Справа № 444/2848/14 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/7082/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, третіх осіб: департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Жовківської РДА про скасування державного акту на право приватної власності та знесення самовільно збудованого фундаменту,-

в с т а н о в и л а :

20 листопада 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_7 звернулися в суд з позовом до відповідачів про скасування державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 і знесення самовільно збудованого фундаменту, покликаючись на те, що в 1981 році на місці аварійного будинку було видано 2 проекти забудови земельної ділянки: ОСОБА_8, 09 квітня 1981 р. і ОСОБА_9 № 81 від 11 квітня 1981 р., де чітко і ясно показаний їхній будинок АДРЕСА_1. Через 16 років, а саме, 01 серпня 1997 року ОСОБА_2 виробив проект забудови земельної ділянки № 79, площею 1000 м. кв., де не показаний їхній будинок № 81а і дорога до нього, шириною 3,5 м., а площу дороги добавили ОСОБА_2 Загальна площа гр. ОСОБА_2 з самовільно захопленою площею дороги становить 0,1113 га. Жовківський районний суд 30 серпня 2005 року встановив, що ОСОБА_2 не зареєстрував свого проекту і в цьому проекті відсутній проект фундаменту на будинок. Державний акт на право приватної власності виданий ОСОБА_2 містить значні неточності, а саме: проект забудови земельної ділянки і будівель знаходяться за № 79, а в Державному акті зазначено під № 93. Державний акт ОСОБА_2 зареєстрований 02 лютого 1998 р., тобто більш як за рік прийняття рішення виконкому. Згідно пропозицій щодо влаштування проїзду, що передбачено планом вул. В. Великого № 79, № 81, № 81а, а також згідно рішень Жовківського районного суду Львівської області від 30 серпня 2005 року, 27 березня 2008 року, де сказано, що передня лінія земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 повинна становити 16,25 м., підтвердженням якого є план кварталу 1954 р. і дорівнює 16,25 м. Проект забудови земельної ділянки № 79 також 16,25 м. Між точками 3 і 4 знаходиться фундамент відповідача ОСОБА_2, розміром 9,42 - 13,2м., який своїм кутом на 30 см. виходить на дорогу, про що інспекція ДАБК від 12 лютого 2009 року повідомляє, що фундамент гр. ОСОБА_2 побудований з порушенням забудови і ДБН знаходиться біля проїздної частини і зміщений на 13,3 м. згідно затвердженого проекту забудови. Відтак, на підставі наведеного просили задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 17 березня 2015 року було зупинено провадження у справі до залучення до участі в справі правонаступників чи законних представників після смерті позивача ОСОБА_7, який помер 21 січня 2015 року. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали свідоцтва на спадщину після смерті ОСОБА_7 та були залучені до участі в справі, в якості правонаступників.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року позов задоволено. Вирішено: скасувати Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_2, який виданий від 02 лютого 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Рава-Руської міської ради народних депутатів від 22 квітня 1999 року № 117 п. 6, площею 0,1113 га., яка розташована в АДРЕСА_2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства; зобов'язати ОСОБА_2 розібрати збудований фундамент, який знаходиться на земельній ділянці № 79, яка знаходиться біля проїзної частини до будинку ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 розміром 9,42 x 13,20 м., та який зміщений на 13.3 м. згідно затвердженого проекту забудови. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду від 29 вересня 2015 року, відповідач ОСОБА_2 оскаржив його шляхом подачі апеляційної скарги. Вважає оскаржене рішення необгрунтованим та просить його скасувати з огляду на те, що з його боку не було жодних підстав для фальсифікації при оформленні документів на приватизацію. Всі сусіди підписали акт встановлення та узгодження меж від 17 грудня 1999 року, в тому числі і попередній власник будинку ОСОБА_8, який в 2004 році відчужив будинок на користь ОСОБА_7, і який з 1999 року по 2004 рік не виставляв жодних претензій до нього в ході оформлення документів на приватизацію земельної ділянки, в тому числі і в судовому порядку. Даний державний Акт був предметом розгляду, як на судовому засіданні в Жовківському районному суді від 30 серпня 2005 року так і Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 30 серпня 2005 року зобов'язано Рава-Руську міську раду вирішити питання вилучення самовільно зайнятих частин земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_9 Суд не визнав не чинним (незаконним) як державний акт на право приватної власності на землю, так і саме рішення уповноваженого органу, а саме Рава-Руської міської ради, на підставі якого він був виданий. Також державний акт був предметом розгляду в апеляційному суді, який своїм рішенням від 02.02.2015 року зобов'язав ОСОБА_3 жит. АДРЕСА_1 не чинити перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні приватизованою земельною діялнкою ОСОБА_2 Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги п. 22-23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» від 30.03.2012 року № 6, якою роз'яснено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливо лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Також судом не було враховано того факту, що будівництво зупинено на стадії фундаменту, не продовжується, і на ім'я ОСОБА_2 приписів на усунення порушень не видавалось. Стверджує, що в даному випадку є факт незавершеного будівництва, а саме фундамент. Однак, на будівництво споруд на земельній ділянці в АДРЕСА_2 було видано два рішення, які відрізняються за типом будівництва і були видані двом забудовникам. Зміщення фундаменту відповідач вважає таким, що відбулось лише при наявності одного рішення виданого на ім'я ОСОБА_2, і при відсутності рішення на ім'я ОСОБА_11 Також, неможливо визнати фундамент наявний в даний час на земельній ділянці в АДРЕСА_2, як такий, що зміщений по причині різниці конфігурації периметра фундаменту з планом фундаменту будівлі житлового будинку в забудівельному паспорті на ім'я ОСОБА_2 Щодо виступу кута фундаменту на 30 см. на частину проїзду до будинку ОСОБА_3, то відповідач зазначає, що це не відповідає дійсності, оскільки ніхто не проводив обмірів і не було встановлено меж земельних ділянок, згідно пропозицій Рава-Руської міської ради, про що свідчить відсутність первинних документів, а саме акту обмірів і встановлення меж. Також, в 2011 році ОСОБА_3 самовільно, без законних на це підстав, без його відома на 30 см. перемістив кут фундаменту, шляхом його розбирання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а саме: скасувати оскаржуване рішення в частині повного задоволення позовних вимог та в частині зобов»язання ОСОБА_2 розібрати збудований фундамент, і ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а в решті залишити оскаржуване рішення без змін, з наступних мотивів.

Колегія суддів погоджується з законністю і обгрунтованістю оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог про скасування державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, оскільки, задовольняючи позовні вимоги у вищезазначеній частині, суд першої інстанції мотивував свої висновки посиланням на те, що державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 на ім»я ОСОБА_2, виданий 02.02.1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Рава -Руської міської ради від 22.04.1999 року, тобто державний акт видано на один рік і два місяці раніше ніж виконкомом Рава-Руської міської ради було прийнято рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_2.

За вищенаведених обставин, не можуть мати правового значення доводи апеляційної скарги про підписання суміжними землекористування акту встановлення та узгодження меж від 17 грудня 1999 року, оскільки складання акту узгодження та встановлення меж повинно передувати видачі державного акту, а не слідувати після одержання державного акту.

Зважаючи на те, що в склад земельної ділянки на яку ОСОБА_2 було видано оспорюваний державний акт , було включено землі загального користування - проїзд з вул. В. Великого до земельної ділянки позивачів, то тим самим було порушено права позивачів як користувачів землями загального користування, і це порушене право підлягало судовому захисту, шляхом задоволення позовних вимог про скасування оспорюваного державного акту на право приватної власності на землю.

Водночас, колегія суддів вважає незаконним і необґрунтованим рішення в частині зобов'язання ОСОБА_2 розібрати збудований фундамент, який знаходиться на земельній ділянці № 79, яка знаходиться біля проїзної частини до будинку ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 розміром 9,42 x 13,20 м., та який зміщений на 13.3 м. згідно затвердженого проекту забудови, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. ч. 1, 4, 7 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно особою, яка здійснює самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво , або за його рахунок. У разі істотного відхилення від проекту , що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного орану державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення , яким зобов»язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим , або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво відмовляється від її проведення , таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи , яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов»язана відшкодувати витрати , пов»язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Та обставина, що фундамент, який є предметом спору, влаштований ОСОБА_2 з відхиленням від затвердженої проектної документації, виданої на його ім»я, і цей фундамент на 30 см виступає на землі загального користування - проїзд з вул. В. Великого до земельної ділянки ОСОБА_6, підтверджується матеріалами перевірки, проведеної посадовими особами Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (а.с. 193-195).

Відтак, доказами у справі підтверджується факт порушення ОСОБА_2 земельних прав позивачів, а саме протиправними діями відповідача ОСОБА_2 обмежується право позивачів на використання проїзду до їхньої земельної ділянки шириною 30 сантиметрів.

Однак, у справі не було підстав для задоволення позовних вимог про зобов»зання ОСОБА_2 розібрати весь збудований фундамент, оскільки відповідачем ОСОБА_2 порушено право позивачів на використання проїзду до їхньої земельної ділянки лише шириною 30 сантиметрів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в частині повного задоволення позовних вимог, та в частині зобов»язання відповідача ОСОБА_2 розібрати весь спірний фундамент, ухвалено за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції у цій частині не відповідають обставинам справи, що дає підстави для висновку про скасування оскаржуваного рішення у вищезазначеній частині та ухвалення у скасованій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог про скасування державного акту та для відмови у задоволенні вищезазначених позовних вимог, колегія суддів не знаходить.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року в частині повного задоволення позовних вимог та в частині зобов»язання ОСОБА_2 розібрати збудований фундамент, який знаходиться на земельній ділянці № 79, яка знаходиться біля проїзної частини до будинку ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 розміром 9,42 х 13.20 м, та який зміщений на 13,3 м. згідно затвердженого проекту забудови, - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 розібрати, виступаючу на 0,3 метра на землі загального користування /проїзд з вул. В. Великого до земельної ділянки, розташованої на території АДРЕСА_1/ частину збудованого фундаменту, розміром 9,42 м х 13.20 м, який знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_2

В решті рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді : Приколота Т.І.

Федоришин А.В.