Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2015 Справа №607/6865/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретарів судового засідання Грабської Ю.І., Гарасимчук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Органосін ЛТД» з участю третьої особи генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Органосін ЛТД» про визнання наказів про скорочення посади фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернополі відділу без рецептурних препаратів, звільнення із посади фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернополі відділу без рецептурних препаратів незаконними, визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернополі відділу без рецептурних препаратів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобовязання виплатити премії та інші нарахування, а також компенсувати особисті фінансові витрати,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Органосін ЛТД» з участю третьої особи генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Органосін ЛТД» ОСОБА_2 про визнання наказів про скорочення посади фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернополі відділу без рецептурних препаратів, звільнення із посади фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернополі відділу без рецептурних препаратів незаконними, визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернополі відділу без рецептурних препаратів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобовязання виплатити премії та інші нарахування, а також компенсувати особисті фінансові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 04 жовтня 2012 року був прийнятий в ТОВ «Сінмедик ЛТД» на посаду фахівця із звязків з медичною громадськістю в місті Тернопіль відділу безрецептурних препаратів згідно наказу № 355/1-к від 04.10.2012 року.

09 лютого 2015 року його звільнено з роботи у звязку із скороченням чисельності або штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно наказу № 16-к від 09.02.2015 року.

Позивач вказав, що 08 грудня 2014 року він приїхав в м. Київ у офіс Відповідача та йому запропонували ознайомитись з бланком наказу про звільнення №63-к від 04 грудня 2014 року і підписати його на що він відмовився оскільки це був тільки бланк наказу, а зміст бланку наказу був незаконним.

31 березня 2015 року він приїхав у офіс Відповідача де його ознайомили із наказом про звільнення та вручили його копію. Також, розписався за отримання трудової книжки, вказавши дату її отримання 31.03.2015 року.

Своє звільнення вважає незаконним, оскільки у відповідності з ч.1, 2 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, установі, організації, а також іншим категоріям працівників.

Порівняно з іншими, які залишилися працювати у товаристві, він має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, довше інших працював у товаристві та є єдиним у сімї хто працює, а тому має переважне перед ними право на залишення на роботі, однак при звільненні цього до уваги не взяли,чим порушили частину 1 і частину 2 пункт 2 і 3 статті 42 КЗпП України.

Крім цього, відповідач офіційно персонально письмово не попередив під розписку за два місяці заздалегідь про наступне вивільнення, що є порушенням частини 1 статті 49-2 КЗпП України. Відповідач зразу і протягом двох місяців до звільнення не запропонував жодної іншої посади в компанії TOB «Сінмедик ЛТД», також не надав жодного повідомлення про відсутність інших посад, що є порушенням частини 3 статті 49-2 КЗпП України.

Також, відповідач не повідомив Державну Службу зайнятості заздалегідь за два місяці про заплановане вивільнення.

Сам наказ про звільнення від 09 лютого 2015 року №16-к є неповноцінним і незаконним, тому що не містить інформації про нараховану суму грошової компенсації за

невикористану щорічну основну відпустку і не відображає кількість днів цієї відпустки; не містить розпорядження про виплату вихідної допомоги, у розмірі не менше середнього місячного заробітку і її величину.

Крім цього, відповідачем в день звільнення не видано трудової книжки, що є порушенням частини 1 статті 47 КЗпП України, не вручено копію наказу про звільнення з роботи, що є порушенням частини 2 статті 47 КЗпП України, не повідомлено про нараховані суми, належні при звільненні, що є порушенням статті 116 КЗпП України. Відповідачем не виплачено жодної суми, що належали мені від нього в день звільнення 09 лютого 2015 року, зокрема як заробітної плати за лютий, яка виплачена 16.02.2015 року так і компенсації за не використану основну щорічну оплачувану відпустку, вихідну допомогу, що є порушенням статей 44 і 116 КЗпП України. Відповідач частинами розрахувався 01.04.2015 року і 03.04.2015 року а 15.04.2015 року здійснив остаточний розрахунок, що більше ніж на 2 місяці перевищило законом відведений термін та є порушенням статті 116 КЗпП України. Відповідачем не нараховано і відповідно не виплачено середній заробіток за весь час затримки повного (остаточного) розрахунку з 09.02.2015 року до 15.04.2015 року в загальній сумі орієнтовно 10 тис.608 грн., що є порушенням статті 117 КЗпП України.

Позивач вказав, що вважає наказ № 63-к від 04 грудня 2014 року незаконним за своєю суттю, змістом і таким, що не містить законної підстави для звільнення, що є порушенням статті 40 КЗпП України, оскільки у ньому зазначено наступне: «Щодо особового складу. У звязку із зменшенням обсягу продаж у регіоні і потребою скорочення витрат на утримання апарату управління підприємства, наказую: з 09 лютого 2015 року скоротити посаду в TOB «Сінмедик ЛТД»: фахівця із звязків з медичної громадськістю в м. Тернопіль відділу безрецептурних препаратів.

Позивач вказав, що йому стало відомо, що починаючи з грудня 2014 року в TOB Сінмедик ЛТД заробітна плата співробітників збільшилася в середньому вдвічі. Можливо збільшились посадові оклади і тарифні ставки, можливо виплачувались премії, або була проведена індексація заробітних плат, тощо, але його це підвищення не торкнулося, а тому він за період з грудня 2014 року до 09 лютого2015року, можливо, якщо стосовно нього було порушене трудове законодавство в сфері оплати праці, отримав тільки половину належної йому заробітної плати.

Також, за другу половину 2014 року відповідачем не було виплачено премій і інших виплат, належних від відповідача, і не компенсовано особистих фінансових витрат на оплату стоянки службового автомобіля, витрат на білети на проїзд у відрядження, витрат на пальне для поїздки у відрядження службовим автомобілем, витрат на оплату Інтернету, фінансових витрат на маркетингові дослідження в загальній сумі 7 тисяч 988 гривень, що є також порушенням його прав.

Крім цього, відповідач незаконно відмовив у наданні частини щорічної оплачуваної відпустки на новорічно-різдвяні свята з 02.01.2015 року до 09.01.2015 року, в той час як переважна більшість, а можливо усі співробітники TOB «Сінмедик ЛТД» знаходились у відпустці, що є незаконним та на думку позивача порушує його права. За період з 02 грудня 2014 року до 15 січня 2015року йому було виплачено тільки 912 гривень заробітної плати (16.12.2014р).

Позивач вказав, що у разі незаконного звільнення з роботи працівник, згідно з ч. 1,2 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з цим повинно бути вирішене питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Позивач зазначив, що на день пред'явлення позову до суду він перебував у вимушеному прогулі 50 днів (36 днів до видачі мені трудової книжки і вручення копії наказу про звільнення і 14 днів після), з 10 лютого 2015 року по 21 квітня 2015 року. За цей час відповідач зобов'язаний виплатити заробітну плату в сумі 10 тис. 434 гр. 50 коп. ( 6052 гр. / нарахована заробітна плата за останні два місяці роботи / : 29 днів / кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи / = 208 гр. 69 коп. / розмір середньоденної заробітної плати / х 50 днів /кількість днів вимушеного прогулу/).

Із вказаних підстав позивач ОСОБА_1 просить визнати накази №63-к від 04 грудня 2014 р. і наказ №16-к від 09 лютого 2015 р. незаконними; визнати звільненя його з посади фахівця із звязків з медичною громадськістю в м Тернопіль незаконним; відновити його на посаді фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернопіль в TOB «Сінмедик ЛТД»; стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 10 тис.434 грн. 50 коп. згідно частини другої статті 235 КЗпП України; зобовязати відповідача виплатити премії і інші нарахування, а також компенсувати особисті фінансові витрати на оплату стоянки службового автомобіля, витрати на білети на проїзд у відрядження, витрати на пальне для службового автомобіля для поїздок у відрядження, витрати на оплату Інтернет, фінансові витрати на маркетингові дослідження в загальній сумі 7 тисяч 988 гривень.

В ході судового розгляду справи 29.10.2015 року позивач ОСОБА_1 подав клопотання про збільшення суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в якому вказав, що кількість днів вимушеного прогулу складає 180 днів. При середній заробітній платі 208 грн. 70 коп. загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 37566 гривень, яку позивач просить стягнути із відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. Вказав, що документи які подані представниками відповідача та третьої особи в обґрунтування твердження про законність його звільнення є сфальсифікованими і такими, що не відповідають дійсності.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 вказавши на їх незаконність та необґрунтованість. Вказали, що позивач після звільнення не виходив на звязок, а зявився у товаристві лише 31.03.2015 року.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі виходячи із наступного.

Позивач ОСОБА_1О був прийнятий у ТОВ «Сінмедик ЛТД» на посаду фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернопіль відділу безрецептурних препаратів згідно наказу № 355/1-к від 04.10.2012 року.

Наказом Генерального директора ТОВ «Сінмедік ЛТД» № 63-к від 04.12.2014 року, який виданий у звязку із зменшенням обсягу продаж у регіоні і потребою скорочення витрат на утримання апарату управління підприємства, прийнято рішення про скорочення з 09 лютого 2015 року посади в ТОВ «Сінмедік ЛТД» фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернопіль відділу безрецептурних препаратів. Наказано менеджеру з персоналу ОСОБА_3 згідно чинного законодавства України не пізніше ніж за 2 місяці вручити персональне попередження під розписку працівнику, посада якого підлягає скороченню; своєчасно підготувати та надати в Центр зайнятості населення м. Києва усі необхідні документи на працівника, посада якого підлягає скороченню; звільнення працівників відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України провести згідно з вимогами діючого законодавства з дотриманням відповідних пільг та компенсацій.

Наказом Генерального директора ТОВ «Сінмедік ЛТД» № 63/1-к від 04.12.2014 року затверджено штатний розклад ТОВ «Сінмедік ЛТД» на 2015 рік в новій редакції. З 09 лютого 2015 року ввести в дію штатний розклад ТОВ «Сінмедік ЛТД» на 2015 рік в новій редакції. Штатний розклад ТОВ «Сінмедік ЛТД» на 2014 рік від 03 вересня 2014 року вважати таким, що втратив чинність з дня затвердження штатного розкладу в новій редакції.

Згідно акту від № 1 від 08 грудня 2014 року, який складений працівниками ТОВ «Сінмедік ЛТД», 08 грудня 2014 року о 11 год. 00 хв. фахівцю із звязків з медичною громадськістю в м. Тернопіль безрецептурного відділу ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись з наказом № 63-к від 04.12.2014 року про скорочення посади і поставити підпис про ознайомлення. Підписати наказ № 63-к від 04.12.2014 року ОСОБА_1 відмовився.

Згідно акту № 2 від 08.12.2014 року, який складений працівниками ТОВ «Сінмедік ЛТД», 08 грудня 2014 року об 11 год. 20 хв. фахівцю із звязків із медичною громадськістю в м. Тернопіль безрецептурного відділу ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади: робітник складу (Київ). Від пропонованої посади відмовився. Підписати вказаний акт відмовився.

Наказом Генерального директора ТОВ «Сінмедік ЛТД» № 16-к від 09.02.2015 року звільнено ОСОБА_1 із займаної посади фахівця із звязків з медичною громадськістю (в м. Тернопіль) відділу безрецептурних препаратів 09 лютого 2015 року у звязку із скороченням штату працівників згідно пункту 1 ст. 40 КЗпП України. Бухгалтерії виплатити ОСОБА_1, фахівцю із звязків з медичною громадськістю (в місті Тернопіль) відділу безрецептурних препаратів, грошову компенсацію за невикористану ним щорічну основну відпустку.

Наказом Генерального директора ТОВ «Сінмедік ЛТД» № 1-оп від 09 лютого 2015 року прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі одного середнього місячного заробітку.

Листом від 10 лютого 2015 року Генеральний директор ТОВ «Сінмедік ЛТД» доводив до відома ОСОБА_1 про його звільнення із посади фахівця із звязків з медичною громадськістю (в місті Тернопіль) відділу безрецептурних препаратів ТОВ «Сінмедік ЛТД» у звязку із скороченням штату працівників в звязку із чим пропонувалось ОСОБА_1 зявитись до товариства в будь-який день та забрати трудову книжку. У разі неможливості одержання трудової пропонувалось повідомити у письмовій формі про згоду на пересилання трудової книжки поштою.

Згідно акту від 31.03.2015 року, який складений працівниками ТОВ «Сінмедик ЛТД», ОСОБА_1 відмовився від підпису про ознайомлення з наказом «Про виплату вихідної допомоги фахівцю із звязків з медичною громадськістю ОСОБА_1О.» від 09.2015 року № 1-оп.

ТОВ «Сінмедік ЛТД» змінило назву на ТОВ «Органосін ЛТД», згідно статуту ТОВ «Органосін», який затверджений загальними зборами учасників ТОВ «Сінмедік ЛТД» від 09.04.215 року.

Згідно довідки ТОВ «Органосін ЛТД» № 307/07 від 27.07.2015 року станом на 04 грудня 2014 року (на день видання наказу "Про затвердження та введення в дію штатного розкладу TOB "Сінмедік ЛТД" на 2015 рік" від «04» грудня 2014 року № 63/1-к, який був затверджений та введений в дію з 09 лютого 2015 року) в структурі та штатному розкладі TOB "Сінмедік ЛТД" посада "Фахівець із зв'язків з медичною громадськістю (у місті Тернопіль) відділу безрецептурних препаратів" не була передбачена після проведення скорочення штату працівників (згідно наказу генерального директора TOB "Сінмедік ЛТД" Манава Джассала "Щодо особового складу" від 04 грудня 2014 року № 63-к). У зв'язку із виявленням допущеної технічної помилки під час видання додатку до наказу "Про затвердження та введення в дію штатного розкладу TOB "Сінмедік ЛТД" на 2015 рік" від «04» грудня 2014 року № 63/1-к, було внесено відповідні зміни до запису за номером 32, а саме в графі "Фахівець із зв'язків з медичною громадськістю (у місті Тернопіль)" у розділі "Відділ безрецептурних препаратів" слова замінені на "Фахівець з методів розширення ринку збуту (в місті Тернопіль)".

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до положень ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно вимог ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Положеннями ст. 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За вказаних обставин справи, виходячи із положень чинного трудового законодавства України суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання його звільнення незаконним та визнання незаконними наказів, які приймались у звязку із його звільненням до задоволення не підлягають, оскільки відповідач вправі звільнити позивача із обійманої ним посади фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернополі відділу без рецептурних препаратів на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників. Прийняття рішення про скорочення штату працівників є правом відповідача, яке суд не вправі обмежувати та зясовувати його обґрунтованість, оскільки це вважається втручанням у внутрішньогосподарську діяльність товариства.

Твердження позивача, що він має право на переважне залишення на роботі, оскільки має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, довше за інших працює у товаристві та є єдиним у сімї хто працює судом до уваги не береться, оскільки відповідачем прийнято рішення про скорочення посади фахівця із звязків з медичною громадськістю відділу безрецептурних препаратів, яка в м. Тернополі є єдиною, а тому відсутні законні підстави для зясування питання про більш високу кваліфікацію і продуктивності праці позивача порівняно з іншими працівниками.

Твердження позивача, що відповідач не попередив його за два місяці під розписку про наступне вивільнення - суд вважає необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи наявний акт від № 1 від 08 грудня 2014 року, який складений працівниками ТОВ «Сінмедік ЛТД» та з якого вбачається, що 08 грудня 2014 року о 11 год. 00 хв. фахівцю із звязків з медичною громадськістю в м. Тернопіль безрецептурного відділу ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись з наказом № 63-к від 04.12.2014 року про скорочення посади і поставити підпис про ознайомлення. Підписати наказ № 63-к від 04.12.2014 року ОСОБА_1 відмовився.

Твердження позивача про те, що відповідачем не було запропоновано йому вакантних посад судом до уваги не береться, оскільки спростовується наявним у матеріалах справи актом № 2 від 08.12.2014 року, який складений працівниками ТОВ «Сінмедік ЛТД» та з якого вбачається, що 08 грудня 2014 року об 11 год. 20 хв. фахівцю із звязків із медичною громадськістю в м. Тернопіль безрецептурного відділу ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади: робітник складу (Київ). Від пропонованої посади відмовився. Підписати вказаний акт відмовився.

Посилання позивача на те, що відповідач не повідомив службу зайнятості про його звільнення суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до вимог п.4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення, в той час як відповідачем не здійснювалось масове вивільнення працівників.

Посилання позивача про те, що у наказі про звільнення відсутня інформація про нараховану суму грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку і не відображено кількість днів цієї відпустки та не містить розпорядження про виплату вихідної допомоги судом до уваги не береться, оскільки чинне трудове законодавство не містить вимоги зазначати у наказі про звільнення конкретні грошові суми, які підлягають виплаті працівникові. Крім цього, відповідачем видано наказ № 1-оп від 09 лютого 2015 року про виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі одного середнього місячного заробітку.

Твердження позивача про те, що у день звільнення йому не була видана трудова книжка суд вважає необґрунтованим, оскільки бере до уваги пояснення представника відповідача про те, що у день звільнення відповідач не зявився за місцем знаходження товариства у м. Києві в звязку із чим відповідачем на адресу позивача направлявся лист від 10 лютого 2015 року яким Генеральний директор ТОВ «Сінмедік ЛТД» доводив до відома ОСОБА_1 про його звільнення із посади фахівця із звязків з медичною громадськістю (в місті Тернопіль) відділу безрецептурних препаратів ТОВ «Сінмедік ЛТД» у звязку із скороченням штату працівників в звязку із чим пропонувалось ОСОБА_1 зявитись до товариства в будь-який день та забрати трудову книжку. У разі неможливості одержання трудової пропонувалось повідомити у письмовій формі про згоду на пересилання трудової книжки поштою. Вказаний лист не був отриманий позивачем у справі.

В подальшому, а саме 31.03.2015 року, трудова книжка була отримана позивачем, що не заперечується останнім. Доказів того, що на першу вимогу позивача йому відповідачем не була надана трудова книжка - в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на те, що звільнення позивача відбулось на законних підстав, а тому відсутні законні підстави для стягнення із відповідача в користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також, до задоволення не підлягають позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки позивач у день звільнення до відповідача не зявився та суду не подав доказів того, коли ним були предявлені вимоги про розрахунок, не наведено конкретних сум які підлягають стягненню із відповідача, в той час як відповідачем проведено усі необідні виплати в користь позивача, а тому вказані вимоги до задоволення не підлягають за їх недоведеністю.

Позовні вимоги в частині ненадання відповідачем щорічної оплачуваної відпустки на новорічно-різдвяні свята з 02.01.2015 року до 09.01.2015 року до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів того, що він звертався до відповідача із відповідною заявою про надання такої відпустки.

Суд вважає, що позовні вимоги про компенсацію особистих фінансових витрат на оплату стоянки службового автомобіля, витрат на білети на проїзд у відрядження, витрат на пальне для поїздки у відрядження службовим автомобілем, витрат на оплату Інтернету, фінансових витрат на маркетингові дослідження в загальній сумі 7 тисяч 988 гривень до задоволення не підлягають, оскільки позивач не звертався безпосередньо до відповідача про компенсацію вказаних витрат та не подавав відповідачу документів в підтвердження факту понесення таких витрат, в звязку із чим відповідачем вказане питання не розглядалось та не приймалось відповідного рішення щодо нього, а тому суд вважає звернення до суду позивача із вказаними вимогами передчасним.

Твердження позивач про фальсифікацію відповідачем документів, які ним подані суду в підтвердження позиції щодо правомірності звільнення позивача судом до уваги не береться в звязку із їх голослівністю, оскільки факт фальсифікації документів повинен доводитись вироком суду, який набрав законної сили, якого позивачем надано не було.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 40, ст.ст. 42, 44, 47, 49-2, 116, п.4 ч.3 ст. 50 Закону України «Про занятість населення», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212- 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Органосін ЛТД» з участю третьої особи генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Органосін ЛТД» про визнання наказів про скорочення посади фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернополі відділу без рецептурних препаратів, звільнення із посади фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернополі відділу без рецептурних препаратів незаконними, визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді фахівця із звязків з медичною громадськістю в м. Тернополі відділу без рецептурних препаратів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобовязання виплатити премії та інші нарахування, а також компенсувати особисті фінансові витрати відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_4