Справа №461/6356/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року Галицький районний суд м.Львова

в складі:

головуючого- судді Радченка В.Є.

при секретарі - Домашовець М.Ф.

з участю:

позивачки ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та демонтаж самовільно зведеної стіни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та демонтаж самовільно зведеної стіни.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. 04 квітня 2015 року було виявлено, що власники квартири АДРЕСА_2 самовільно захопили та замурували вхід до санвузола, який належить до її квартири. Просить суд зобовязати відповідачів усунути перешкоди у здійсненні права користування частиною квартири АДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності; зобовязати відповідачів демонтувати самовільно замурований вхід до санвузола та відновити вбиральню, від?єднавши від кваррити №26 та судові витрати покласти на відповідачів.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала аналогічні пояснення викладенні у позові. Просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що в 2012 році між власницею квартири ОСОБА_5 та відповідачами була укладена угода про користування санвузлом. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується договором дарування квартири від 08.07.2014 року, посвідченимо приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу № 202 (а.с.4).

06.04.2015 року комісією в складі головного інженера ЛКП «Цитадель-Центр» ОСОБА_6, майстра по поточному ремонті житлового фонду ОСОБА_7, складено акт обстеження будинку №14 по вул. Війтовича у м. Львові. Під час обстеження виявлено, що власниками квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_3 №26 самовільно зайнято приміщення санвузла квартири №23, що належить ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно з технічною характеристикою квартири за адресою: м. Львів, вул. Війтовича 14/23 вона складається з однієї кімнати площею 11,4 кв.м., 1-а кімната 11,4 кв.м., вбиральні (поєднаної) 0,8 кв.м., загальною площею квартири 12,2 кв.м. (а.с.38).

Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, - Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Доводи представника відповідачів про те, що між колишньою власницею ОСОБА_5 та власниками квартири №26 була укладена домовленість про користування санітарного вузла, суд не бере до уваги, оскільки це не має правового значення для вирішення справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки власниками квартири №26 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протиправно порушуються право власності користування квартирою №23 у будинку №14 по вул. Вітовського у м. Львові, що належить на праві власності ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з судові витрати підлягають з стягненню з відповідачів в рівних частках, а саме з ОСОБА_3 в сумі 121,80 та з ОСОБА_4 в сумі 121,80 гривень.

Керуючись ст. 208- 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та демонтаж самовільно зведеної стіни задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у здійсненні права користування частиною квартири АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_1.

Зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 демонтувати самовільно замурований вхід до санвузла та відновити вбиральню площею 0,8 кв.м., від`єднавши від квартири АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рівних частках витрати на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн., тобто по 121,8 грн. з кожного.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Є.Радченко