22-ц/775/891/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Васильченко О.Г.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

іменем України

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Баркової Л.Л., Сорока Г.П.

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши в приміщенні апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 липня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, договору про заміну боржника у зобов'язанні та переведення боргу, договору іпотеки та договору поруки,-

в с т а н о в и л а :

25.12.2014 року ПАТ «Банк Форум» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 29.05.2006р між АКБ «Форум» правонаступником якого з 19.04.2010р. є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір за №0046/06/18-N. В подальшому між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та АКБ «Форум» 02.03.2010р укладено договір про заміну боржника у зобов'язанні та переведення боргу, відповідно якого ОСОБА_4 перевів свої зобов'язання на ОСОБА_2, яка замінила боржника у зобов'язанні по виконанню кредитного договору. За умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит для споживчих потреб у сумі 15750 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань 02.03.2010р. між АКБ «Форум» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №0046/06/18/-N(П), відповідно до умов якого відповідач поручився перед банком за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором. Оскільки, відповідачами були порушені умови кредитного договору, станом на 22.01.2015р. утворилась заборгованість. В уточнених позовних вимогах позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 7764 доларів США яка складається з суми заборгованості: 7302,26 доларів США за кредитом, 220,17 доларів США за процентами, 241,57 доларів США пеня з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами.

22 червня 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум» третя особа ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, договору про заміну боржника у зобов'язанні та переведення боргу, договору іпотеки та договору поруки. В позові зазначила, що 02.03.2010р. між нею та ОСОБА_4, за згодою іпотекодержателя ПАТ «Банк Форум», укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в м.Маріуполі, ціна договору дорівнює 94202,10 грн. Крім того між нею та ПАТ «Банк Форум» укладено договір про заміну боржника у зобов'язанні та переведення боргу за кредитним договором від 29.05.2006р., в якому вказано, що борг складає 94202,10 грн., за користування якими сплачується 12% річних в гривні. Виходячи з наведеного вони вважали, що уклали договір про заміну боржника у зобов'язанні та договір поруки грошовою одиницею яких є національна валюта, проте банк вимагає повернення кредиту в іноземній валюті. Оскільки, на момент видачі валютного кредиту ПАТ «Банк Форум» не мав індивідуальної ліцензії, в умовах кредитного договору відсутня обов'язкова для споживача інформація, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування», затвердженими постановою НБУ №168 від 25.05.2007р. та ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про дійсну сукупну вартість кредиту, існують підстави для визнання вказаних договорів недійсними. Відповідач ОСОБА_2 просить суд, в задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» відмовити у повному обсязі, зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 липня 2015 року позов ПАТ «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №0046/06/18-N від 29.05.2006р у розмірі 7536,89 доларів США. Вирішено питання щодо судового збору. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Форум» третя особа ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, договору про заміну боржника у зобов'язанні та переведення боргу, договору іпотеки та договору поруки відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилися ОСОБА_2, ОСОБА_3 та подали апеляційну скаргу в якій зазначили, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам, що мають значення для справи. Просили рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «БАНК ФОРУМ» та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтували тим, що при укладанні договору про заміну боржника у зобов'язанні про переведення боргу, ПАТ «БАНК ФОРУМ» не видавав ОСОБА_2 грошових коштів ні у валюті ні у гривнях. З тексту кредитного договору від 29.05.2006 року укладеного з ОСОБА_4 не вбачається інформації про повну його вартість, вона відсутня і у договорі від 02.03.2010 року про заміну боржника у зобов'язанні, що призвело до укладення кредитного договору на невигідних умовах для споживача. Крім того не було надано графіку погашення боргу, не вказано розмір платежу відсотків за користування кредитними коштами в іноземній валюті. Оскільки апелянти не були повідомлені про строки щомісячних платежів у суду не було підстав для задоволення позовних вимог про стягнення майбутніх платежів. Так як в умовах договору не зазначено валютні ризики, борг повинен погашатися у національній валюті. Використання готівкової іноземної валюти дозволяється при наявності індивідуальної ліцензії, а не генеральної. Стягнення пені у валюті незаконне. В тексті договору поруки вказано номер іншого кредитного договору. Апелянти вважають, що кредит вже погашено і боргу вони не мають. Апелянт не згодна із застосуванням строку позовної давності, оскільки про порушення своїх прав вона дізналася тільки в 2014 році.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги просив відхилити, рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити вимоги зустрічного позову, в задоволенні позову ПАТ «БАНК ФОРУМ» відмовити.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність

Зважаючи на положення ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у його відсутність.(т.2 а.с.67)

Заслухавши доповідь судді, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ «БАНК ФОРУМ», виходив з того, що 29.05.2006р. між АКБ «Форум» правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №0046/06/18-N. Проте 02.03.2010р. між ОСОБА_4, ОСОБА_2 та АКБ «Форум» укладено договір про зміну боржника у зобов'язанні та переведення боргу, відповідно до умов якого ОСОБА_4 переводить в строк не пізніше 02.03.2010р. свої зобов'язання за кредитним договором на ОСОБА_2, внаслідок чого новий боржник замінює первинного боржника у зобов'язанні і приймає на себе обов'язки первинного боржника по кредитному договору. За умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит для споживчих потреб у сумі 15750 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань 02.03.2010р. між АКБ «Форум» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №0046/06/18/-N(П), відповідно до умов якого відповідач поручився перед банком за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки, були порушені умови кредитного договору, рішенням суду з відповідачів стягнуто заборгованість, яка станом на 22.01.2015р. дорівнює 7764 доларів США та складається з наступного: 7302,26 доларів США сума заборгованості за кредитом, 220,17 доларів США сума заборгованості за процентами, 241,57 доларів США сума пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами за період з 22.01.2014 року по 01.04.2014 року.

В частині відмови позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 01.04.2014р. по 21.01.2015р. в сумі 227,11 доларів США, з підстав застосування положень ст..2 Закону України №1669-VІІ «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, рішення сторонами не оскаржується, а тому не ревізується.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції, виходив з того, що заява представника ПАТ «Банк Форум» про застосування строку позовної давності до вимог викладених у зустрічному позові про визнання недійсним кредитного договору, договору про заміну боржника у зобов'язанні та переведення боргу, договору іпотеки та договору поруки є обґрунтована. Підставою для вказаного висновку стали ті обставини, що минув встановлений законом трирічний строк позовної давності для звернення позивача до суду з позовом щодо визнання кредитного договору недійсним, який сплив 29.05.2009 року, а стосовно договору про заміну боржника, договору поруки та іпотечного договору сплив 02.03.2013р. Питання про поновлення строку позовної давності позивачем та його представником не ставилося. Крім того ОСОБА_2 були відомі та виконувались умови договорів з моменту їх укладення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками та обставинами встановленими судом першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають положенням закону.

Доводи апеляційної скарги, що при укладанні договору про заміну боржника у зобов'язанні про переведення боргу, ПАТ «БАНК ФОРУМ» не видавав ОСОБА_2 грошових коштів ні у валюті ні у гривнях неспроможні.

З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2006 року ОСОБА_4 була перерахована сума 15750 доларів США, яка еквівалентна 79537,50грн.(т.1 а.с.25)

Відповідно п.2.2 договору про заміну боржника у зобов'язанні та переведенні боргу від 02.03.2010 зазначено, що новий боржник, зобов'язується виконати зобов'язання первинного боржника перед кредитором. З наведеного витікає, що грошові кошти були видані ОСОБА_4, а ОСОБА_2 за договором переведення боргу прийняла на себе зобов'язання по їх поверненню.

Доводи апеляційної скарги, що з тексту кредитного договору від 29.05.2006 року укладеного з ОСОБА_4 не вбачається інформації про повну його вартість, і що така інформація відсутня і у договорі від 02.03.2010 року про заміну боржника у зобов'язанні, що призвело до укладення кредитного договору на невигідних умовах для споживача - не переконливі.

З пояснень представника позивача, наданих суду апеляційної інстанції встановлено, що саме відповідач ОСОБА_2 ініціювала 02.03.2010р укладення договору про заміну боржника у зобов'язанні та переведення боргу, відповідно якого ОСОБА_4 перевів їй свої зобов'язання. В 2014 році відповідач належним чином виконувала договірні зобов'язання, погашаючи борг та відсотки у доларах США.

У відповідності до положень ст..627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги, що оскільки позивачем не було надано графіку погашення боргу та не вказано розмір платежу відсотків за користування кредитними коштами в іноземній валюті, у суду не було підстав для задоволення позовних вимог про стягнення майбутніх платежів - необґрунтовані.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З умов п.п.2.2.3, 2.2.4 договору про заміну боржника у зобов'язанні та переведення боргу від 02.03.2010 року вбачається, що новий боржник зобов'язується здійснювати повернення кредиту частинами, щомісячно, та сплачувати відсотки не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. (т.1 а.с.10)

У відповідності до положень п.5.3 кредитного договору №0046/06/18-N від 29.05.2006р, сторони домовилися, що невиконання або неналежне виконання позичальником зобов'язань по поверненню суми кредиту, сплаті відсотків, інших зобов'язань по поверненню суми кредиту, сплаті відсотків та інших зобов'язань, передбачених п.3.3 цього договору є умовами при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів Банку, сплачує відсотки за користування кредитними коштами. (т.1 а.с.10)

Доводи апеляційної скарги, що в умовах договору не зазначено валютні ризики, а тому борг повинен погашатися у національній валюті - безпідставні.

У відповідності до положень п.1.1 кредитного договору №0046/06/18-N від 29.05.2006р, банк надає позичальнику кредит для споживчих потреб у сумі 15750,00 доларів США 00 центів. Повернення кредиту у відповідності до п.2.3 позичальник зобов'язаний здійснювати щомісячно в сумі не менше 88 доларів США.

З наведеного вбачається, що апелянту відомий предмет договору, валюта якою борг повинен був погашатися, оскільки визначена в договорі сума складається не тільки з тіла кредиту а й з відсотків. Вказане підтверджується тим, що відповідач не один рік виконувала договір у відповідності до погоджених умов.

Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Доводи апеляційної скарги, що використання готівкової іноземної валюти дозволяється при наявності індивідуальної ліцензії, а не генеральної - неспроможні.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (далі - Декрет КМУ).

При цьому ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" установлено, що кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Аналізуючи наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що позивач на підставі банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями мав право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. (т.1 а.с.31-38)

Крім того, відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року N 483, використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку.

У разі наявності в банку відповідної генеральної ліцензії або дозволу НБУ здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Доводи апеляційної скарги, що стягнення пені у валюті незаконне неспроможні, боржник при укладенні кредитного договору погодився з положеннями п.4.1 кредитного договору №0046/06/18-N від 29.05.2006р, які передбачають, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 відсотка за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту або несплачених відсотків.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги, що кредит вже погашено і боргу вони не мають - не обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги, щодо безпідставності застосуванням строку позовної давності, оскільки про порушення своїх прав вона дізналася тільки в 2014 році не відповідають обставинам справи.

Усі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи колегія суддів переглянула і дійшла висновків, що судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно, висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Л.Л. Баркова

Г.П. Сорока