Справа № 359/6890/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/6259/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 52 19.11.2015
У Х В А Л А

іменем України

19 листопада 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Гуль В.В.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2015 року у справі за позовомОСОБА_2 до Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України (Украерорух) про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати одноразової допомоги при звільненні,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що наказом МО України від 20 грудня 2014 року його підполковника ОСОБА_2 було звільнено з військової служби в запас за станом здоров'я. Наказом директора Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України від 23 грудня 2014 року його було звільнено з посади заступника керівника польотів районного диспетчерського центру РПС «Київцентренерго» із 24 грудня 2015 року.

Вказував, що при звільненні із Збройних Сил України він не отримав одноразову грошову допомогу, передбачену Законом України «По соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», у зв'язку з чим він звернувся до суду і постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 березня 2015 року бездіяльність ДП «Украерорух» щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 198932,75 грн. визнано протиправною та стягнуто із ДП «Украерорух» на його користь грошові кошти в розмірі 198932,75 грн. 29 травня 2015 року ці кошти були йому перераховані.

Вважає, що відповідач має виплатити йому індексацію грошового забезпечення, нараховану на дату виплати коштів відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати».Крім того своїми діями щодо відмови у виплаті допомоги, відповідач заподіяв йому моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 10000 грн. У зв'язку із наведеним, просив стягнути із відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків їх виплати в розмірі 79784,06 грн. та стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2015 року узадоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд помилково не застосував до спірних правовідносин Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», бо до складу грошового забезпечення позивача як військовослужбовця входять в тому числі одноразові грошові виплати, до яких відноситься і одноразова виплата при звільнені. Суд безпідставно відмовив у задоволенні моральної шкоди, бо факт провини відповідача у невиплаті грошових коштів встановлений постановою суду. Також суд порушив вимоги ст.213 ЦПК України.

Учасники справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

Позивач ОСОБА_2 до суду не з'явився, подав заяву про відкладення розгляду справи за сімейними обставинами, не надавши докази про поважність причин неявки, що згідно ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

В суді апеляційної інстанції представники відповідача ДП «Украерорух» проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що виплачені позивачу на підставі постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 березня 2015 року кошти в розмірі 198932,75 грн. мають разовий характер і на них не поширюються вимоги Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати».

Крім того, відмовляючи у стягненні моральної шкоди суд послався на недоведеність позову в цій частині.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Підставами позову, заявленими ОСОБА_2, є індексація грошового забезпечення відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати».

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III та Постановою КМУ від 21 лютого 2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабміну України від 20 грудня 1997 року № 1427 з послідуючими змінами і доповненнями) - компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток.

Таким чином, законодавством передбачена компенсація лише у випадку невиплати саме нарахованої заробітної плати, щодо розміру якої відсутній спір.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 березня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Украерорух», МО України позов задоволено частково. Визнано бездіяльність ДП «Украерорух» щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 198932,75 грн. протиправною, та стягнуто із ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 198932,75 грн.

Також судом встановлено, що вказані кошти в розмірі 198932,75 грн. були перераховані ОСОБА_2 29 травня 2015 року, що стверджується довідкою Ощадбанку (а.с.13).

За таких обставин, з огляду на те, що сплачені на виконання судового рішення кошти в розмірі 198932,75 грн. носять разовий характер і не підпадають під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати»за порушення строків виплати яких сплачується компенсація, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково не застосував до спірних правовідносин Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» безпідставні. Як вище вказувалося відповідно до положень вказаного Закону та Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати - компенсація за затримку виплати заробітку, передбачена лише щодо нарахованого та невиплаченого заробітку.

В даному спорі вбачається, що кошти в розмірі 198932,75 грн. не нараховувалися позивачу, а були предметом спору в адміністративній справі, поскільки відповідач ДП «Украерорух» взагалі заперечував проти їх виплати, посилаючись на те, що це має робити МО України. Наведені обставини встановлені рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 березня 2015 року. Отже, станом на момент звільнення позивача йому були виплачена всі суми, які були нараховані відповідачем, а тому підстав для застосування Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» у відношенні стягнутої на підставі судового рішення суми відсутні.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про безпідставність відмови у задовленні позову в частині стягнення моральної шкоди, бо факт провини відповідача у невиплаті грошових коштів встановлений постановою суду.

Суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні наведених вимог, поскільки позивач всупереч положенням ст.60 ЦПК України не надав суду передбачених ст.57 ЦПК України доказів, які б доводили факт заподіяння йому моральної шкоди в результаті невиплати допомоги при звільненні. Посилання апелянта на те, що даний факт встановлений постановою суду, безпідставні. Даною постановою встановлено протиправність дій відповідача щодо невиплати допомоги, проте відповідно до положень ст.60 ЦПК України позивач також має надати суду докази, які доводять факт завдання йому моральної шкоди, чого не зробив.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: