У Х В А Л А

17.11.2015 Справа №607/17126/15-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1-Р.В. подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, шляхом виділення позивачу земельної ділянки, площею 0,08 га для будівництва житлового будинку, яка знаходиться в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, відповідачу земельної ділянки, площею 0,1 га сільськогосподарського призначення, розташованої в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, визнання права власності на ? частину житлового-будинку по вулиці Котляревського, 26 в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві має бути зазначено докази, які підтверджують кожну обставину, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві має бути зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Позовна заява зазначеним вимогам не відповідає, оскільки:

Позивачем не зрозуміло викладені обставини на обґрунтування позовних вимог, зокрема щодо того, що сторони на місці старого будинку побудували новий, а саме не вказано, кому належить старий будинок, хто і коли здійснював його будівництво, не вказано коли і ким саме, і на якій підставі здійснювалося будівництво нового будинку, чи були наявні відповідні дозвільні документи на це будівництво, на якій земельній ділянці здійснювалося будівництво, кому на праві власності чи на якому іншому встановленому законом праві належить зазначена земельна ділянка. Жодних доказів з цього приводу в позовній заяві не зазначено.

Також не зазначено доказів про те, що сторони набули за час шлюбу земельну ділянку, площею 0,08 га для будівництва житлового будинку, яка знаходиться в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, та земельну ділянку, площею 0,1 га сільськогосподарського призначення, розташовану в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області

Крім цього, в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві не вказано ціни позову, хоч заявлено дві вимоги майнового характеру:

1) виділення позивачу земельної ділянки, площею 0,08 га для будівництва житлового будинку, яка знаходиться в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, відповідачу земельної ділянки, площею 0,1 га сільськогосподарського призначення, розташованої в селі Підгороднє, Тернопільського району Тернопільської області;

2) визнання за позивачем права власності на ? частину житлового-будинку по вулиці Котляревського, 26 в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Дійсної вартості спірних земельних ділянок та ? частини житлового-будинку, на які позивач просить визнати право власності, та відповідних доказів на підтвердження їх розміру в позовній заяві не зазначено.

При цьому посилання позивача на те, що в нього немає можливості визначити вартість нерухомого майна не обґрунтовано жодними доказами, зокрема, що позивач позбавлений можливості отримати ці відомості в субєктів, які вправі проводити оцінку майна (до прикладу, звертався до них з приводу надання такої оцінки, однак з обєктивних причин йому було відмовлено в цьому).

Визначення ціни позову та зазначення її у позовній заяві є обовязком позивача. Частина 2 ст. 80 ЦПК України, на положення якої покликається позивач, стосується випадків, коли визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо. Однак, позивач ціни позову не визначив, доказів про те, що на даний час не можливо встановити дійсну вартість спірного майна, в позовній заяві не зазначив.

Більше того, відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

При пред'явленні зазначеного позову позивачем сплачено 487 гривень 20 копійок судового збору.

Відповідно до з п.п. 1 п. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позивачем фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру, ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Таким чином судовий збір сплачено позивачем з порушенням вимог закону, оскільки при визначенні його розміру не враховано ціни позову.

З цих підстав ухвалою судді від 29 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжязалишено без руху і надано позивачу строк для виправлення зазначених недоліків позовної заяви. Строк для усунення недоліків судом визначено терміном пять днів із дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали судді від 29 жовтня 2015 року про залишення позовної заяви без руху позивач ОСОБА_1-Р.В. отримав особисто 06 листопада 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак у зазначений в ухвалі строк недоліки позивачем усунені не були.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України у випадку невиконання вимог ухвали про усунення недоліків заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З цих підстав, беручи до уваги, що недоліки, про необхідність усунення яких зазначено в ухвалі від 29 жовтня 2015 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя без руху позивачем не виправлені, позовна заява відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 121 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з правом її повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ч.ч. 2, 4, 5 ст.121, ст. 210, п. 3 ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294, ст. 296 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя вважатинеподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя