Номер провадження 2/754/984/15
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2015 року

Деснянський районний суд у м. Києві в складі :

головуючого судді Мальченко О.В.

при секретарі Яремус-Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Надра» , ОСОБА_2 , 3-і особи : Служба у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації , Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві про захист прав споживачів , визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними ,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 р. позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів .

Заявлені вимоги мотивовані тим , що 02.11.2007 р. між нею та ВАТ «КБ «Надра» укладено кредитний договір, за умовами якого позивачу для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу № 5800з від 22.11.2007 р. був наданий кредит у сумі 118 244 , 35 доларів США на строк до 07 серпня 2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом . В якості забезпечення виконання визначених кредитним договором зобов'язань , 22.11.2007 р. між ВАТ «КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки , предметом якого є придбане нерухоме майно : 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що кредитний договір укладено з порушенням чинного законодавства, оскільки йому не була надана уся необхідна інформація щодо кредиту, сукупної вартості кредиту, всіх умов кредитування та іншої інформації, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів», а саме не повідомлено письмово про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними , у тому числі між зобов»язаннями споживача; суму на яку кредит може бути виданий ; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту ; варіант повернення кредиту, включаючи кількість платежів , їх частоту та обсяги ; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування . зазначені порушення , допущені з боку відповідача ВАТ « КБ «Надра» є оманою в розумінні п.2 ч.2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» . В укладеному між сторонами кредитному договорі не обумовлена відповідальність Банку . Також між позивачем та відповідачем ВАТ « КБ «Надра» не було досягнуто згоди про суму коштів , які позивач мала сплатити на погашення кредиту , з урахуванням відсотків , Банк не попередив позивача про валютні ризики під час виконання зобов'язань , що потягнуло за собою негативні наслідки для позивача . Вищезазначене свідчить про те , що Банк вчинив дії з використанням нечесної підприємницької діяльності із застосуванням відносно позивача засобів омани , чим порушив вимоги п.3 ст. 203 ЦК України , щодо забезпечення вільного волевиявлення учасника правочину . Також позивач зазначає про те , що банком було порушено порядок оформлення кредитного договору , зокрема останній був підписаний від імені Банку директором Лівобережної дирекції моніторингу ефективності та розвитку мережі філії Банку Київське РУ , а скріплений печаткою відділення № 6 Банку , яке не являється юридичною особою та не має права укладати правочини від імені Банку . Щодо визнання недійсним договору іпотеки, то позивач вказує на те , що на час укладення договору купівлі-продажу квартири позивач мала малолітню дитину , яка набула право користування квартирою . Однак на укладання такого правочину не надавалася згода органу опіки та піклування про , що відповідач ВАТ «КБ «Надра» також не повідомив позивача .

Виходячи з наведених у позовній заяві обставин позивач у позовних вимогах просить :

1.Визнати недійсним кредитний договір № 354/П/06/2007/840 від 22.11.2007 р. укладений між ОСОБА_1 та ВАТ КБ « Надра» .

2.Визнати недійсним договір іпотеки від 22.11.2007 р. укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

3.Застосувати правила недійсності правочинів та :

-виключити з Державного реєстру іпотек запис за 3 5803з про реєстрацію договору іпотеки від 22.11.2007 р. , укладеному між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

-зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

У поданій до суду заяві від 29.09.2015 р. позивач просить застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з неї на користь відповідача ВАТ «КБ «Надра» залишок боргу за кредитним договором у розмірі 90 831 , 66 дол. США .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з обставин , що викладені у позовній заяві .

Представники відповідача ВАТ «КБ «Надра» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав їх необґрунтованості . У поданих до суду письмових запереченнях представником відповідача зазначено про те , що позивачу були відомі усі умови кредитного договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили її прийняти їх на вкрай невигідних для себе умовах. Перед укладенням кредитного договору позивач мала можливість ознайомитися з усіма умовами договору , умови , що передували укладенню кредитного договору , визначені ч.2 ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів » були загальновідомою інформацією , доступні для ознайомлення за допомогою реклами , ЗМІ , інтернет-ресурсів Банку та роз»яснювались позивачу менеджером відділення перед укладенням договору . Позивачу були відомі усі умови кредитування та остання , будучи дієздатною особою , після попереднього ознайомлення із письмовим проектом договору , погодилась з ними та своїм підписом засвідчила укладення зазначеного договору . Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти та позичальник мав можливість передбачити зміну курсу гривні по відношенню до долара США та були відсутні перешкоди для отримання кредиту у національній

валюті . Що стосується укладання Договору іпотеки , то на час його нотаріального посвідчення малолітня дитина позивача не була власником майна , що виступає предметом іпотеки та не була зареєстрована в зазначеній квартирі , а тому дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину не вимагався .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився , про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином .

Представник 3-ої особи Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився , у листі від 09.02.2015 р. розгляд справи просив проводити без участі представника .

Представник 3-ої особи Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві в судове засідання не з»явився , про розгляд справи повідомлений .

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема відповідно до частин 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом встановлено, що 22.11.2007 р. між позивачем та відповідачем ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого на час розгляду справи є ПАТ КБ « Надра» укладено кредитний договір № 354/П/06/2007/840 , за умовами якого позивачу для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу за реєстровим № 5800з від 22.11.2007 р. щодо придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 надано кредит у сумі 118 244 , 35 дол. США на строк до 12.10.2032 року зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.12-15).

Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12, 39 % на рік.

Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору повернення суми кредиту здійснюється рівними платежами щомісячно у сумі 395 ,47 дол. США , починаючи з 12.12.2007 р.

Додатком №1 до кредитного договору, який є невід'ємною його частиною, розрахований графік повернення кредиту та сплати відсотків

З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 22.11.2007 р. між ВАТ КБ « Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.16-17) .

Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом позивач , як на підставу для визнання кредитного договору недійсним посилався на те, що йому не була надана уся необхідна інформація щодо кредиту, сукупної вартості кредиту, всіх умов кредитування та іншої інформації, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів», що в свою чергу свідчить про нечесну підприємницьку практику.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний

повідомити споживача в письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий ; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повергнення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки запропонованих схем кредитування.

Згідно положень частин 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У силу ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» оспорюваний кредитний договір містить суму кредиту, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячного платежу та строк повернення грошових коштів.

З матеріалів справи вбачається , що на час укладення кредитного договору сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема щодо відсоткової ставки за кредитним договором, а також порядку сплати кредиту, доказів того, що умови кредитного договору є несправедливими для позивача надано не було, оскільки при підписанні даного договору позивач ознайомився та погодився з його умовами.

Посилання позивача на його непоінформованість з умовами кредитування, спростовується особистим підписом позивача на кожній сторінці кредитного договору, відсутністю застережень та зауважень, що свідчить про його згоду зі всіма його умовами.

Посилання позивача про те , що на час укладення договору вона не мала часу для ознайомлення є необґрунтованим та недоведеним .

Також не ґрунтуються на вимогах законодавства посилання представника позивача на те, що дії банку свідчать про нечесну підприємницьку практику з огляду на наступне .

Згідно з вимогами частин 1, 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не доведено здійснення банком нечесної підприємницької практики, тому зазначені посилання є безпідставними.

З урахуванням встановлених по справі обставини та наданих сторонами доказів , проаналізованих у їх сукупності , суд також вважає недоведеним посилання позивача та його представника про те, що відповідач під час укладення кредитного договору ввів його в оману .

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки , ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу у діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

На виконання вимог ст.60 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що кредитний договір було укладено ним під впливом обману.

В судовому засіданні представник позивача як на доказ обґрунтованості заявлених вимог позивача посилався у тому числі і на висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № СЕ2015/058 від 24.07.2015 р. ( а.с. 112-140 ) .

Згідно вищезазначеного висновку встановлено фактичну заборгованість позивача по кредиту станом на 01.04.2015 р. , розмір сплачених позивачем коштів на виконання умов кредитного договору та фактичний розмір процентної ставки - 12, 39 % , яка відповідає розміру відсоткової ставки , що зазначена у п. 1.3.1 кредитного договору .

Наведеним висновком не встановлено та з матеріалів справи не вбачається , що на час укладення кредитного договору з боку відповідача існувало свідоме приховування таких обставин , як реальний розмір відсоткової ставки , сукупної вартості кредитного договору, вартості всіх сукупних послуг , інших фінансових зобов»язань споживача , порядку сплати кредити , а відтак і відсутні підстави вважати, що такими діями позивача було введено в оману.

Крім того , суд вважає , що в разі незгоди з умовами кредитного договору позивач міг скористатись своїм правом, визначеним ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Разом з тим, позивач не скористався своїм правом на відкликання згоди на укладення договору.

Позовні вимоги в частині визнання недійсним договору іпотеки від 22.11.2007

р. , який був укладений між ВАТ КБ « Надра» та ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з огляду на те , що судом не встановлено підстав для визнання недійсним кредитного договору в забезпечення виконання якого був укладений зазначений договір.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей » для вчинення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна .

Посилання позивача про те , що зазначений договір є недійсним з огляду на те , що останній був укладений без дозволу опіки та піклування є необґрунтованим , оскільки на час вчинення зазначеного правочину малолітня дитина позивача та відповідача ОСОБА_2 не мала права власності та користування предметом іпотеки - квартирою АДРЕСА_1 , а набула права користування зазначеною квартирою разом із батьками після укладення відповідного договору купівлі-продажу та його державної реєстрації .

Аналізуючи встановлені по справі обставини у їх сукупності , суд дійшов висновку про відсутність достатньо обґрунтованих та доведених підстав для задоволення позовних вимог та застосування наслідків недійсності правочинів .

Оскільки суд відмовляє позивачу у задоволені позовних вимог , понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають .

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 10,11,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Надра» , ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного договору № 354/П/06/2007/840 від 22.11.2007 р. та договору іпотеки від 22.11.2007 р. - відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з моменту його проголошення . Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення .

Суддя :

.