Справа № 159/2979/15-ц
Провадження № 2/159/1272/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 21 вересня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Окостень І.В.,

при секретарі Федчик К.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, з участю органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради, про надання дозволу на виготовлення дитині паспорта громадянина України для виїзду за кордон без згоди батька і надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків,

в с т а н о в и в:

08 червня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, уточнивши через представника у судовому засіданні позовні вимоги, просила надати дозвіл на виготовлення паспорта для виїзду за кордон та тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2, надати дозвіл на виїзд за межі України до Російської Федерації та Республіки Білорусь дитини без згоди і супроводу батька, в супроводі матері чи іншої уповноваженої особи, у період шкільних канікул дитини: з 26 жовтня по 01 листопада 2015 року, з 25 грудня 2015 року по 10 січня 2016 року, з 28 березня по 03 квітня 2016 року, з 28 травня по 26 липня 2016 року, тобто до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. Вимоги обґрунтовано тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем, спільна дочка ОСОБА_5 залишилася проживати з нею. Необхідність виїзду до вказаних країн зумовлена бажанням розширити світогляд дитини.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та пояснив, що позивач здійснює тимчасові поїздки до Російської Федерації і бажає, щоб дитина відвідала вказану країну, розширила свій світогляд та мала можливість спілкуватися з нею у період канікул. Виїзд до Російської Федерації здійснюється нею через Республіку Білорусь. Отримати у відповідача згоду на виїзд дитини за межі України не вдалося можливим.

Відповідач неодноразово змінював свою позицію щодо заявленого позову і зрештою не визнав його. Просив відмовити у вимогах позивача, оскільки в Російській Федерації відбувається війна. Також пояснив, що багато років не спілкується ні з дочкою, ні з її матірю.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд задовольнив позов з урахуванням уточнених позовних вимог у повному обсязі з таких підстав.

Сторони у справі з 1995 року по 06 березня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народили дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Такі обставини стверджуються наявним у матеріалах справи копіями свідоцтв шлюб, про розірвання шлюбу та про народження (а.с. 9-11).

Дитина проживає з позивачем, що слідує з пояснень представника позивача, відповідача та наявних у матеріалах справи копій виконавчого листа, відомостей державної виконавчої служби щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 (а.с.7,8,12).

ОСОБА_4 не досягла шістнадцятирічного віку.

Статтею 141 Сімейного кодексу (далі СК) України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання дитини. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Згідно з п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі Правила), виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 року № 152 (далі - Порядок), оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. Заява від другого з батьків не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства.

Тобто, для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, заява від другого з батьків не вимагається лише у двох випадках - якщо він є іноземцем або особою без громадянства. Відповідач, до таких осіб не належить та у встановленому законом порядку не подав заяву для оформлення паспорта і не надав згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон без його супроводу.

У ході розгляду справи відповідач заявляв про своє бажання надати указану заяву для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини без його супроводу, у звязку з чим судом надався відповідний час, проте таких дій відповідач не вчинив.

З пояснень представника позивача слідує, що позивач здійснює поїздки до міста Москви Російської Федерації, тимчасово там працює, виїзд до цієї країни здійснює через Республіку Білорусь, на даний позивач час там і перебуває. Метою отримання дозволу для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон для дитини і її тимчасового виїзду за кордон є необхідність розширення світогляду дитини, можливість спілкування дитини з матірю у період канікул.

Позивач надала нотаріально посвідчену заяву на імя ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про надання згоди виїзду дочки ОСОБА_4 у супроводі вказаних осіб до Російської Федерації і Республіки Білорусь в період з 05 липня 2015 року по 05 липня 2016 року (а.с.27).

Згідно з довідкою від 01 вересня 2015 року директора загальноосвітньої школи І ІІІ ступенів села Велицьк Ковельського району, де навчається ОСОБА_4, орієнтовно осінні шкільні канікули з 26 жовтня по 01 листопада 2015 року, зимові - з 25 грудня 2015 року по 10 січня 2016 року, весняні - з 28 березня по 03 квітня 2016 року, літні - з 28 травня по 31 серпня 2016 року.

Обмежень чи заборон, які унеможливлюють тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_4 за межі України, а також обставин, які б могли стверджувати, що такий виїзд буде здійснено всупереч інтересам дитини, у ході розгляду справи не встановлено і такі відповідачем суду не наведені. Єдиною обставиною, на яку як на підставу для відмови у задоволенні вказаних вимог вказав відповідач, - є те, що в Російській Федерації відбувається війна. Проте, доказів на підтвердження такої обставини не надано.

Наведене свідчить про те, що тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_4 за кордон до Російської Федерації і Республіки Білорусь у супроводі матері чи іншої уповноваженої нею особи у період канікул дитини відповідає її інтересам.

Вимоги позивача про надання дитині дозволу на тимчасовий виїзд за межі України у період усіх канікул одночасно суд вважає обґрунтованими, оскільки як встановлено у ході розгляду справи, звернення позивача безпосередньо перед канікулами із окремим позовом на виїзд дитини в один конкретний період може унеможливити таких виїзд. Так, у даній справі позивач звернувся із позовом до суду 08 червня 2015 року і у звязку із заочним розглядом справи, переглядом заочного рішення, розглядом справи після скасування заочного рішення та ухваленням даного рішення, неповнолітня ОСОБА_4 так і не отримала можливості виїхати за кордон у період літніх канікул 2015 року.

Таким чином, позовні вимоги з урахуванням поданих уточнень підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати.

На підставі ст. ст. 313 ЦК України, ст. ст. 141, 150 Сімейного кодексу України, п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, п. 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_3, а також уповноваженій нею у встановленому порядку особі, дозвіл на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон її дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька дитини ОСОБА_2.

Надати громадянину України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації і Республіки Білорусь у супроводі матері ОСОБА_3 чи уповноважених нею осіб без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 у період шкільних канікул дитини: з 26 жовтня по 01 листопада 2015 року, з 25 грудня 2015 року по 10 січня 2016 року, з 28 березня по 03 квітня 2016 року, з 28 травня по 26 липня 2016 року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_8