У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, рішення виконавчого комітету сільської ради незаконними та їх скасування, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на нього, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - на рішення апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати:

- свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яким посвідчується право власності ОСОБА_5 на домоволодіння АДРЕСА_1;

- рішення виконкому Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області від 25 січня 2012 року № 4 «Про оформлення права приватної власності» на вказане домоволодіння, визнати його об'єктом спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на Ѕ його частини.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 26 листопада 1999 року до 07 грудня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, під час якого була придбана земельна ділянка загальною площею 0,254 га, яка розташована по АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2013 року, ухваленим у справі про поділ спільного майна подружжя та визнання правочинів недійсними, за нею визнано право власності на Ѕ частини вказаної земельної ділянки, загальною площею 0,254 га. На даній земельній ділянці вона разом з ОСОБА_6 побудувала житловий будинок з надвірними господарськими спорудами.

У подальшому їй стало відомо, що на підставі рішення виконавчого комітету від 25 січня 2012 року № 4 «Про оформлення права приватної власності» ОСОБА_5 оформив право власності на належне їй з ОСОБА_6 домоволодіння на своє ім'я.

Вважає, що Маковищанська сільська рада Макарівського району Київської області, ухвалюючи це рішення, порушила її право власності, оскільки вказаний вище житловий будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і їй належить його Ѕ частини.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області 28 лютого 2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області від 25 січня 2012 року № 4, яким посвідчується право власності ОСОБА_5 на домоволодіння по АДРЕСА_1. Визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Маковищанської сільської ради Макарівського району Київської області від 25 січня 2012 року № 4 «Про оформлення права приватної власності» на вказане домоволодіння за ОСОБА_5 Визнано домоволодіння (житловий будинок з господарськими спорудами) по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності та визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини вказаного домоволодіння. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, Маковищанської сільської ради Макарівського району у рівних частинах з кожного на користь ОСОБА_4 судові витрати у сумі 4 766 грн 44 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, поданій представником ОСОБА_7, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із їх недоведеності. Зокрема, суд зазначив, що звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_4 посилається на ті ж обставини, які вже були встановлені заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2013 року, що набрало законної сили, і яким у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частини недобудованого житлового будинку було відмовлено.

Колегія суддів вважає висновки судів такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, згідно зі статтею 22 КпШС України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить стаття 60 СК України).

Частиною першою статті 25 КпШС України визначено, що якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя (аналогічні положення містить стаття 62 СК України).

Визначаючи правовий статус житла як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-606цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

З урахуванням наведеного та на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновку суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 - відхилити, рішення апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді В.А. Черненко

С.П. Штелик