У х в а л а

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частини житлового будинку, який є об'єктом права спільної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив під час розгляду справи, до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частини житлового будинку, який є об'єктом права спільної власності подружжя.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 22 вересня 1979 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. За час шлюбу сторони набули житловий будинок АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що зазначений будинок є спільною сумісною власністю сторін як подружжя, просив позов задовольнити.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, враховуючи положення ст. 28 КпШС, виходив з того, що майно, яке придбано (нажите) подружжям в період шлюбу, є їх спільним сумісним майном, а частки подружжя у спільному сумісному майні є рівними, а тому є всі підстави для визнання права власності на Ѕ частки житлового будинку за позивачем.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22 вересня 1979 року було укладено шлюб.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Пісківської сільської ради від 23 жовтня 1998 року № 37 оформлено та зобов'язано Баштанське бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Згідно зі свідоцтвом про право власності від 23 жовтня 1998 року № 37 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_2

Відповідно до ст. ст. 22, 24, 25 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування та розпорядження цим майном. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи викладене, суди, встановивши, що свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок видано ОСОБА_2 05 листопада 1998 року у період перебування сторін у шлюбі, у встановленому законом порядку недійсним воно не визнавалося, дійшли вірного висновку про те, що є всі підстави для визнання права власності на Ѕ частки житлового будинку за ОСОБА_1

Зазначені висновки судів першої та апеляційної інстанції відповідають обставинам справи та узгоджуються з наданими доказами.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

Г.В. Юровська