Справа № 379/1172/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015 року Таращанський районний суд Київської області

в складі:

головуючого: Бойка М.Г.

при секретарі: Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої ДТП , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи тим, що 28 червня 2015 року близько 00 годин 20 хвилин з вини відповідача, який керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Тараща на вул. Видна Київської області, поруч з кафе «Польова кухня», перебуваючи в стані алкогольного спяніння і рухаючись заднім ходом, порушивши п.п. 2.9-а, 10.9 Правил дорожнього руху України, здійснив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить йому (позивачу) на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 542578. Розмір збитків внаслідок ДТП згідно висновку експерта-оцінювача від 30.07.2015 року № 27/07-ТЗ становить 12288,47 грн., яку і просив позивач стягнути на його користь з відповідача, а також стягнути з нього 9000 грн., спричиненої йому моральної шкоди, та судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. (+10 грн. банківська комісія), витрати по наданню правової допомоги в сумі 2319,90 грн., вартість проведених експертних досліджень у сумі 1220 грн. (Висновку № 27/07-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 30.07.2015 року, складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3 з урахуванням пального та відправлення телеграми відповідачу.

Ухвалою суду від 10.09.2015 року за письмовим клопотанням представника позивача до участі в розгляді даної справи в якості співвідповідача було залучено приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім». Дане клопотання було мотивоване тим, що 02.09.2015 року відповідач повідомив у судовому засіданні про наявність у нього страхового полісу АІ 8213618 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 20.06.2015 року між ним та ПрАТ «Київський страховий дім», приховавши на момент скоєння ДТП та після нього і до подання позовної заяви до суду факт наявності у нього страхового полісу. В звязку з чим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 та ПрАТ «Київський страховий дім» (солідарно) на його користь матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 12288 грн. та судові витрати, а моральну шкоду в сумі 9000 грн. стягнути тільки з відповідача ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги і просили суд стягнути лише з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 12288 грн. та судові витрати, а розмір моральної шкоди зменшили до 4000 грн..

Відповідач ОСОБА_2 та його представник, не заперечуючи обставин скоєння ним ДТП внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження в звязку з чим позивачу було завдано матеріальну шкоду, а також не заперечуючи, що вказана ДТП мала місце з його (відповідача) вини, позов не визнали, мотивуючи спочатку тим, що відповідачем по даній справі має бути ПрАТ «Київський страховий дім», повідомивши у судовому засіданні 02.09.2015 року про наявність у відповідача страхового полісу АІ 8213618 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 20.06.2015 року між ним та ПрАТ «Київський страховий дім» та те, що висновок № 27/07-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу позивача від 30.07.2015 року, складеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3 не може бути належним та допустимим доказом по даній справі, вважаючи що таким доказом може бути висновок судової автотоварознавчої експертизи щодо проведення якої клопотання позивачем та його представником при розгляді справи в суді не заявлялось. А після того, як в ході розгляду справи зясувалось, що відповідач ОСОБА_2 не виконав вимоги п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що водій транспортного засобу, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, як на заперечення проти задоволення позову посилалися на те, що розмір матеріальної шкоди, завданий внаслідок ДТП, не підтверджується належним та допустимим доказом, хоча відповідач в суді не заперечував того факту, що відразу після скоєння ДТП він погоджувався слатити позивачу 400 доларів США, але в даний час у нього таких коштів немає. Щодо моральної шкоди, то вважають, що позивачем не наданого жодного доказу того, що така шкода взагалі йому була заподіяна.

Представник ПрАТ «Київський страховий дім» в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслав заперечення на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» відмовити в повному обсязі в звязку з необґрунтованістю, оскільки відповідачем ОСОБА_2 не виконано обовязку щодо письмового повідомлення страховика про настання ДТП, передбаченого ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому будь-які витрати повязані з відшкодуванням позивачу шкоди, завданої в результаті ДТП, що мала місце 28.06.2015 року мають відшкодовуватись виключно завдавачем шкоди винуватцем вказаної ДТП ОСОБА_2.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 28 червня 2015 року близько 00 годин 20 хвилин з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_3 в м. Тараща на вул. Видна Київської області, поруч з кафе «Польова кухня», перебуваючи в стані алкогольного спяніння і рухаючись заднім ходом, порушивши п.п. 2.9-а, 10.9 Правил дорожнього руху України, здійснив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 542578, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Відповідно до постанови судді Таращанського районного суду Київської області від 09.07.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн..

Наведені обставини стверджуються копією постанови судді Таращанського районного суду Київської області, яка 20.07.2015 року набрала законної сили (а.с. 9).

Отже, як слідує з вищенаведеного, вказана ДТП мала місце з вини ОСОБА_2, чого не заперечував в судовому засіданні він сам та його представник.

Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, саме відповідач ОСОБА_2 з вини якого сталася дана ДТП, є відповідальним за спричинену позивачу в результаті ДТП шкоду.

Cудом також встановлено, що відповідно до Полісу № АІ 8213618 від 20.06.2015 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого до 19.06.2016 року, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_1, страхувальник - ОСОБА_2, страховик ПрАТ «Київський страховий дім», відповідно до полісу страховик несе відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, при цьому ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого) становить 100000 грн., а за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн., розмір франшизи - нуль грн..

Це слідує з копії вказаного полісу (а.с.47).

В п.п. 1.4, 1.7, 1.8 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розяснено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Отже, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на час скоєння ним вказаної вище ДТП була застрахованою.

За ст. 22 п. 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Проте відповідач ОСОБА_2 не виконав вимоги п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що водій транспортного засобу, причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, а тому будь-які витрати повязані з відшкодуванням позивачу шкоди, завданої в результаті ДТП, що мала місце 28.06.2015 року мають відшкодовуватись виключно завдавачем шкоди винуватцем вказаної ДТП ОСОБА_2, оскільки у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБУ зразка шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Згідно висновку експерта-оцінювача від 30.07.2015 року № 27/07-ТЗ, виконаного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу БМВ 530Д д.н.з. НОМЕР_4, складає 12288 грн. 47 коп., що стверджується копією цього висновку (а.с.14-26).

Як вбачається з висновку, спеціалістом визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, необхідних під час ремонту.

Висновок приймається судом до уваги, оскільки його виконано з дотриманням вимог законодавства, всі розрахунки обґрунтовані, то того ж, інших доказів щодо розміру спричинених позивачу збитків в результаті пошкодження його автомобіля суду не надано, як і не надано доказів, які б спростовували розрахунки, проведені спеціалістом, хоча відповідачу та його представнику під час судового розгляду справи неодноразово розяснювалися положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, зокрема і щодо наслідків вчинення або не вчинення процесуальних дій (заявити клопотання щодо призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення вартості завданих позивачу збитків внаслідок вказаної ДТП).

Згідно ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

А відповідно до ст. 29 Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Крім матеріальної шкоди, позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 4000 грн..

За ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що з вини відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, оскільки в результаті ДТП пошкоджено належний йому автомобіль, для відшкодування спричинених збитків він змушений витрачати додатково час та кошти, що призвело до зміни звичного для нього способу життя.

Спричинену позивачу моральну шкоду суд з урахуванням вимог розумності і справедливості залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача оцінює в розмірі 2000 грн., а тому його вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 грн. банківської комісії при сплаті судового збору, оскільки дана вимога не ґрунтується на вимогах закону, а також вартість пального за доставку транспортного засобу власним ходом на експертне дослідження з метою оцінки, завданих збитків у сумі 200 грн., оскільки позивачем не надано суду належного доказу на підтвердження цих витрат.

Позивач просив суд стягнути також з відповідача на його користь витрати за надання йому правової допомоги в сумі 4249 грн. 10 коп., на підтвердження цих витрат надано договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг, довідки-розрахунки та 4 квитанції про оплату витрат за надання правової допомоги.

Підстави та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано в ст.ст.79,84 ЦПК України.

Як розяснено в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

В даному випадку суду надано належне документальне підтвердження щодо сплати позивачем вказаної вище суми коштів. А тому його вимоги про стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню.

На підставі часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 2, 5, 8, 10, 15, 30, 57-61, 209, 213-215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 12288 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень, 2000 грн. моральної шкоди, 243 грн. 60 коп. судового збору, 4249 грн. 10 коп. витрат по наданню правової допомоги, 1020 грн. вартості проведених експертних досліджень (висновку № 27/07-ТЗ від 30.07.2015 року про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу).

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особою, що не була присутня у судовому засіданні з дня отримання копії цього рішення, апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області.

Повне рішення суду виготовлене 20 листопада 2015 року

Головуючий:ОСОБА_5