Справа №345/2863/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2015 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

в складі: головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Гладенкьої Л.Ф.

з участю: позивача ОСОБА_1

представники позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третьої особи Шарамайлюк Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Калуша цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Войнилівської селищної ради, третя особа: ДП «Калуське лісове господарство», про визнання права власності на квартиру суд -

в с т а н о в и в :

позивачі звернулися до суду із вищенаведеним позовом, свої вимоги мотивує тим, що в період з 01.08.1954р. року по 23.10.2006р. позивач ОСОБА_5 працював у галузі лісового господарства більше як 48 років в тому числі у тодішньому ДП „Брошнівський лісокомбінат" на різних посадах.

В 1981 році тоді ще державним підприємством „Брошнівський лісокомбінат" ОСОБА_5 і його сім'ї була надана в користування квартира зараз по АДРЕСА_2. Їхня сім'я з того часу користувалась даної квартирою і сплачувала за неї підприємству квартирну плату по день існування підприємства. В березні 1995 року ОСОБА_5 звернувся з заявою до ВАТ „Брошнівський лісокомбінат" про приватизацію даної квартири, яку розпочали робити.

Згідно ст.3 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація здійснюється шляхом /відчуження на користь громадян України/ у спосіб безоплатної передачі громадянам квартири з розрахунку санітарної норми 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю , а загальна площа квартири позивачів становила 79,6 м.кв., то відповідно безоплатно сім'ї ОСОБА_5 могли приватизувати на сім'ю з двох чоловік тільки 52 кв.м., різницю площі в 27,6 м.кв. необхідно було провести розрахунок при приватизації квартири цінними паперами - житловими чеками, одержаними для цієї мети, як це передбачено ст.4 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду".

Відповідно до постанови КМУ від 26.04.1993р. №305 „Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків" останні підлягають випуску у вигляді приватизаційних депозитних рахунків, порядок відкриття яких та здійснення з них платежів, регулювались Положенням про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків і здійснення з них платежів, затвердженим наказом Національного банку України від 15.03.93р. за №30.

Відповідно до цієї постанови житлові чеки - це приватизаційні папери, які засвідчують право власника на безоплатне одержання в процесі приватизації частки державного житлового фонду.

З метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховуються повна номінальна вартість житлових чеків громадян.

У процесі приватизації громадянами займаного житла відбувається списання коштів з їх приватизаційних депозитних рахунків на підставі приватизаційного платіжного доручення, яке підтверджує, що громадяни України або особа, яка має на це повноваження, доручає установі банку здійснити переказ належної суми зі свого депозитного рахунку на позабалансовий рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації.

З цією метою було виписано платіжне доручення за №321 від 12.04.1995 року, яким приватизаційні кошти ОСОБА_5 з його приватизаційного депозитного рахунку в установі Ощадбанку №6344/019 в с.Войнилів було перераховано належні суми приватизаційного органу в особі ВАТ „Брошнівський лісокомбінат", що підтверджується підписами директора та головного бухгалтера підприємства про зарахування цих коштів на балансовий рахунок підприємства.

Згідно довідки державного ощадного банку України від 28.12.2011р. за №1945 , житлові чеки гр.ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 використані в повному обсязі і проведені банком №6344/019 12.05.1995р. одержувачу коштів ВАТ „Брошнівський лісокомбінат" .

Після цього позивачам мали видати свідоцтво про право власності на приватизоване ними житло.

В червні 1995 року Брошніський лісокомбінат почав проводити реорганізацію підприємства і мав передати всю приватизаційну документацію місцевому органу приватизації по місцю знаходження житла.

З цього приводу ОСОБА_5 декілька раз звертався до керівництва підприємства за своїми документами по квартирі, але йому пояснювали поки не закінчиться ліквідація підприємства ніякі документи не видають .

Так як сім'я ОСОБА_5 проживала в цій квартирі то їх менше торбували ці документи, оскільки від них всі дії по приватизації були виконані.

Коли позивач вийшов на пенсію, то почав цікавитись документами на свою квартиру і звернувся до відділу приватизації житла при управлінні ЖКГ Калуської міської ради, який здійснює приватизацію житла по м. Калуша і Калуському р-ні з приводу чи не передавались приватизаційні документи ОСОБА_5 до відділу з ВАТ „Брошнівський лісокомбінат" .

12.01.2012р. була отримана відповідь, що ОСОБА_5 використано право на приватизацію житла по даній квартирі, проте оскільки ВАТ „Брошнівський лісокомбінат" в період з 1995 року по даний час не передав документів по приватизації квартири АДРЕСА_1, тому у видачі свідоцтва на право власності на цю квартиру було відмовлено. У зв'язку з цим позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав та просить його задоволити.

Представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить позов задоволити.

Представник позивачів ОСОБА_3 позов підтримав просить його задоволити.

Представник відповідача Войнилівськоїселищної ради Калуського району Івано-Франківської області у судове засідання не з'явився, однак подала до суду заяву в якій вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення, розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Представник третьої особи Шарамайлюк Г.І. в судовому засіданні просить в позові відмовити, мотивуючи тим, що вони не заперечують, щодо проживання в даному житлі сім'ї ОСОБА_5, проте вважають, що вся будівля по АДРЕСА_3 знаходиться у них на балансі, але документи, які б підтверджували про передачу їм цієї будівлі в них відсутні і не можуть документально це підтвердити.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він в 90 - роках працював гол.бухгалтером Брошнівського лісокомбінату, і йому відомо , що ОСОБА_5 з дружиною ОСОБА_6 з 1981 року проживали у житлові квартирі по АДРЕСА_2 , яку їм надав Брошніський лісокомбінат. На початку 1995 року почалася приватизація Брошнівського лісокомбінату, згідно закону України «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992 року .

Шляхом приватизації державне підприємство Брошнівський лісокомбінат було перетворено у ВАТ «Брошніівський лісокомбінат».

Під час приватизації майнового комплексу у приватизацію не входило майно підприємства, яке було віднесено до сфери соцкультпобуту, яке згідно Закону не підлягало приватизації. Він як головний бухгалтер даного підприємства, яке приватизовувалось, входив в комісію приватизації і добре пам'ятає, що приміщення соцкультпобуту не ввійшли у статутний фонд приватизованого підприємства ВАТ «Брошнівський лісокомбінат» . Виробничі приміщення, техніка , нежитлові приміщення, які були розташовані по районних центрах, де були структурні підрозділи лісокомбінату, розподілялись між лісгоспами . Зокрема до Калуського та Рожнятівського лісгоспів відійшло те майно, техніка, яка знаходилась у них , як структурних підрозділах.

Були підписані акти передачі цього майна між Брошнівським лісокомбінатом, який передавав це майно і лісгоспами, які його приймали. Дані акти , як він пам'ятає, він особисто з комісією відвозили на затвердження в Івано-Франківську ОДА, де житлові приміщення та соцкультпобут не передавався лісгоспам .

Пам'ятає, що стояло питання з квартирою в якій проживав їхній тоді працівник ОСОБА_5 з дружиною ОСОБА_6 , що її вирішили передати ОСОБА_5 на викуп шляхом приватизації.

З цією метою було виписано платіжне доручення за №321 від 12.04.1995 року , яким з рахунку ОСОБА_5 в установі Ощадбанку №6344/019 в с.Войнилів було перераховано належні суми на ВАТ „Брошнівський лісокомбінат" , що підтверджується підписами його, як головного бухгалтера та директора підприємства про зарахування цих коштів на балансовий рахунок підприємства для приватизації квартири.

В подальшому ОСОБА_9 мав отримати відповідні документи з підприємства, якими мали займатись юристи підприємства, а він як головний бухгалтер цим не займався, оскільки це не входило в його функції.

Чому не отримав правовстановлюючі документи на квартиру ОСОБА_5, йому невідомо, але знає, що вся документація на той час була в наявності, і дана квартира в подальшому вже не числилася за підприємство і не ввійшла в акти передачі майна Калуському лісгоспу, оскільки сам їх підписував зі сторони Брошнівського лісокомбінату.

Суд, вислухавши сторін, свідка, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в період з 01.08.1954р. року по 23.10.2006р. позивач ОСОБА_5 працював у галузі лісового господарства більше як 48 років в тому числі у тодішньому ДП „Брошнівський лісокомбінат" на різних посадах.

В 1981 році тоді ще державним підприємством „Брошнівський лісокомбінат" ОСОБА_5 і його сім'ї була надана в користування квартира зараз по АДРЕСА_2. Їхня сім'я з того часу користувалась даної квартирою і сплачувала за неї підприємству квартирну плату по день існування підприємства. В березні 1995 року ОСОБА_5 звернувся з заявою до ВАТ „Брошнівський лісокомбінат" про приватизацію даної квартири, яку розпочали робити.

З приватизаційного платіжного доручення за №321 від 12.04.1995 року, видно, що приватизаційні кошти ОСОБА_5 з його приватизаційного депозитного рахунку в установі Ощадбанку №6344/019 в с.Войнилів було перераховано належні суми приватизаційного органу в особі ВАТ „Брошнівський лісокомбінат", що підтверджується підписами директора та головного бухгалтера підприємства про зарахування цих коштів на балансовий рахунок підприємства(а.с.7).

Згідно довідки державного ощадного банку України від 28.12.2011р. за №1945 , житлові чеки гр.ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 використані в повному обсязі і проведені банком №6344/019 12.05.1995р. одержувачу коштів ВАТ „Брошнівський лісокомбінат" (а.с.8).

Згідно довідки архівного відділу Рожнятівської РДА від 23.06.2014р. бухгалтерські документи, журнали, книги реєстрації платіжних доручень ВАТ „Брошнівський лісокомбінат" на збереження до архіву відділу не здавав (а.с.17).

Згідно довідки ДП „Калуське лісове господарство" від 23.08.2011р. №197 встановлено, що на балансі підприємства рахується будівля по вул.Перемоги,4 в смт. Войнилів загальною площею 219 м.кв., житловий фонд за ними не рахується (а.с.9).

Як вбачається з технічного паспорта на вищевказаний будинок, виготовленого 02.12.2011 ОБТІ видно, що площа всієї будівлі становить 421,1 м.кв., площа першого поверху, де знаходиться квартира становить 186,6м.кв. з них 79,9 м.кв. площа квартири, а 107 не житлові приміщення контори.

На балансі у ДП „Калуське лісове господарство", згідно довідки ДП дана квартира не числиться, а числиться приміщення контори в цьому будинку, загальною площею 219 м.кв.

Таким чином площа квартири 79,6 м.кв. не входить у площу приміщення ДП „Калуське лісове господарство" і ця квартира на баланс не передавалася від ВАТ „Брошнівський лісокомбінат" під час ліквідації, так як Брошнівський лісокомбінат тоді у 1995 році почав приватизацію даної квартири на ОСОБА_5

Ці дані підтверджені також перевіркою державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області /КРУ/ проведеної на ДП „Калуське лісове господарство" по заяві ОСОБА_5 в грудні 2013 року, якою також встановлено, що спірна квартира не входить до балансу ДП „Калуське лісове господарство" і по жодних фінансових документах за ними не числиться та не облікується (а.с.14-16).

Згідно довідки Войнилівської селищної Ради будинок АДРЕСА_2 знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, яка ні за ким не закріплена (а.с.11).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 26.10.2012р. було визнано недійсним договір найму вищевказаного житла, який укладено між ОСОБА_5 та Калуським держлісгоспом (а.с.18-20).

Зокрема рішенням суду було встановлено, що „вселення та подальше проживання позивачки та ОСОБА_5 у квартирі на вулиці Перемоги,4 смт.Войнилів Калуського р-ну, є законним та таким, що не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб, в тому числі і ДП „Калуське лісове господарство".

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах зв'ялених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Третя особа ДП «Калуське лісове господарство» в судовому засіданні жодним чином не довела належність спірної квартири ДП Калуському лісгоспу, відсутності реєстраційного свідоцтва на право власності за ДП Калуський лісгосп та перебування її на балансі підприємства.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином законне володіння та розпорядження даною квартирою належить особам, які приймали участь у приватизації даної квартири, а саме позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки вони приватизували дану квартиру, шляхом повного використання житлових чеків для приватизації квартири, таким чином реалізували своє Конституційне право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду, як це вказує Закон України „Про приватизацію державного житлового фонду", який визначає правові основи приватизації житла, як один зі способів набуття його у власність.

На підставі ст.392 ЦК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд -

р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_6 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: