Справа № 465/2679/15 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/7037/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків, завданих ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача відшкодування по втраті товарної вартості автомобіля. Вважає, що суд в цій частині не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а також не застосував норми матеріального права, які підлягали до застосування, у зв'язку з цим, рішення суду в даній частині є незаконним та необґрунтованим. Вказує, що відповідач, як винна в ДТП особа, зобов'язаний відшкодувати позивачу шкоду, яка полягає у втраті товарної вартості транспортного засобу марки «Hyunday», д.н. НОМЕР_1, в розмірі 3 475, 00 грн.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року в частині відмови у відшкодуванні шкоди по втраті товарної вартості автомобіля та постановити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 3 475 грн. 00 коп. відшкодувати по втраті товарної вартості автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 його представника ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 11.02.2015 року, близько 16:30 год. у місті Львові по вулиці Володимира Великого, 61 ОСОБА_4 керуючи легковим автомобілем «ВАЗ21013» д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись заднім ходом не врахував дорожньої обстановки, не переконався, що даний маневр буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 25.03.2015 року визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. (а.с. 3)

Відповідно до Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) «Хюндай І 30» д.н.з. НОМЕР_1, №Ю-01353, виконаної суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 від 23.03.2015 року, ринкова вартість КТЗ до пошкодження складає 376 169,62 грн., вартість відновлювального ремонту становить 3 882,57 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу ВТВ: 3 882,57 грн.

Факт завдання автомобілю «Хюндай І 30» д.н.з. НОМЕР_1, механічних пошкоджень стверджується і Актом огляду колісного транспортного засобу від 19.02.2015 року, а також Довідкою Державтоінспекції МВС України від 11.02.2015 року. (а.с. 16,29)

Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4806109 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент настання ДТП була застрахована у СК «АСКО-Медсервіс». Згідно даного полісу, його страхова дія поширюється на страхові випадки, які мали місце з участю автомобіля марки «ВАЗ 21019» д.н.з. НОМЕР_2 у період з 07.02.2015 року по 06.02.2016 року. Ліміт відповідальності (страхова сума) даного полісу, за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілого 100 000 грн, за шкоду заподіяну майну 50 000 грн. (а.с. 47)

Згідно ч.1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Джерелом підвищеної небезпеки при цьому, є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відшкодування збитків має відбуватися за рахунок страхувальника, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду.

Відповідно до пункту 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується.

Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Покликання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що відповідач як винна в ДТП особа, зобов'язаний відшкодувати їй шкоду, яка полягає у втраті товарної вартості транспортного засобу марки «Hyunday», д.н. НОМЕР_1, в розмірі 3 475, 00 грн. колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки із акту виконаних робіт № Н3Р-0855 від 26 березня 2015р. на суму 3 475 грн. (а.с. 30) вбачається, що ОСОБА_2 оплатила дану суму за ремонт автомобіля (сторонніми організаціями) та комплексну мийку автомобіля «Hyunday» і 30 GD 1.4 Comfort 6 МТ д.н. НОМЕР_1.

Колегія суддів вважає, що даний доказ не може бути належним, оскільки позивач не довела суду, що відновлювальні роботи мали відношення до ДТП, яка мала місце 11.02.2015 року о 16 год.30 хв. у м. Львові по вул. В.Великого, 61 за участю автомобіля ВАЗ д.н. НОМЕР_2 та автомобіля «Хюндай» д.н. НОМЕР_1.

Окрім того з акту виконаних робіт № Н3Р-0855 від 26 березня 2015р. видно, що ОСОБА_2 також оплачено за комплексну мийку автомобіля, що не має відношення до заподіяної їй шкоди.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір

Покликання представника ОСОБА_2 щодо стягнення втрати товарної вартості автомобіля в сумі 3 475 грн., колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки згідно звіту № Ю-01353 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого КТЗ вартість відновлювального ремонту становить 3 882 грн. 57 коп. (а.с. 4-7)

Згідно вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з відповідача відшкодування по вартості ремонтних робіт автомобіля, стягнення вартості проведених експертних досліджень та витрати пов'язані з розглядом справи не оскаржується, а тому колегією суддів відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України в цій частині рішення не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року колегія суддів не вбачає.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська