22-ц/775/1108/2015(м)
Головуючий у 1-ій інстанції Артеменко Л.І.
Категорія 34 Суддя - доповідач Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2015 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі :

Головуючої - Ткаченко Т.Б.

Суддів - Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.

За участю секретаря - Зливка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до житлово-комунального підприємства «Житло «Центр» про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої залиттям квартири, зобов'язання провести ремонтні роботи за апеляційною скаргою житлово-комунального підприємства «Житло «Центр» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з вказаним позовом до житлово-комунального підприємства «Житло «Центр» (далі ЖКП «Житло «Центр»), в якому просили стягнути з відповідача на їх користь майнову шкоду, пов'язану з пошкодженням внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1, в сумі 15000 грн., у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., а також зобов'язати відповідача здійснити ремонтні роботи ливневки і даху будинку над квартирою позивачів, судові витрати покласти на відповідача.

Посилались на те, що є власниками зазначеної квартири, яка розташована на 9 поверсі дев'ятиповерхового будинку, який обслуговує відповідач та повинен належним чином здійснювати ремонтні роботи. Однак, починаючи з січня 2012 року над квартирою позивачів після дощу і танення снігу протікає дах та ливневки, що призвело до залиття квартири. Позивачки неодноразово звертались до відповідача із заявами про необхідність проведення ремонтних робіт даху над квартирою та побілки залитої стелі. Внаслідок бездіяльності відповідача протягом 2013-2014 років пошкодження квартири щороку збільшувались, а саме, стін, шпалер, дверей, підлоги в двох жилих кімнатах, пошкоджені меблі, предмети побуту, особисті речі, одяг, книги, не працює електропроводка в залі та частково у спальні. Позивачі живуть в неналежних санітарних умовах, постійному дискомфорті, оскільки на стінах виникли цвіль та плісень, в квартирі постійна підвищена вологість та запах вогкості, через що погіршилось їх самопочуття, відносини в родині, стали обмежені у спілкуванні зі знайомими, бо не можуть в таких умовах приймати гостей.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ЖКП «Житло «Центр» на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 9936,66 грн., на відшкодування моральної шкоди 2000 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору 243,60 грн., по оплаті експертизи 900 грн., разом 13080,26 грн.

Стягнуто з ЖКП «Житло «Центр» на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 4968,33 грн., на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., на відшкодування понесених судових витрат по оплаті експертизи 900 грн., судового збору 6,40 грн., разом 6874,73 грн.

В решті позовних вимог відмовлено за їх необґрунтованістю.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2015 року виправлено описку, допущену в даному рішенні, виключено з описової частини рішення суду після абзацу першого текст «що зі, змушені були приймати додаткові заходи для організації життя. ОСОБА_4 просила стягнути на її користь вартість відновлювального ремонту квартири 5787,54 грн., а ОСОБА_5 вартість ушкодженого майна 2820 грн., придбаних за власні кошти матеріалів для ремонту труб центрального опалення 135,30 грн., ліків 96,15 грн., на відшкодування моральної шкоди - 30000 гривень та судові витрати.».

Не погоджуючись з рішенням суду і посилаючись в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, відповідач ЖКП «Житло «Центр» просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, звернулись із заявою про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ЖКП «Житло «Центр» - Ярошенко І.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, заперечення представника позивачів - ОСОБА_7, та представника позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_8, які просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Правомірність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 (відшкодування вартості предметів побуту, пошкоджених внаслідок залиття та перебування в сирій квартирі та зобов'язання відповідача провести ремонтні роботи ) не є предметом даного апеляційного оскарження, в зв'язку з чим законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині апеляційною інстанцією не перевіряється виходячи з меж перегляду справи в порядку апеляції.

Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування заподіяної майнової і моральної шкоди, суд дійшов до висновку, що саме внаслідок невиконання відповідачем покладених ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на нього обов'язків сталися неодноразові затоплення квартири позивачів і, як наслідок спричинення їм шкоди. Права позивачів були порушені з вини відповідача і підлягають судовому захисту шляхом стягнення з нього грошових сум на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Також суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів вартість відновлюваного ремонту, яка складає 14905 грн., враховуючи частки позивачів у праві власності на квартиру.

Стягуючи грошову компенсацію в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд виходив з того, що ушкодженням нерухомого майна позивачів внаслідок неодноразового затоплення атмосферними опадами через невжиття заходів для проведення ремонту покрівлі будинку на протязі тривалого часу - більше двох років, позивачам дійсно спричинена моральна шкода.

При визначенні розміру грошового відшкодування за спричинену моральну шкоду кожному з позивачів, суд врахував вимоги розумності та справедливості, обставини спричинення шкоди, глибину душевних страждань, їх тривалість, характер додаткових зусиль для організації життя, відсутність іншого житла у ОСОБА_2, вимушеність протягом тривалого часу жити в квартирі в умовах підвищеної вологості, із зацвілими шпалерами на стінах, вкритих грибком, та прийшов до висновку, що достатньою компенсацією душевних страждань ОСОБА_2 є 2000 грн., ОСОБА_3 1000 грн.

З такими висновками суду не можна не погодитись.

Згідно ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач має довести, що йому така шкода завдана.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, закріплено в ст.23 ЦК України, а підстави для такого відшкодування передбачені ст.1167 цього Кодексу.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_2 станом на час виникнення спірних правовідносин є власником 2/3 частин, а позивачка ОСОБА_3 - власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка розташована на 9 поверсі дев'ятиповерхового будинку (а.с.220-221, 222, 223).

Між сторонами існують договірні відносини з приводу утримання будинку, позивачі заборгованості за послуги з утримання будинку не мають. Будинок перебуває на балансі відповідача та утримується ним, що визнано сторонами в суді.

Судом також встановлено, що починаючи з 2012 року, після атмосферних опадів квартира позивачів неодноразово заливалась дощовою водою, що призводило до руйнування стіни, її покриття та стелі, а також міжкімнатних дверей та лутки, внутрішньої електропроводки, що визнається сторонами і підтверджено актами обстеження квартири від 24 жовтня 2012 року (а.с.7), 14 серпня 2013 року (а.с.8), 24 вересня 2013 року (а.с.9), 06 січня 2015 року (а.с.35), 15 січня 2015 року (а.с.37), висновком будівельно-технічної експертизи № 8 від 3 серпня 2015 року (а.с.52-60).

В зазначений період позивачі кілька разів на рік звертались до відповідача зі скаргами з приводу затоплення їх квартири через протікання покрівлі будинку та вимагали проведення ремонту покрівлі будинку, однак їх звернення залишались без належного реагування до 2015 року, оскільки проведені ремонтні роботи в 2012 році не були якісними, не усували причину затікання атмосферних опадів під покрівлю будинку, що також визнано сторонами. Лише під час перебування справи в суді були проведені ремонтні роботи, після яких протікання покрівлі не виявлено, про що свідчать акти обстеження від 26 травня 2015 року та 28 серпня 2015 року (а.с.67, 68).

Судом встановлено, що факт ушкодження квартири позивачів після випадіння атмосферних опадів внаслідок протікання покрівлі будинку протягом 2012-2014 років підтверджується доказами і не оспорюється сторонами.

Згідно з актом ЖКП «Житло «Центр» від 24 жовтня 2012 року перевірки квартири АДРЕСА_1, складеного у присутності ОСОБА_3 на підставі усного звернення, встановлено, що в залі на стелі маються остаточні сухі сліди залиття приблизно 1,5 м2. Працівниками ЖКП «Житло «Центр» у весняний період виконувався ремонт ливневої каналізації над даною квартирою, питання залишається на контролі до випадіння рясних атмосферних опадів (а.с.7).

Відповідно до акту ЖКП «Житло «Центр» від 14 серпня 2013 року встановлено, що на момент обслідування в квартирі маються сліди залиття з покрівлі: в залі на стелі та стені приблизно 1,1 м2, в спальні на стелі та стіні суміжної із залом приблизно 1,5м2. Роботи з усунення течі з покрівлі внесені у план, графік до кінця 2013 року (а.с.8).

Актом ЖКП «Житло «Центр» від 24 вересня 2013 року, складеного на підставі звернення ОСОБА_3 № М-104-1.1 від 06 серпня 2013 року, встановлено, що маються сліди залиття з покрівлі в залі та спальні на стелі по «хребтовій балці». Маються потьоки на стіні в залі біля дверей (шпалери приблизно 1,0 х 2,5). В акті також зазначено, що силами ЖКП «Житло «Центр» буде виконаний поточний ремонт покрівлі над квартирою 61 у другому півріччі 2013 року (а.с.9).

Матеріалами справи підтверджується, що в період з 01 березня 2012 року по 15 січня 2015 року позивач ОСОБА_3 неодноразово зверталась по відповідача із заявами, в яких просила направити ремонтну бригаду для усунення течі на даху та ливневки у зв'язку з залиттям її квартири, а також майстра для складання акту та усунути наслідки залиття квартири, за результатами яких відповідачем складались акти (а.с. 4- 9, 35, 37).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Статтею 24 даного Закону передбачено права та обов'язки балансоутримувача. Балансоутримувач має право:1) здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; 2) визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; 3) укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; 4) приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; 5) здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; 6) звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Балансоутримувач зобов'язаний: 1) укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; 2) утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); 3) вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства; 4) забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; 5) забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; 6) забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо проведення в 2012 році ремонту ливневої каналізації та наявність великої кількості заяв жильців будинків, які обслуговує ЖКП «Житло «Центр», на ремонт дахів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідач є баласноутримувачем жилого будинку АДРЕСА_1, що підтверджується паспортом жилого фонду (а.с.211), не забезпечив належну експлуатацію та утримання майна, внаслідок чого відбулось залиття квартири позивачок. Останній не ініціював проведення капітального ремонту даху будинку, в якому розташована квартира позивачів, у разі, якщо проведення поточного ремонту не усувало пошкодження даху та ливневої каналізації, до Управління житлово-комунального господарства Маріупольської міської ради з цього питання відповідач не звертався.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 03 серпня 2015 року залиття квартири відбулося в результаті течі покрівля над балкою, що розташована між приміщенням № 6 та № 7, пошкодження отримали приміщення № 6 та № 7. Вартість ремонтно-відновлюваних робіт та матеріалів, необхідних для проведення ремонту з метою усунення пошкоджень у квартирі АДРЕСА_1 складає 14905 грн. (а.с.52-60).

Відповідно до дослідницької частини висновку під час огляду квартири були виявлені такі пошкодження: - в залі сліди потьоків на стелі, стінах, пошкодження дверного блоку, паркету; - в спальні сліди потьоків на стелі, стіні, пошкодження паркету.

Визначений експертом розмір вартості ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів, необхідних для проведення ремонту з метою усунення пошкоджень у квартирі позивачів, відповідачем не оспорювався, на його спростування будь-яких доказів останній не надав.

Колегія суддів не може також погодитися і з доводами апеляційної скарги відносно не надання експертом у висновку будівельно-технічної експертизи відповіді на третє питання, поставлене в ухвалі суду про призначення експертизи, а саме про дійсний реальний розмір заподіяної позивачам шкоди та про те, що цей висновок містить описки, оскільки експертом в п. 2 висновку будівельно-технічної експертизи від 03 серпня 2015 року визначена вартість ремонтно-відновлюваних робіт та матеріалів, необхідних для проведення ремонту з метою усунення пошкоджень у квартирі позивачів, яка була прийнята до уваги судом, та відповідно до якої суд визначив розмір заподіяної позивачам шкоди.

Представник відповідача, як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, погодився з розміром заподіяної позивачам шкоди, будь-яких клопотань щодо призначення додаткової або повторної експертизи, не заявляв.

Допущені в експертному висновку описки, були з'ясовані судом першої інстанції під час дачі пояснень експертом.

Відповідно до ст.11 ЦК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.57 ЦК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Отже, вина відповідача у залитті квартири позивачок, які мали місце у 2012 року, 2013 року, 2015 року підтверджується актами, складеним комісією ЖКП «Житло «Центр», в яких відображено, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталось з вини ЖКП «Житло «Центр», працівники якого проявили бездіяльність щодо належного виконання обов'язків з утримання у належному стані покрівля (даху) будинку. Висновок будівельно-технічної експертизи узгоджується з даними щодо залиття квартири позивачок, відображені в актах та їм визначено обсяг і вартість пошкоджень квартири позивачок.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року (з подальшими змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно до п.9 даної Постанови потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна та робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Частина 3 статті 386 ЦК України передбачає можливість відшкодування майнової та моральної шкоди, що була заподіяна порушенням права власності. Зазначена норма закріплює таке право за всіма власниками, незалежно від того, якими діями було заподіяно шкоду праву власності власника, та які засобі захисту ним застосовуються.

Заподіяна з вини відповідача майнова шкода в сумі 14905 грн. правильно судом була стягнута на користь позивачок в частках, які відповідають їх часткам у праві власності на квартиру.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснено в п.9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи свій позов в частині відшкодування моральної шкоди, позивачки посилались на те, що внаслідок залиття квартири з вини відповідача було пошкоджено їх майно, залиття квартири відбувалось неодноразово.

Враховуючи обставини заподіяння позивачам шкоди, а також вимоги розумності, справедливості, колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції стосовно розміру відшкодування моральної шкоди. Ті обставини, що позивачка ОСОБА_2 не зареєстрована в зазначеній вище квартирі, а позивачка ОСОБА_3 відповідно до пояснень представника відповідача в ній не проживає, не впливає на рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди.

Наведені апелянтом процесуальні порушення, допущені судом, а саме: зазначення в описовій частині рішення осіб і їх вимоги, які не є стороною у даній справі, не встановлення судом в судовому засіданні особи позивачки ОСОБА_3 та не роз'яснені їй прав, продовження розгляду справи судом 24 вересня 2015 року, після оголошення перерви до 16 жовтня 2015 року, без скасування попередньої ухвали про оголошення перерви на зазначену дату рішення, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки ці порушення не призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу житлово-комунального підприємства «Житло «Центр» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді : Л.І.Песоцька

Є.Є.Мальцева