справа №489/5380/15-ц
номер провадження 2/489/2550/15
Рішення

Іменем України

19 листопада 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» (далі - ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект») про скасування рішення комісії по трудовим спорам, визнання наказу незаконним та його скасування

встановив:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати рішення комісії з трудових спорів від 10.07.2015, скасувати та визнати незаконним наказ № 61-01-с від 26.06.2015 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

У позові вказав, що наказом № 61-01-с від 26.06.2015 йому оголошено догану. 10.07.2015 рішенням комісії з трудових спорів його заяву про зняття дисциплінарного стягнення залишено без задоволення, а виданий відносно нього наказ без змін. Посилаючись на допущення комісією грубих порушень при розгляді його заяви та на неправомірність накладеного дисциплінарного стягнення, позивач просив скасувати рішення комісії з трудових спорів та наказ.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення вимог заперечувала, вказуючи на правомірність застосування дисциплінарного стягнення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Статтею 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно статей 148,149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За змістом цієї норми підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Водночас наслідки порушення враховуються при визначенні тяжкості дисциплінарного проступку та виборі дисциплінарного стягнення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при оголошенні догани ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 працює на ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект»з 16.11.2004 та обіймає посаду слюсаря-ремонтника 5 розряду у Лабораторії ремонту програмного обладнання (далі-ЛРПО).

Наказом від 26.06.2015 № 61-01-с йому оголошено догана за порушення пунктів 2.1, 5.2 Типової робочої інструкції та пунктів 3.1.1, 3.1.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку, без зазначення в резолютивній частині наказу конкретних порушень.

З констатуючої частини наказу вбачається, що підставою застосування дисциплінарного стягнення стала відмова ОСОБА_1 від отримання 03.06.2015 «карточки завдання» на ремонт станків: Speroni, інвентарний номер 104; F-102, інвентарний номер 08476; R-72, інвентарний номер 08513; С-500, інвентарний номер 09174; VTL-2000, інвентарний номер 010456; FKrSRS, інвентарний номер 010280; WNH-9В, інвентарний номер 08976; САМ5, інвентарний номер 09977.

Наведений факт відображено в докладних записках начальника БРГПО ОСОБА_4 від 03.06.2015, копіях листів журналів ТОіР і робіт БРГПО з 02.06.2015 по 04.06.2015 та акті про відмову отримати виробниче завдання від 03.06.2015.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення у позивача 09.06.2015 були відібранні письмові пояснення.

Після ознайомлення з наказом, 03.07.2015 позивач оскаржив його до комісії з трудових спорів. Заяву просив розглянути за його відсутності та скасувати оспорюваний наказ.

Повісткою та довідкою військкомату підтвердив, що з 08.07.2015 по 20.07.2015 він проходив медичне обстеження, що представник відповідача не оспорювала.

Рішенням комісії по трудовим спорам від 10.07.2015 в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено, а накладене дисциплінарне стягнення визнано обґрунтованим.

Вказане рішення було направлено ОСОБА_1 поштою і його він отримав 30.07.2015, а 07.08.2015 звернувся до суду, що підтверджується відміткою поштового відділення на конверті.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, які повинні бути підтвердженні належними і допустимими доказами з дотриманням вимог статей 57-59 ЦПК України. За положеннями частини четвертої статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач пояснив, що картки «Завдання на ремонт» він отримав у свого безпосереднього керівника ОСОБА_5, якому висказав недоліки по їх заповненню. У журналі про отримання карток не розписувався, оскільки це не входить до його посадових обовязків та не передбачено положеннями, що діють на підприємстві.

Фактичне отримання карток підтвердив відеофіксацією, зробленою на мобільний телефон, копію якої за його клопотанням долучено до справи і оглянуто в судовому засіданні.

Заперечуючи проти доводів позивача представник відповідача пояснила, що позивач неодноразово відмовлявся від отримання карток «Завдання на ремонт», не приймає участі в нарадах, які проводяться безпосереднім його керівником ОСОБА_5 та на яких доводяться планові та інші завдання працівникам підрозділу, відмовляється від ознайомлення з типовою робою інструкцією слюсаря-ремонтника та іншими інструкціями і положеннями, що діють на підприємстві, та неодноразово порушував трудові обовязків.

На підтвердження правомірність оголошення догани, представник відповідача вказувала на Інструкцію по заповненню картки «Завдання на ремонт» для робітників і спеціалістів ЛРПО, виконуючих ремонт програмного обладнання в цехах заводу, яка затверджена головним механіком ОСОБА_6 18.04.1990.

Дію положень наведеної Інструкції на теперішній час підтвердила довідкою ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 18.11.2015 № 17/1-10861, за підписом першого заступника генерального директора головного інженера НВК ОСОБА_7

Таким чином, наведені докази спростовують доводи позивача про втрату чинності зазначеною Інструкцією та про відсутність на підприємстві актів, якими врегульовано ведення картки «Завдання на ремонт».

Із змісту Інструкції вбачається, що картка «Завдання на ремонт» заповнюється диспетчером після отримання виклику і передається в ремонтне бюро виконавця. Для підвищення оперативності виконаних робіт дозволяється первинне заповнення картки начальником відповідного бюро або уповноваженим ним відповідальним працівником. У відповідних графах картки вказується найменування бюро (БРГПО, БРТС, БРУС, БРФСС), № цеху, модель станка, його інвентарний номер, дата і час заявки.

Початком ремонту є час передачі картки виконавцю або повідомлення по телефону відомостей про заявку. Закінченням ремонту є час завершення випробування обладнання після ремонту. Час початку і закінчення ремонту обладнання підтверджується підписом замовника у відповідній графі.

У пунктах 1- 4 Інструкції прописано дії виконавця робіт по виконанню поставленого завдання, здачі виконаної роботи замовнику, передачі оформленої картки начальнику бюро для підведення результатів роботи за зміну та перевірки якості заповнення картки і подальшої її передачі диспетчеру ЛРПО.

Як вбачається з Інструкції її положення не передбачають ведення журналу видачі картки виконавцю та обовязкового отримання карток працівником під підпис.

За клопотанням сторін в якості свідків були допитані ОСОБА_5, безпосередній керівник позивача, та інженери ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Свідки пояснили, що ОСОБА_5 підійшов до робочого місця ОСОБА_1 та запропонував йому підійти до його столу і отримати картки, від чого той відмовився. Однак, через деякий незначний час підійшов до столу ОСОБА_5 взяв карточки, висказав свої зауваження по їх оформленню та покинув приміщення цеху.

З пояснень сторін та вказаних свідків також вбачається, що між позивачем і ОСОБА_5 склалися неприязні стосунки, які мають тривалий характер. Причиною цьому, як вказував позивач, стало безпідставне зменшення розміру його заробітної плати та невиконання ОСОБА_5 своїх функціональних обовязків.

Частиною першою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Із оспорюваного наказу вбачається, що єдиною підставою накладення дисциплінарного стягнення є відмова ОСОБА_1 отримати 03.06.2015 картки «Завдання на ремонт», про що безпосереднім керівником складені доповідні записки, зроблено відмітки про відмову вжурналів ТОіР і робіт та складено акт про відмову.

Проте, вказане спростовується поясненнями позивача, відеофіксацією та показаннями свідків, які підтвердили фактичне отримання карток позивачем, а відсутність обовязкового отримання карток під підпис спростовується Інструкцією від 18.04.1990.

Інших конкретних підстав, що вказували на порушенням позивачем посадових обовязків, наказ не містить, а загальне посилання в його резолютивній частині на порушення типової інструкції слюсаря-ремонтника та правил внутрішнього розпорядку з урахуванням наведеного, не дає підстав вважати про вчинення позивачем інших проступків, оскільки їх не відображено в наказі.

Доводи позивача про неналежне оформлення карток, суд до уваги не приймає оскільки вони не мають значення для вирішення даного спору, крім того заповнення карток відповідає вимогам Інструкції по їх веденню.

За таких обставин, оцінюючи наявні в справ докази в їх сукупності та надаючи оцінку правомірності застосування дисциплінарного стягнення, суд вважає оспорюваний наказ неправомірним, оскільки при розгляді питання про накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем не зясовано всіх обставин, зокрема те, що позивач отримав картки «Завдання на ремонт», а отримання їх під підпис не передбачено локальними актами підприємства.

Оскільки наказ є неправомірним, відповідно він підлягає скасуванню.

Вимога про скасування рішення комісії з трудових спорів задоволенню не підлягає, оскільки після скасування судом оспорюваного наказу рішення комісії не має юридичного значення.

Так як позивач звільнений від сплати удового збору, а вимоги задоволено частково, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» від 26.06.20154 № 61-01-с про оголошення догани ОСОБА_1.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

У іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В. Коваленко

Повний текст рішення

підписано 19.11.2015.