Справа № 520/1787/15-ц
Провадження № 2/520/2310/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О. ,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом комунального підприємства « Житлово-комунальний сервіс « Вузівський» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернулось комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс « Вузівський», і відповідно до позовної заяви, поданої в порядку ст. 31 ЦПК України, 12.06.2015 року ( а/с 161) просять суд стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка власників квартири АДРЕСА_1, розмірі 7408,19 грн., а також судові витрати у розмірі 243.60 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити з урахуванням наданих до суду довідки про заборгованість з 2008 року та актів виконаних робіт.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволенні позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення відсутністю договору між нею та ЖКС « Вузівський» , а також тим, що ЖКС « Вузівський» взагалі» на надає заявлених послуг, а утримання парадної та при домової території здійснюється власними силами та за власні кошти мешканців. Також відповідач просила застосувати строки позовної давності до вимог позивача.

Відповідач ОСОБА_2, до судового засідання не зявився, надав заперечення проти позову, стверджуючи що він не мешкає у зазначеному приміщенні з 2002 року, тому не є споживачем послуг, а утримання власності з взаємною згодою, покладено на ОСОБА_1, яка мешкає у вказаної квартирі.

Суд, проаналізувавши пояснення учасників процесу, та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено у судовому засіданні - згідно з розпорядженням міського голови №97-01р. від 28.01.2003 року « про передачу майна в повне господарське ведення комунальним підприємствам « Дирекція єдиного замовника « будинок №2/2 за адресою: м. Одеса, вул. Варненська ( який входить до складу фонду комунальної власності територіальної громади міста Одеси), переданий на баланс комунальному підприємству « Дирекція єдиного замовника « Вузівське».

Співвласниками квартири №109 у зазначеному будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно договору дарування від 28.11.1990 року (а/с 122). З 2002 року ОСОБА_2 у вищевказаної квартирі не мешкае. За взаємною згодою всі питання повязані із утримання майна покладені на ОСОБА_1 ( вказані обставини заявлені ОСОБА_2 та визнані ОСОБА_1 у судовому засіданні).

Відповідно до довідки про заборгованість по АДРЕСА_2 заборгованість по СДПТ з 01.01.2008 року по 01.01.2015 року складає 7363,96 грн., заборгованість за оплату вивозу сміття складає на 01.01.2015 року 19 грн., заборгованість за оплату користування антеною загального користування складає на 01.01.2010 року 25,23 грн. (а/с15). Доказами здійснення утримання дому та при домової території є надані представником позивача акти виконаних робіт (а/с 25-82).

Судовим наказом № 2-н - 3753 виданим Київським районним судом м. Одеси 14.11.2011 року, за заявою КП ЖКС « Вузівський», стягувалась заборгованість за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 у сумі 3762,19 грн. Судовий наказ скасовано ухвалою Київського районного суду №2-с/520/32/13 від 26.03.2013 року.(а/с 17).

Ствердження щодо неналежного надання житлово-комунальних послуг з боку позивача, або взагалі відсутності надання таких послуг не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні не надано жодного належного доказу ( актів, претензій, рішень суду и т.п.)

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Будинок №2/2 по вул. варненський у м. Одесі переданий на баланс Дірекції єдиного замовника « Вузівський», отже, позивач у цій справі є належним балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вдповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, на думку суду, доведене у судовому засіданні наявність правовідносин між КП ЖКС «Вузівський» та ОСОБА_1, щодо споживання житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем.

Сума заборгованості с урахуванням недоведеності у судовому засідання споживанням з боку відповідачки за користування антеною загального користування та наявною заборгованістю за вивіз сміття ( ОСОБА_1 у судовому засіданні надала докази сплати за визів сміття за зазначений період), судом встановлюється у розмірі 7363,96 грн.

Судом, приймається до уваги, що згідно вимог ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимоги про стягнення вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (ст.95, ст.96 Цивільного процесуального кодексу України).

З урахуванням наведеного подання у 2011 році заяви про видачу судового наказу з боку КП ЖКС « Вузівський» перервав термін позовної давності вимог до стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідачів.

Одночасно з цим, суд вважає доведеним у судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_2 не є споживачем зазначених у позові послуг у розумінні вимог Закону України « Про житлово-комунальні послуги», а тому вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Судові витрати, у розмірі 243,60 грн (а/с1,2), відповідно до положень ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги комунального підприємства « Житлово-комунальний сервіс « Вузівський» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь підприємства « Житлово-комунальний сервіс « Вузівський» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 7363 ( сім тисяч триста шістдесят три) гривні 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь підприємства «Житлово-комунальний сервіс « Вузівський» судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, якими не були присутніми у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Луняченко В. О.