Справа № 490/1372/14-ц
н/п 2/490/4821/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

06 листопада 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Кошевій О. С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 23.04.2008 року у загальному розмірі 1 738 477 грн. 36 коп., з яких: 120 712,46 доларів США (еквівалент 2 570 648 грн. 61 коп.) - заборгованість за тілом кредиту; 150 085,66 доларів США (еквівалент 3 196 169 грн. 58 коп.) - заборгованість за відсотками; 781 536 грн. 28 коп. - пеня; 47 781 грн. 19 коп. - три відсотки річних від суми простроченого тіла кредиту; 36 грн. 33 коп. - три відсотки річних від суми прострочених відсотків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/1372/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Кошевій О. С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 200 891,36 дол. США (еквівалент 1 605 724 грн. 64 коп.) за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.04.2008 року, укладеним між сторонами, звернути стягнення на предмет іпотеки 1) житловий будинок № 16 по вул. Комсомольській у м. Миколаєві; 2) квартиру АДРЕСА_1; 3) квартиру АДРЕСА_2; 4) квартиру АДРЕСА_3 шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно.

До початку розгляду справи по суті від представника позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову, якою ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.04.2008 року у загальному розмірі 1 605 724 грн. 64 коп., з яких: 964 854 грн. 69 коп. заборгованість за тілом кредиту; 640 859 грн. 95 коп. заборгованість за відсотками.

У подальшому представник позивача надав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, та в остаточній редакції вимог просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.04.2008 року (далі Кредитний договір) у загальному розмірі 6 596 171 грн. 99 коп., з яких: 120 712,46 доларів США (еквівалент 2 570 648 грн. 61 коп.) - заборгованість за тілом кредиту; 150 085,66 доларів США (еквівалент 3 196 169 грн. 58 коп.) - заборгованість за відсотками; 781 536 грн. 28 коп. - пеня; 47 781 грн. 19 коп. - три відсотки річних від суми простроченого тіла кредиту; 36 грн. 33 коп. - три відсотки річних від суми прострочених відсотків.

В обґрунтування своїх вимог Банк посилався на те, що між ПАТ «Дельта Банк» та громадянином України ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту, однак відповідач належним чином зобовязання за договором не виконав, у звязку з чим у нього перед Банком виникла заборгованість у зазначеному вище розмірі.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила про їх задоволення з підстав, зазначених у позові. При цьому окремо наголошувала на тому, що Кредитний договір Банком було укладено саме з громадянином України ОСОБА_2, а не з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2

Відповідач та його представник у судовому засіданні вимоги позову не визнали. При цьому посилалися на те, що зобовязання за вказаним договором були включені до загального реєстру (п'ята черга) вимог кредиторів в ході ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_2; на користь ПАТ «Дельта Банк» було розподілено кошти у розмірі 232 595 грн. 50 коп. (ухвала Господарського суду Миколаївської області від 26 грудня 2012 року), а ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24 вересня 2013 року кредиторські вимоги позивача були погашені на підставі ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Враховуючи викладене, відповідач та його представник вважали, що оскільки вимоги за Кредитним договором були погашені в ході ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_2, слід відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вивчивши доводи позову та письмових заперечень, дослідивши матеріали та обставини справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

23 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого за всіма правами та обов'язками в результаті зміни найменування став ПАТ «УкрСиббанк») та громадянином України ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк зобовязується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті (дол. США) в розмірі 132 000 дол. США (еквівалент 666 600 грн.), а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, визначених у даному Договорі. Кредит надавався у формі кредитної лінії, ліміт якої встановлювався у загальному розмірі кредиту (п. 1.1), шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № 5101 у Банку.

Позичальник зобовязався повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з Додатком № 1 до договору, але не пізніше 20 квітня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або відповідної угоди між сторонами (п. 1.2.2).

За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів встановлювалася процентна ставка у розмірі 14% річних із можливістю перегляду кожного наступного місяця (п. 1.3.1).

Цільове призначення кредиту для особистих (споживчих) потреб ОСОБА_2 (п. 1.4 Кредитного договору).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого (п. 2.1) продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець погоджується придбати Права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити Ціну купівлі. Згідно з Актом від 02.04.2012 року прийому передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами продавець передав, а покупець прийняв документи щодо стягнення заборгованості з боржників, у тому числі зі ОСОБА_2 за кредитним договором № 0. При цьому, право вимоги за Договором купівлі-продажу прав вимоги переходило до ПАТ «Дельта Банк» у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

04 грудня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» за вих. № 9124925_04.12.2013 на адресу ОСОБА_2 було направлено вимогу про погашення заборгованості, у якій, серед іншого, було повідомлено відповідача про відступлення первісним кредитором права вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк», а також вказано реквізити для сплати заборгованості.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, враховуючи, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, а новий кредитор надіслав на адресу відповідача письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги із вказівкою грошової вимоги (кредитний договір № 0) та реквізитами нового кредитора, суд приходить до висновку, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги належного виконання зобовязання ОСОБА_2 за Кредитним договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. ст. 1046, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своїм характером відносини, що виникли між сторонами, є зобовязальними правовідносинами. Так, відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

АКІБ «УкрСиббанк» свої зобовязання за Кредитним договором виконав належним чином у вигляді надання відповідачу кредитної лінії, перерахувавши 23 квітня 2008 року кошти у розмірі 132 000 дол. США (еквівалент 666 600 грн.) поточний рахунок Позичальника № 5101 у Банку. В той же час, відповідач належним чином взяті на себе зобовязання перестав виконувати належним чином, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед новим кредитором (ПАТ «Дельта Банк») за тілом кредиту у розмірі 120 712,46 доларів США (еквівалент 2 570 648 грн. 61 коп.).

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Це тягне за собою передбачені законом або договором правові наслідки, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 1.3.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від основної ставки, - з дня виникнення простроченої суми основного боргу і до погашення такої заборгованості. Таким чином, у відповідача перед ПАТ «Дельта Банк» виникла заборгованість за відсотками у розмірі 150 085,66 доларів США (еквівалент 3 196 169 грн. 58 коп.).

Крім того, Кредитним договором передбачена також відповідальність Позичальника за порушення умов договору. Так, відповідно до п. 4.1 Кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або її частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Підставою для виникнення у кредитора права на неустойку є невиконання або неналежне виконання боржником свого зобовязання. Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконував належним чином своє зобовязання перед ПАТ «Дельта Банк», у звязку з чим останній має право на стягнення з відповідача пені у передбаченому договором розмірі, а саме у розмірі 781 536 грн. 28 коп.

Законодавством також передбачено фінансову відповідальність боржника за невиконання ним належним чином грошового зобовязання. Так, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що між сторонами не було погоджено інакший, аніж 3% річних, розмір фінансової санкції за порушення ОСОБА_2 грошового зобовязання, суд приходить до переконання, що у Банку виникло право стягнути з відповідача також 47 781 грн. 19 коп. як три відсотки річних від суми простроченого тіла кредиту, а також 36 грн. 33 коп. як три відсотки річних від суми прострочених відсотків.

Таким чином, враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що загальний розмір заборгованості, який виник у ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.04.2008 року, складає 1 738 477 грн. 36 коп., з яких: 120 712,46 доларів США (еквівалент 2 570 648 грн. 61 коп.) - заборгованість за тілом кредиту; 150 085,66 доларів США (еквівалент 3 196 169 грн. 58 коп.) - заборгованість за відсотками; 781 536 грн. 28 коп. - пеня; 47 781 грн. 19 коп. - три відсотки річних від суми простроченого тіла кредиту; 36 грн. 33 коп. - три відсотки річних від суми прострочених відсотків.

В той же час, суд не може погодитися із посиланнями відповідача та його представника на те, що заборгованість ОСОБА_2 була погашена в ході ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_2, з огляду на таке.

Так, Кредитний договір № 0 від 23.04.2008 року було укладено АКІБ «УкрСиббанк» із громадянином України ОСОБА_2 При цьому, як вбачається із матеріалів справи, вказаний договір є Договором про надання споживчого кредиту із цільовим призначенням кредиту - для особистих (споживчих) потреб ОСОБА_2

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення Договору) споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Споживачем, в силу п. 22 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 11 вказаного Закону договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

В той же час, постановою Господарського суду Миколаївської області від 22 січня 2010 року ФОП ОСОБА_2 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У подальшому, Господарський суд Миколаївської області за заявою ПАТ «УкрСиббанк» включив кредиторські вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до реєстру вимог кредиторів, правонаступником за якими у ліквідаційній процедурі став ПАТ «Дельта Банк» (ухвала Господарського суду Миколаївської області від 28 лютого 2012 року).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26 грудня 2012 року було розподілено кошти від реалізації майна ФОП ОСОБА_2, у тому числі на користь ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 232 595 грн. 50 коп.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24 вересня 2013 року припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2, а визнані грошові вимоги кредиторів, у тому числі ПАТ «Дельта Банк» визнано погашеними.

Як вбачається із матеріалів справи, 26 грудня 2012 року на рахунок ПАТ «Дельта Банк» було перераховано 232 595 грн. 50 коп. в якості погашення кредиторської заборгованості за договором № 0 згідно з ухвалою суду від 26.12.2012 року (платіжне доручення № 3 від 26.12.2012 року). В той же час, ані відповідач та його представник, ані допитаний в якості свідка арбітражний керуючий ОСОБА_4, не надали суду доказів того, що в ході ліквідаційної процедури була погашена кредиторська заборгованість за договором №0 від 23.04.2008 року.

Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 22.09.2011 року) суб'єктом банкрутства (банкрутом) є боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена господарським судом. Суб'єктами банкрутства не можуть бути відокремлені структурні підрозділи юридичної особи (філії, представництва, відділення тощо), а також фізичні особи - підприємці за грошовими зобов'язаннями, що виникли безпосередньо у фізичної особи на підставах, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що відповідач отримував кредит в АКІБ «УкрСиббанк» безпосередньо як фізична особа (громадянин України) на споживчі цілі, тобто цілі, які не повязані із здійсненням ОСОБА_2 підприємницької діяльності. За такого, оскільки заборгованість, яка виникла у ОСОБА_2 як громадянина України за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.04.2008 року перед ПАТ «Дельта Банк» на теперішній час існує, відповідач належним чином умови договору не виконує, з нього на користь Банку підлягає стягненню вказана заборгованість у загальному розмірі 1 738 477 грн. 36 коп., з яких: 120 712,46 доларів США (еквівалент 2 570 648 грн. 61 коп.) - заборгованість за тілом кредиту; 150 085,66 доларів США (еквівалент 3 196 169 грн. 58 коп.) - заборгованість за відсотками; 781 536 грн. 28 коп. - пеня; 47 781 грн. 19 коп. - три відсотки річних від суми простроченого тіла кредиту; 36 грн. 33 коп. - три відсотки річних від суми прострочених відсотків.

Системний аналіз норм цивільного та господарського законодавства дає суду підстави вважати, що фізична особа як громадянин та фізична особа-підприємець як субєкт підприємницької діяльності за своїм правовим статусом є різними субєктами зобовязальних правовідносин. За такого, у випадку укладення договору із громадянином України, перехід його прав та обовязків за договором на фізичну-особу підприємця має здійснюватися за загальними правилами заміни сторін у зобовязанні. В той же час, відповідачем не було надано достатніх доказів того, що між Банком та ОСОБА_2 було укладено угоду про заміну боржника у зобовязанні, а саме лише клопотання з боку ПАТ «УкрСиббанк» про це до Господарського суду Миколаївської області, судом належним способом заміни сторони у зобовязанні бути визнано не може.

Крім того, важливою, на думку суду, обставиною є також надання відповідачу кредиту саме для споживчих цілей, що свідчить про те, що кредитор надавав вказані кошти за договором не для здійснення ОСОБА_2 підприємницької діяльності, а на особисті потреби.

Дослідивши усі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 23.04.2008 року у загальному розмірі 1 738 477 грн. 36 коп., з яких: 120 712,46 доларів США (еквівалент 2 570 648 грн. 61 коп.) - заборгованість за тілом кредиту; 150 085,66 доларів США (еквівалент 3 196 169 грн. 58 коп.) - заборгованість за відсотками; 781 536 грн. 28 коп. - пеня; 47 781 грн. 19 коп. - три відсотки річних від суми простроченого тіла кредиту; 36 грн. 33 коп. - три відсотки річних від суми прострочених відсотків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН