У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Оніпко О.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Завод «Ситал» на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Завод «Ситал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Завод «Ситал» на користь ОСОБА_1 16235,36 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 2000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Всього стягнуто 18235,36 грн.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Завод «Ситал» на користь держави 487,20 грн. судового збору.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ВАТ «Завод «Ситал» подало апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ВАТ «Завод «Ситал» до 1994 року був державним підприємством та відносився до військового-промислового комплексу і коди, які використовувалися щодо нарахувань зарплати у період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є зашифрованими і на сьогоднішній день.

Зазначає, що вихід терміну зберігання наказів, табелів обліку робочого часу, з яких можна отримати конкретні дані для внесення їх в довідку зазначеної форми, на підприємстві вийшов 1988 році, а наказ про форму довідки затверджено в 2012 році.

Також правильність ведення бухгалтерського обліку щодо розрахунків заробітної плати підтверджено актами звірки пенсійного фонду.

Крім того зазначає, що розмір моральної шкоди в рішенні суду не обґрунтований, оскільки позивач не надав жодних доказів з цього приводу.

Просить рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач у період з 09 березня 1987 по 06 січня 1993 року працював на заводі «Ситал», що підтверджується записами у його трудовій книжці.

З довідки Володимирецького об`єднаного районного військового комісаріату вбачається, що він приймав участь в ліквідації аварії на ЧАЕС з 22 квітня 1987 року по 17 червня 1987 року, за основним місцем роботи за позивачем у вказаний період зберігалося робоче місце, середній заробіток та виплачувалася заробітна плата за роботу в зоні відчуження.

Позивач є інвалідом третьої групи та його захворювання пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків на ЧАЕС, віднесений до категорії І постраждалих від наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 18 січня 2013 року, посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З 01 січня 2013 року позивач знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду у Володимирецькому районі та отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак, під час призначення пенсії позивачу її не було нараховано із заробітку, одержаного ним за роботу в зоні відчуження у 1987 році, оскільки він не подав довідки про розмір його заробітної плати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, а також відшкодовується моральна шкода.
Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами). Форма довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 року № 644.

Згідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

15 травня 2013 року та 10 червня 2013 року позивач звертався до відповідача з письмовими заявами про проведення перерахунку його заробітної плати за період з 23 квітня по 13 червня 1987 року та видачу відповідної довідки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2013 року було зобов`язано ВАТ «Завод «Ситал» провести перерахунок нарахованої йому заробітної плати за час роботи в зоні відчуження та видати довідку про заробітну плату за вказаний період встановленої форми.

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем 14 березня 2014 року було видано на імя позивача довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 23 квітня 1987 по 13 червня 1987 року.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 серпня 2014 року визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі щодо відмови у проведенні перерахунку його пенсії та зобовязано провести такий перерахунок з 14 березня 2014 року, взявши розмір його заробітної плати за цей період із довідки № 14 від 14.03.2014 року, виданої ВАТ «Завод «Ситал». На виконання зазначеного судового рішення було проведено перерахунок пенсії позивача та з квітня 2014 року він став отримувати пенсію в розмірі 3780 грн. 04 коп., до цього отримував 2135 грн. 25 коп., що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі № 109 від 19 січня 2015 року.

Судом першої інстанції правильно визначено розмір завданої позивачу матеріальної шкоди, що також підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі від 19.01.2015р. № 109.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 9 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Таким чином, стягуючи моральну шкоду суд першої інстанції правильно виходив з того, що діями відповідача завдана позивачу моральна шкода.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм процесуального права, судом в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Завод «Ситал» відхилити.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді : С.В. Демянчук

О.В. Оніпко