У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 23 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області

від 21 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 31 грудня 2011 року вона уклала з ОСОБА_4 шлюб, але фактично сторони вступили у шлюбні відносини з листопада 2010 року. У червні 2011 року вони придбали у власність квартиру АДРЕСА_1, де проживали разом з вересня 2011 року і вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дочка ОСОБА_6.

Також позивачка вказувала, що у жовтні 2013 року вона звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який задоволено рішенням від 02 грудня 2013 року. У період сумісного проживання із відповідачем до моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідачем за спільні кошти у листопаді 2011 року придбано за

15 тис. доларів США автомобіль марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2, та у липні 2011 року за 36 тис. доларів США автомобіль марки «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_1. Як їй стало відомо, відповідач, маючи у своєму розпорядженні свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, самостійно продав автомобілі, а гроші використав на свій розсуд.

Просила зобов'язати відповідача грошові кошти у сумі 203 745 грн покласти на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Київській області; визнати за нею право власності на Ѕ частини автомобілів марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2, та «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_1.; стягнути із відповідача грошову компенсацію у розмірі 203 745 грн, що складає Ѕ частини вартості автомобілів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 23 квітня 2015 року позов задоволено частково. У порядку поділу майна подружжя, що є об'єктом права спільна сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_4, визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частини автомобіля марки «Peugeot 3008», 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. У іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного Київської області від 21 липня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 23 квітня 2015 року у частині задоволення позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на Ѕ частини автомобіля та стягнення з відповідача грошової компенсації за Ѕ частини автомобіля не можуть бути заявлені одночасно, оскільки компенсація за частину вартості майна сплачується лише у разі визнання права власності на дане майно в цілому за одним із співвласників.

Також відсутні підстави для стягнення на користь позивачки Ѕ частини вартості автомобіля, оскільки автомобіль був реалізований відповідачем під час шлюбу із позивачкою.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 21 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік