Провадження № 2/202/3155/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Галагана А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № ODXRRC02250094 від 28.03.2008 року у розмірі 133 078,61 грн.; з ПАТ Акцент банк, ОСОБА_1 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з ОСОБА_1 стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200,00 грн. та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № ODXRRC02250094 від 28.03.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 23 106,58 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.03.2011 року. Проте, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1про стягнення заборгованості, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2015 року, заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2013 року скасовано та призначено справу для розгляду в загальному порядку.

При новому розгляді справи представник позивача відповідно до заяви від 16.10.2015 року просив слухати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання у справі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення, причини неявки суд не повідомив. Надав суду заперечення проти позову. Відповідно до якої просив суд відмовити в задоволені позовних вимог позивача та застосувати до спірних правовідносин позовну давність.

Представник відповідача ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений договір № ODXRRC02250094, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 23 106,58 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.03.2011 року.

Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами у розмірі 1 185,23 грн.

При порушені позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений у п. 5.1. Умов за кожний день прострочки.

Згідно п. 6.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), розмір пені становить 1.25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, але не менше 1 грн., а у пункті 6.6 передбачено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Пункт 6.3 цих Умов передбачає, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Своїм особистим підписом відповідач ствердив, що заява разом із пам'яткою клієнта, запропонованими банком Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, з якими він ознайомився і згоден, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Для забезпечення виконання кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ «Акцент Банк» взяв на себе зобовязання у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником, як солідарні боржники (п. 4 договору поруки), з обсягом відповідальності поручителя перед кредитором в 10 000 грн. 00 коп. Строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом пяти років.

Як зазначив в позовній заяві позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов договору № ODXRRC02250094 від 28.03.2008 року заборгованість за ним станом на 25.04.2013 р. склала 143 078,61 грн., в тому числі: 6 916,75 грн. - заборгованість за кредитом; 1 627,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 119 342,20 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина); 6 789,456 грн. - (процентна складова).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.

Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.11.2008 року Фрунзівським районним судом Одеської області було винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 25 763,55 грн. кредитної заборгованості (а. с. 37). Зазначена заборгованість стягнута станом на 14.10.2008 року та складалася з: 22 545,23 грн. заборгованість за кредитом; 1 232,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 843, 83 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 142,28 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Таким чином, банк, звернувшись із заявою про видачу судового наказу, скористався своїм правом дострокового повернення кредитних коштів у розмірі 25 763,55 грн.

З постанови державного виконавця вбачається, що 08.06.2012 року закінчено виконавче провадження по виконанню судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» заборгованості в розмірі 25 763,55 грн. у звязку з виконанням судового наказу в повному обсязі.

Розглядаючи доводи відповідача про застосування позовної давності, суд виходить із того, що статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із ч. 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що даний позов предявлено до суду 20.05.2013 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на позовній заяві (а.с. 2); кредитний договір № № ODXRRC02250094 укладено сторонами 28.03.2008 року у простій письмовій формі, строк дії 28.03.2011 року; у пункті 6.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам сторони домовились про встановлення строку позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки - тривалістю у 5 (п'ять) років; згідно постанови державного виконавця 08.06.2012 року закінчено виконавче провадження по виконанню судового наказу(а.с. 39).

Враховуючи викладене, пятирічний строк позовної давності позивачем не порушено.

Отже, оцінюючи всі докази по справі, та те, що позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом станом на 25.04.2013 року, в яку включені вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 916,75 грн., однак заборгованість за тілом кредиту вже була достроково стягнена згідно до наказу Фрунзівського районного суду Одеської області 17.11.2008 року, тобто позивач повторно просить суд стягнути заборгованість за тілом кредиту, яка відповідно сплачена відповідачем в червні 2012 року, та беручи до уваги те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, однак позивачем позовні вимоги не уточнені, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у звязку з недоведеністю.

Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача витрат на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., відповідно до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України, оскільки позивачем не надано суду будь-якого доказу надання позивачу правової допомоги, а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог то судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 169, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар