Справа № 2-175/2011 Головуючий у І інстанції Котенко Л.О.
Провадження № 22-ц/780/5911/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 26 18.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря Бобко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 грудня 2011 року у справі за поданням Державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и л а :

16 грудня 2011 року ВДВС Баришівського РУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2. Своє подання обґрунтував тим, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 21.04.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» 63 821,6 грн. Державним виконавцем відкрите виконавче провадження і боржнику запропоновано в строк до 9 листопада 2011 року самостійно виконати рішення суду. Боржник рішення суду не виконує, за викликом державного виконавця не з'являється, що є підставою для обмеження його виїзду за межі України.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 20 грудня 2011 року подання задоволено. ОСОБА_2 був тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, не викликав його в судове засідання, внаслідок чого відповідач не міг спростовувати доводи державного виконавця, викладені у поданні.

Крім того, наголошує на тому, що зміст подання не містить в собі інформації щодо ухилення боржника від виконання судового рішення. Державний виконавець не надав суду доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що на даний час державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу , якою у задоволенні подання державного виконавця відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 не виконує належним чином зобов'язання, покладені на нього виконавчим листом Баришівського районного суду, а тому є підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Проте до такого висновку суд прийшов передчасно, не встановивши обставин справи, які б доводи наявність такого ухилення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Положеннями п. 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року (з наступними змінами) передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, державний виконавець Баришівського ВДВС не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК України суд на зазначені положення закону та обставини справи належної уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

За таких обставин постановлена у справі ухвала не може вважатись законною й обґрунтованою, тому відповідно до ч.3 ст.312 ЦПК України вона підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 20 грудня 2011 р. скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції..

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді