АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7207/15 Головуючий 1-ї інстанції - Оксененко В.А.
Справа № 643/595/15-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглядаючи відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк» або Банк), третіх осіб - ОСОБА_2, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Широкової В.А. (надалі - ПН ХМНО Широкова В.А.), в якому просив визнати недійсним кредитний договір №HAE2GA00000034 від 17.12.2007року, укладений мін ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», та зобов'язати ПН ХМНО Широкову В.А. зняти заборону на відчуження квартири та виключити з державного реєстру іпотек запис про обтяження майна іпотекою. Вирішити питання про судові витрати.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 17.12.2007р. між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №HAE2GA00000034 (надалі - кредитний договір), відповідно якого він отримав кредит в розмірі 22 000,00дол. США, зі сплатою 11,04% річних, з терміном повернення до 16.12.2027року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 17.12.2007року між ним, Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є - однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 25,90кв.м, житлової площею 13,60кв.м, яка належить ОСОБА_2 на праві власності. Вважає, що кредитний договір укладений із суттєвим порушенням чинного законодавства, оскільки при укладанні договору Банк не надав йому повну інформацію про умови надання кредиту в частині суми страхування (не наданий детальний розпис загальної, сукупної вартості із зазначенням процентної ставки, порядком обчислення процентних доходів, перелік, розмір і база розрахунку всіх комісій), не наданий графік погашення кредиту, у т.ч. в частині платежів по страхуванню.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити, з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Вовк О.Ю. проти задоволення позову заперечував, вказавши, що 17.12.2007року при укладанні кредитного договору Банком були виконані всі вимоги чинного законодавства, порушень Закону, утому числі, перелічені позивачем в позові, допущено не було. ОСОБА_1 підписав угоду за власним бажанням; вся інформація, у тому числі, графік платежів, була доведена до відома позичальника, міститься безпосередньо у самому тексті Договору; укладені договори відповідають Закону та прав позивача не порушують. На цей час набули чинності судові рішення стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості позивача по кредитним зобов'язанням.

Треті особи: ОСОБА_2 та ПН ХМНО Широкова В.А. не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ч.2 ст.16 ЦК України, який не є вичерпним.

Судовим розглядом встановлено, що 17.12.2007року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №HAE2GA00000034, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 22 000,00дол. США, зі сплатою 11,04% річних, з терміном повернення до 16.12.2027року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором у цей же день, тобто 17.12.2007року між Банком та ОСОБА_2, ОСОБА_1, було укладено договір іпотеки, предметом якого є - однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 25,90кв.м., житлової площею 13,60кв.м., яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 30 липня 1999року за №5-99193371.

Згідно положень ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною, (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-6 ст.203 ЦК України, а саме в момент вчинення правочину.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Як свідчать матеріали справи, при укладанні кредитного договору сторонами було дотримано вимоги, які необхідно для його дійсності, що встановлені ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (Банком укладено кредитний договір і на його підставі позивачу видано грошові кошти у відповідності із наявними у відповідача ліцензіями Національного банку України на цей вид діяльності); особи, які вчиняли правочин мали необхідний обсяг цивільної дієздатності (кредитний договір укладено повноважними особами); волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, про що свідчать підписи сторін договору, правочин вчинено у встановленій законом - письмовій формі, він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (позивачем отримані кошти на власні потреби).

Кредитний договір відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно надання повної та своєчасної інформації щодо сукупної вартості кредиту, умови кредитування. Він містить найменування сторін, предмет договору, визначено права та обов'язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність сторін, термін дії договору й порядок зміни умов договору.

Розділом 7 цього договору визначено розмір кредиту та відсоткову ставку, а також порядок її зміні, строк на який він наданий та порядок погашення заборгованості.

Відповідно до п.6.5 кредитного договору детальний опис загальної вартості кредиту вказаний у Додатку №1 до цього договору. Він же є графіком погашення кредиту.

Позивач отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо надання кредиту, в тому числи щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) Банку, які пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також щодо розміру щомісячних платежів та орієнтованої вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів), про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 у графі «позичальник». Будь-яких застережень з боку позивача кредитний договір не містить.

Крім того, як убачається із змісту п.6 іпотечного договору іпотекодавець з умовами кредитного договору ознайомлений.

Таким чином, твердження позивача, що кредитний договір суперечить вимогам ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», а саме Банком не надано жодних доказів про інформацію щодо вартості кредиту, відсоткової ставки, його структури та механізму нарахування чергового платежу, тому підлягає визнанню недійсним, колегією суддів не приймаються, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тому підстав його задоволення колегія суддів не вбачає.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з додержанням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -