У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 16 вересня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого суддів: за участю: позивача представника позивача представника відповідача Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., ОСОБА_4, ОСОБА_5, Савон А.В., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_9 до Державного авіаційного підприємства «Україна», третя особа - генеральний директор Державного авіаційного підприємства «Україна», про поновлення на роботі, стягнення розрахункових коштів, оплати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Державного авіаційного підприємства «Україна» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року, в с т а н о в и л а: У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 29 липня 2004 року її було прийнято ту на посаду бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу Державного авіаційного підприємства «Україна» (далі - ДАП «Україна»). 31 травня 2014 року вона отримала від відповідача попередження про майбутнє звільнення з посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 08 серпня 2014 року в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

На підставі наказу ДАП «Україна» № 132/о по особовому складу від 08 серпня 2014 року її звільнено з роботи.

Позивач зазначала, що вона є бортпровідником третього класу, має 946 годин загального нальоту, спеціальність присвоєна згідно із стандартами ІКАО, що підтверджується свідоцтвом 8Т № 006134 від 09 серпня 2004 року Державного департаменту авіаційного транспорту, має чинні допуски на повітряні судна: ТУ-134 з 29 липня 2004 року, ІЛ-62 з 30 червня 2005 року, МІ-8 з 24 жовтня 2008 року згідно з довідкою ДАП «Україна» про наявні кваліфікаційні відмітки, отримувала сертифікати ЦТПП «Градієнт» про проходження курсів навчання за програмою «Аварійно-рятувальна підготовка», Головного навчального та сертифікаційного центру цивільної авіації України про закінчення курсів періодичної підготовки бортпровідників, має кваліфікацію спеціаліста з фінансів і техніка-технолога, стаж роботи у ДАП «Україна» більше 10 років, у неї відсутні порушення трудової дисципліни і наявні заохочення за сумлінну працю. Посилаючись на викладене, вважає, що відсутні зміни в організації виробництва, підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, для її звільнення не було, також відповідачем не враховано її переважне право на залишення на роботі, відповідач не запропонував їй іншу роботу та порушив порядок оформлення звільнення, а тому просила суд поновити її на посаді бортпровідника в ДАП «Україна» з дати звільнення - 08 серпня 2014 року, стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду 5000 гривень. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року позов задоволено. Ухвалено поновити ОСОБА_9 на посаді бортпровідника в ДАП «Україна» з 08 серпня 2014 року. Стягнуто з ДАП «Україна» на користь ОСОБА_9 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08 серпня 2014 року та моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання. Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2015 року стягнуто з ДАП «Україна» на користь ОСОБА_9 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08 серпня 2014 року по 20 листопада 2014 року в сумі 29 463 гривні 57 копійок. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. У касаційній скарзі ДАП «Україна» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача та представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що звільнення позивача відбулось з порушенням чинного законодавства та її законних прав, у зв'язку з чим дійшов висновку про поновлення ОСОБА_9 на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судами встановлено, що на підставі наказу ДАП «Україна» № 163/о ОСОБА_9 прийнято на роботу до ДАП «Україна» на посаду бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу з 29 липня 2004 року. 20 березня 2014 року Державне управління справами повідомило ДАП «Україна», що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» управлінням запропоновано Кабінету Міністрів України залишити для виконання спеціальних авіаперевезень п'ять повітряних суден ДАП «Україна»: три літаки (Аіrbus А-319-115, Ан-74ТК-300Д, Ан-148-100) та два вертольоти (МІ-8МТВ-1 2002 та 2003 років випуску), решту повітряних суден планується передати з управління Державного управління справами або списати в найкоротший термін. Для здійснення експлуатації п'ятьох вказаних повітряних суден запропоновано ДАП «Україна» вжити невідкладних заходів щодо суттєвого зменшення видатків на утримання підприємства, оптимізувати структуру та штатний розпис ДАП «Україна» шляхом зменшення персоналу до мінімальної необхідної кількості, яка може забезпечувати виробничий процес підприємства. Наказом ДАП «Україна» від 15 травня 2014 року № 136 введено в дію з 15 травня 2014 року нову організаційну структуру та новий штатний розпис підприємства, затверджені 07 травня 2014 року та погоджені Державним управлінням справами, та начальнику відділу кадрів ДАП «Україна» доручено забезпечити згідно з вимогами чинного законодавства проведення змін у особовому складі підприємства відповідно до нового штатного розпису відповідно до результатів комісії по вивільненню працівників у зв'язку із скороченням штату, яка була створена на підставі наказу від 28 березня 2014 року № 93 «Про утворення тимчасової комісії ДАП «Україна», а також скасовано штатний розпис, введений в дію з 01 грудня 2013 року, та зміни до нього. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2014_05_20/pravo1/KD0001.html?pravo=1> трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 06 листопада <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_1998_05_25/pravo1/VS92011.html?pravo=1>1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_1998_05_25/pravo1/VS92011.html?pravo=1>» (зі змінами) роз'яснив, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 <nau://ukr/322-08|st40/> КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st49-2> про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судами встановлено, що згідно з протоколом засідання тимчасової комісії від 21 липня 2014 року № 13, утвореної на підставі наказу від 28 березня 2014 року № 93, розглянуто клопотання генерального директора щодо працевлаштування працівників служб, в тому числі служби бортпровідників льотного комплексу, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці та постановлено звільнити ОСОБА_9 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 30 травня 2014 року ОСОБА_9 персонально попереджено про майбутнє звільнення з 08 серпня 2014 року відповідно до наказу ДАП «Україна» від 15 травня 2014 року № 136 «Про введення в дію нової організаційної структури та штатного розпису ДАП «Україна» та від 21 травня 2014 року № 140 «Про попередження працівників про заплановане вивільнення у зв'язку і змінами в організації виробництва і праці. Згідно з ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до Правил видачі свідоцтв авіаційному персоналу в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 07 грудня 1998 року № 486 (далі - Правила), підтвердженням кваліфікації бортпровідника щодо допуску до повітряних суден, які експлуатуються підприємством, є наявність свідоцтва бортпровідника повітряного судна, яке дає його власнику право виконувати функції бортпровідника на будь-яких типах повітряного судна, на яких власник свідоцтва повинен продемонструвати рівень знань та умінь. Типи повітряних суден, на яких власнику свідоцтва бортпровідника дозволяється здійснювати права, вказуються у додатку до нього. Згідно з пп. 6.1.2.2.1 п. 6.12 Правил свідоцтво бортпровідника, термін дії якого не скінчився, дає його власнику право виконувати функції бортпровідника на будь-яких типах повітряних суден, на яких власник свідоцтва повинен продемонструвати рівень знань та умінь, наведених у п. п. 6.12.2.2 (права власника свідоцтва та умови здійснення таких прав) та 6.12.1.4 (досвід). Відповідно до пп. 6.12.2.2 п.6.12 Правил типи повітряних суден, на яких власнику свідоцтва бортпровідника дозволяється здійснювати права, вказуються в цьому свідоцтві. Кваліфікаційні вимоги ставляться до бортпровідників відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 17 липня 2002 року № 488, узгодженого з Міністерством праці та соціальної політики України. Вказані вимоги включають в себе обов'язкову наявність свідоцтва бортпровідника повітряного судна. Відповідно до даного Довідника кваліфікація бортпровідника підтверджується свідоцтвом бортпровідника та визначається наступними критеріями: типами повітряних суден, на яких бортпровіднику дозволяється здійснювати свої повноваження; класами, що присвоюються бортпровіднику та загальним нальотом годин. Для підвищення рівня безпеки польотів та культури обслуговування пасажирів застосовується обов'язкова система класності бортпровідників. Як вбачається з матеріалів справи, на день звільнення позивач мала допуски на повітряні судна: ТУ-134 з 29 липня 2004 року, ІЛ-62 з 30 червня 2005 року, МІ-8МТВ-1 з 24 жовтня 2008 року; 3 клас бортпровідника та загальний нальот годин - 946. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» залишено для виконання спеціальних авіаперевезень п'ять повітряних суден: три літаки (Аіrbus А-319-115, Ан-74ТК-300Д, Ан-148-100) та два вертольоти (МІ-8МТВ-1 2002 та 2003 років випуску). Дійшовши висновку про переважне право на залишення позивача на роботі, як такої, що має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці порівняно з іншими працівниками, суд першої інстанції не з'ясував чи підтверджує наявне в матеріалах справи свідоцтво ST № 006134 (а.с. 24) рівень кваліфікації позивача, не перевірив наявність додатку до свідоцтва бортпровідника, в якому зазначаються типи повітряних суден, допуск на які має право власник свідоцтва, та не врахував, що на день звільнення позивач мала кваліфікацію про допуск на вертольоти МІ-8МТВ-1, у той час як залишені на роботі працівники мали допуски на кілька повітряних суден: вертольоти МІ-8МТВ-1 та літак типу сімейства А-320 (А-319), а також не перевірив чи дотримано відповідачем вимоги ст. 49-2 КЗпП України щодо наявності роботи на підприємстві за відповідною професією чи спеціальністю позивача та чи пропонувалась їй інша робота. Поряд з цим, судом першої інстанції не встановлено, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди, не враховано роз'яснення, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема те, що в позовній заяві має бути зазначено докази, які підтверджують визначений розмір моральної шкоди. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув та належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Державного авіаційного підприємства «Україна» задовольнити частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко