, що конкурс на право укладення договору оренди будівель (споруд, приміщень), що є комунальною власністю, проведено із порушеннями, позивачка просила суд визнати за нею право власності на кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований на південному пляжі «ІНФОРМАЦІЯ_2» у м. Одесі.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 грудня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на конструктивні елементи та матеріали, що складали будівлю кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» та розташовані на південному пляжі «ІНФОРМАЦІЯ_2» у м. Одесі, а саме на: підпірну стіну - монолітну залізобетонну, 21,40 погонних метрів, декоративне огородження - цегляну суцільне, підлога бетонна площею 328,50 кв. м. Визнано недійсними результати конкурсу, проведеного комісією з конкурсів на право укладання договорів оренди нежилого приміщення і споруди та індивідуально визначеного майна (протокол № 6/4), розташованого за адресою: м. Одеса, пляж «ІНФОРМАЦІЯ_2», який відбувся 04 березня 2010 року та затверджений головою комісії з проведення конкурсів на право укладання договорів оренди будівель (споруд, приміщень), які є комунальною власністю, та наказом директора КП «Узберіжжя» Одеської міської ради від 03 квітня 2010 року № 48-ОД к, у частині визначення переможцем цього конкурсу ОСОБА_5 та передачі йому у строкове платне користування окремого індивідуально визначеного майна комунальної власності - твердого покриття, загальною площею 376 кв. м, за адресою: м. Одеса, пляж «ІНФОРМАЦІЯ_2». У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 грудня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд дол. суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на конструктивні елементи та матеріали, що складали будівлю кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 120 кв. м, що розташована на земельній ділянці площею 376 кв. м на південному пляжі «ІНФОРМАЦІЯ_2» у м. Одесі, а саме: підпірна стіна − монолітна залізобетонна, 21, 40 погонних метрів, декоративне огородження - цегляне суцільне, підлога бетонна площею 120 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2015 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що рішенням господарського суду Одеської області від 16 вересня 2010 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 11 січня 2011 року, відмовлено у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії.

Вказаним рішенням встановлено, що будь-яких правовстановлюючих документів на споруду (кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1») та на право користування чи власності на земельну ділянку, на якій розташовано спірний об'єкт ОСОБА_4 не надала, а її посилання на акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 25 листопада 1999 року на кафе-бар «ІНФОРМАЦІЯ_1» судом не може бути врахований, оскільки цей документ не підписаний усіма членами вказаної державної технічної комісії.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2009 року, що набрала законної сили, встановлено, що ОСОБА_4 володіє та користується земельною ділянкою, розташованою на території пляжу «ІНФОРМАЦІЯ_2» у м. Одесі без будь-яких правових підстав, у зв'язку з чим цією постановою ОСОБА_4 зобов'язано звільнити займану земельну ділянку.

Крім того вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_5 правомірно користується окремим індивідуально визначеним майном комунальної власності - твердим покриттям, загальною площею 376 кв. м, розташованим на пляжі «ІНФОРМАЦІЯ_2» (південна частина) та ним правомірно встановлено тимчасове огородження із металопрофілю у межах твердого покриття, відведеного згідно з договором оренди окремого індивідуально визначеного майна від 12 березня 2010 року № 48 (а. с. 247−250, т. 1).

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у позові, оскільки позивачка не надала суду правовстановлюючих документів на право користування чи розпорядження будівлею кафе-бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», відсутність яких у позивачки також підтверджено рішенням господарського суду Одеської області від 16 вересня 2010 року, що в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення.

Доводи ОСОБА_4 про неправильне застосування апеляційним судом норм цивільного процесуального права не можуть бути взяті до уваги, оскільки звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2015 року представник КП «Узберіжжя» просило поновити строк на апеляційне оскарження (а. с. 200, т. 2) і таке клопотання ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року про відкриття апеляційного провадження задоволено відповідно до вимог ст. 297 ЦПК України.

Такі доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Іваненко Ю.Г.