Справа № 214/5838/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 листопада 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.

при секретарі - Бєліковій О.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором комісії, стягнення пені та моральної шкоди, третя особа ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом уточненим під час розгляду справи до ФОП ОСОБА_2 про стягнення коштів, який мотивує наступним.

10 грудня 2013 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір комісії, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання за дорученням позивача за виногороду здійснити продаж весільної сукні. За виконані послуги Комітент зобовязався виплатити Комісіонеру комісійну винагороду в розмірі 3500 грн. Відповідно до умов Договору комісії Комісіонер зобовязався перерахувати комітенту частину сум як оплати за сукню. 1212.2013 року сукня була продана ОСОБА_3, але відповідач кошти позивачу не перерахував, хоча мав це зробити не пізніше 3 днів. Вважає, що відповідач не виконав умови договору, тому просить стягнути 3500 грн. Також вказує на порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» тому просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 3% за період з 15.12.2013 року по 24.06.2014 року в розмірі 20160 грн. Крім того. Вказує на те, що діями відповідача його заподіяно моральну шкоду, оскільки неправомірними діями відповідача спричинено душевні хвилювання, які він оцінює в 5000 грн.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, крім доводів, зазначених у позові вказав на те, що 12.12.2013 року сукні була продана ОСОБА_3, однак відповідач кошти йому не виплатив, березня 2014 року відповідач приховував факт продажу, хоча був намір розірвати договір комісії та забрати сукню.. Відповідно до Додатку к Договору комісії 11.09.2015 року, сторони визначили, що Комісіонер зобовязується за дорученням Комітента за винагороду здійснити продаж весільної сукні за ціною не менш 3500 грн та не пізніше 3 днів з часу отримання коштів від покупця, перерахувати частину коштів Комітенту в розмірі 3500 грн. Просить позов задовольнити 3500 грн вартість сукні та 20160 грн пені та 5000 грн моральної шкоди. Судових витрат він не поніс.

Третя особа ОСОБА_3 раніше у судовому засіданні позов підтримала та зазначила на те, що в магазині відповідача для доньки вона придбала сукню за 4500 грн, з яких 900 грн вона внесла готівкою, а 3600 грн 12.12.2013 року перерахувала відповідачеві безготівково. Донька сукню забрала. Сукню не фабрична, впевнена в тому, що на фото її доньки та дружини позивача зображена одна й та сама сукня.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини не явки суду не повідомив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядкустатті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши позивача, третю особу, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне.

10 грудня 2013 року. між позивачем та відповідачем було укладено договір комісії, до якого 11.09.2015 року було укладено додаткову угоду, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання за дорученням позивача за виногороду здійснити угоду по проажу весільного плаття за ціною не нижче 3500 грн та протягом 3 днів після отримання від покупця коштів перерахувати комітенту 3500 грн.

Судом встановлено, що на виконання укладеного договору комісії, 12 грудня 2013 року відповідач отримав від покупця ОСОБА_3 3600 грн, однак протягом 3 днів частину цих коштів в розмірі 3500 грн позивачу не перерахував, чим порушив умови договору комісії. Тому ця суму підлягає стягнення.

Крім того, ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає стягнення пені в розмірі 3% вартості послуг за кожний день прострочки, якщо іншу не передбачено договором. Свої зобовязання відповідач мав виконати 14.12.2013 року, тобто починаючи з 15.12.2013 року позивач просить стягнути з відповідача пеню за 192 днів (часу звернення до суду) в розмірі 20160 грн. Суд вважає, що розрахунки розміру пені позивача є вірними, однак її розмір вважає неспівмірним позовним вимог та вигодячи з принципу розумності та справедливості зменшує розмір пені до 3500 грн.

Також позивачем заявлені позовні вимог про стягнення моральної шкоди, але всупереч ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено спричинення діями відповідача моральної шкоди, тому в задоволені цих позовних вимог має бути відмовлено.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 533, 555, 610, 629, 1167 ЦК України, ст.ст. 88,208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором комісії задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором комісії від 10.12.2013 року у розмірі 3500 грн (три тисяч пятсот) та пеню в розмірі 3500 грн (три тисячі пятсот), усього 7000 грн (сім тисяч).

В задоволені інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь держави судового збір в сумі 487 грн 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Ковтун Н.Г.