Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
16 листопада 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Ковальовій Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив стягнути в солідарному порядку заборгованість за:
Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав.
Відповідачі у судове засідання не з*явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, заперечень проти позову не надали.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності представника позивача, в порядку заочного провадження, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
27.10.2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерним Комерційним Банком «ОСОБА_3 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОТ Банк» укладено договір іпотеки №PCL-400/512/2006 року, згідно якого відповідач передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1.
26.10.2006 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №SR-400/295/2006 зі всіма змінами, доповненнями та додатками до нього, відповідно до якого поручитель зобов'язалася нести солідарну з ОСОБА_1В відповідальність у разі невиконання останнім зобов`язань по кредитному договору.
З метою забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «ОТП ОСОБА_3» та ОСОБА_1 укладено договір застави автотранспортного засобу № РСL-400/347/2007 зі всіма змінами, доповненнями та додатками до нього, згідно якого відповідач передав у заставу банку рухоме майно, а саме легковий автомобіль Peuqeot 207 1.6, реєстраційний номер №ВЕ2393АІ, 2007 року випуску.
22.01.2008 року між ЗАТ «ОТП ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «ОТП ОСОБА_3», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір СL-400/008/2008, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 100000,00 дол. США строком до 17.01.2014 року зі сплатою за користування кредитом фіксованої процентної ставки у розмірі 11,99 %.
З метою забезпечення виконання зобов*язання ОСОБА_1 за кредитним договором 22.01.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №SR-400/008/2008 зі всіма змінами, доповненнями та додатками до нього.
22 лютого 2013 року між ПАТ «ОТП ОСОБА_3 Україна» (продавцем) та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (покупцем) було укладено договір факторингу та договір відступлення права вимоги, за умовами якого продавець продав (переуступив) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори ML400/259/2006 від 27.10.2006 року, СL-400/112/2007 від 20.08.2007 року, СL-400/008/2008 від 22.01.2008 року, договір застави автотранспортного засобу № РСL-400/347/2007, договір іпотеки №PCL-400/512/2006 року, договір поруки №SR-400/295/2006, договір поруки №SR-400/008/2008), а покупець прийняв такий кредитний портфель та зобов'язувався сплатити на користь продавця винагороду.
Відповідно до ст..514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
17.01.2014 року мж ТОВ «ОТП Фактринг Україна» та ОСОБА_1 укладено:
1) додатковий договір №3 до кредитного договору №ML400/259/2006 від 27.10.2006 року щодо врегулювання заборгованості за договором, яким встановлено графік платежів в новій редакції та встановлено процентну ставку нуль відсотків;
2) додатковий договір №2 до кредитного договору №СL-400/112/2007 від 20.08.2007 щодо врегулювання заборгованості за договором, яким встановлено графік платежів в новій редакції та встановлено процентну ставку нуль відсотків;
3) додатковий договір №5 до кредитного договору №СL-400/008/2008 від 22.01.2008 року щодо врегулювання заборгованості за договором, яким встановлено графік платежів в новій редакції та встановлено процентну ставку нуль відсотків.
17.01.2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем ОСОБА_2 Укладено додатковий договір №2 до Договору поруки №№SR-400/295/2006 та Договору поруки №№SR-400/008/2008.
Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя.
Відповідачі зобов*язалися прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані вище кредитні кошти у строки, зазначені у кредитних договорах, а також сплатити банку платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених в кредитних договорах.
Згідно підпункту 4.1.1 вказаних вище Кредитних договорів, за порушення прийнятих на себе зобов*язань за кредитним договором, відповідачі зобов*язання сплатити позивачу пеню у розмірі 1 % відсоток від суми несвоєчасно виконаного зобов*язання, за кожен день прострочки.
Згідно з розрахунками ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на 18 травня 2015 року заборгованість відповідачів скалала:
У зв'язку з неналежним виконанням боржником взятих на себе зобов'язань позивач 02 вересня 2015 року звернувся до боржника та поручителя із відповідними повідомленнями щодо порушення ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитними договорами і вимогами достроково повернути в повному обсязі суму кредитів та нараховані проценти згідно з умовами кредитного договору.
Оскільки вимога позивача про настання строку повернення кредиту у зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань відповідачами виконана не була, позивач реалізував своє право, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
За вимогами ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог, в тому числі пені, встановлено спеціальну позовну давність в один рік.
За правилами ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Крім того, вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора.
Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.
За такого, суд ввжає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за:
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі по 1827,00 грн. з кожного.
Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі по 1827,00 грн. з кожного.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.П. Черенкова