У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Креді агріколь банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство «Креді агріголь банк» звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що є правонаступником акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк», з яким 27 серпня 2008 року ОСОБА_1 уклав кредитний договір, за умовами якого останній отримав 90 000 дол. США зі сплатою 14,10 % річних за користування кредитом строком погашення до 26 серпня 2018 року. На забезпечення виконання зобов'язань 27 серпня 2008 року між банком, позичальником та ОСОБА_2 укладено договір поруки, а між банком та ОСОБА_2 договір іпотеки. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором утворилася заборгованість, яка станом на 2 грудня 2013 року складає 476942 грн 47 коп. Посилаючись на наведене, просило задовольнити позов.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 476 942 грн 47 коп., із яких: прострочена заборгованість за кредитом - 13 114 грн 91 коп., нараховані відсотки - 6 053 грн 34 коп., прострочені відсотки - 15 229 грн 54 коп., пеня - 236 грн 4 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 27 серпня 2008 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Креді агріголь банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав 90 000 дол. США зі сплатою 14,10 % річних за користування кредитом строком погашення до 26 серпня 2018 року.

На забезпечення виконання зобов'язань 27 серпня 2008 року між банком, позичальником та ОСОБА_2 укладено договір поруки, а між банком та ОСОБА_2 договір іпотеки.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором утворилася заборгованість, що станом на 2 грудня 2013 року складає 476942 грн 47 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок кредитора повернути кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Таке право банку передбачене п. п. 3. 2. 6, 3. 2. 7 кредитного договору.

Враховуючи те, що на час звернення з позовом існувала прострочена заборгованість по чергових платежах, що давало підстави для дострокового стягнення всієї суми заборгованості і частини, що залишалася, як це передбачено умовами договору та ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, суди дійшли правильного висновку про задоволення позову.

Сплата після подання позову коштів на погашення частини заборгованості не може свідчити про відновлення порушеного права позивача і бути підставою для відмови у позові.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем пропущено позовну давність підлягають відхиленню, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 подавалась заява про її застосування.

Доводів в частині вирішення позову про стягнення заборгованості з поручителя касаційна скарга не містить, тому законність ухвалених у цій частині судових рішень колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова