РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/284/15-ц

Провадження № 2/700/164/15

22 липня 2015 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: Пічкур С.Д.,

при секретарі: Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс», про захист права споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,

встановив:

31 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір Фінансового лізингу №00057 з додатками від 18 листопада 2014 року та стягнути з відповідача 45 420 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач детально по пунктах договору вказує на істотну несправедливість умов договору, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів» . ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» не надала йому предмет договору та не повернула сплачені кошти, чим порушила його права та вимоги чинного законодавства, тому він змушений звернутися з даним позовом до суду.

Також позивач зазначає, що в договорі наявно безліч несправедливих умов договору фінансового лізингу, договір суперечить положенням Цивільного кодексу України, ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» та положенням Постанови НБУ від 10 травня 2007 року №168. Вважає, що договір також суперечить п. 9 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», положенням Конституції України, зокрема статті 99 щодо визначення зобовязання в іноземній валюті без зазначення еквіваленту. Також, договір суперечить п. 1 постанови КМУ від 18 грудня 1998 року №1998 щодо коригування суми лізингового платежу в звязку із зміною в курсі іноземної валюти. Укладений договір фінансового лізингу не містить предмета договору, лізингодавцем поширена недостовірна інформація щодо реклами наявності предмета лізингу.

Позивач та його представник направили суду заяву про розгляд справи 22.07.2015 року без їх участі, в попередніх судових засіданнях позов підтримали повністю та просили його задовольнити.

Відповідач надав суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника на підставі наданих сторонами доказів. В письмових запереченнях проти заявленого позову представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, так-як позивач жодним чином не доводить, що умови договору лізингу порушують принцип добросовісності у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 3 та ст. 509 ЦК України та того, що умови договору завдають хоч якоїсь шкоди позивачу. Позивачем не наведено жодного належного доказу для визнання договору лізингу недійсним.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

18 листопада 2014 року між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір фінансового лізингу №00057 згідно якого предметом лізингу по даному договору є трактор Foton FT 354, без визначення індивідуальних ознак.

В день підписання договору ОСОБА_1 сплатив 30 000 грн. за трактор Foton FT 354 згідно квитанції №298/319 та комісія банку 300 грн.

25 листопада 2014 року позивач перерахував відповідачу згідно квитанції №N17N846199 за трактор Foton FT 354 грошові кошти в сумі 15 000 грн. та комісія банку 120 грн., всього сплачено позивачем 45 420 грн.

Згідно додатку №1 до договору вартість предмета лізингу на день підписання договору становить 75 000 грн.

Відповідно до пункту 4.1 договору фінансового лізингу, лізингодавець передає в користування предмет лізингу не пізніше 120 робочих дні з дати отримання адміністративного та авансового платежу. Визначення адміністративного і авансового платежу вказані в преамбулі договору де адміністративний платіж, це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті Лізингоодержувачем на користь ОСОБА_2 за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату.

До цього часу відповідач не передав жодним чином предмет лізингу позивачу, на його звернення чітких та зрозумілих умов передачі предмета лізингу, суми необхідних доплат не повідомив.

Сам договір фінансового лізингу містить умови, які істотно звужують права споживача, в той же час права ОСОБА_2 значно розширені, умови поставки та прийому предмета лізингу є умовними та містять не одну відкладальну умову щодо виконання своїх зобовязань відповідачем, також інші пункти договору виключають або суттєво обмежують зобовязання та відповідальність ОСОБА_2. ОСОБА_2 в договорі та при його підписанні дезінформував споживача щодо реальної вартості предмета лізингу та умов його отримання.

Істотний дисбаланс та несправедливість умов укладеного договору фінансового лізингу підтверджується також і тим, що представник відповідача при укладанні договору надала квитанцію про сплату першого внеску як плата за трактор, а не «адміністративний платіж», яки визначено в договорі. При оплаті цих коштів позивач не міг обєктивно оцінити дійсну вартість предмету лізингу, а при порушенні умов договору саме з боку відповідача зрозумів про порушення його прав як споживача.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

З пункту 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» випливає, що фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою.

З чого випливає, що ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» надає фінансові послуги, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Частиною 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Статтею ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачений перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, однак він не є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Більшість пунктів Договору виключає або обмежує юридичну відповідальність лізингодавця, порушуючи п.2, 7, 11-13, 16 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов'язання продавців, виготівників, виконавців. Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з положеннями, передбаченими законодавством, визнаються недійсними. Якщо внаслідок застосування умов такого договору споживачеві завдано збитків, вони мають бути відшкодовані винною особою в повному обсязі.

За таких умов суд вважає, що договір фінансового лізингу № 00057 від 18 листопада 2014 року укладений між сторонами обмежує права споживача, в даному випадку лізингоодержувача та не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», саме тому позовні вимоги підлягають задоволенню як в частині визнання договору недійсним так і стягнення сплачених коштів за договором та комісії банку за перерахунок даних коштів, як збитків.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на матеріали судової практики, оскільки наприклад Постанова Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13 стосується справ щодо правовідносин придбання товарів у групах та з використанням пірамідальних схем. В даній справі договір фінансового лізингу таких ознак не містить, натомість ВССУ в ухвалах від 24 жовтня 2013 року, 04 березня 2015 року дотримується вище вказаної правової позиції.

При подачі позовної заяви до суду, позивач звільнений від оплати судового збору у розмірі 454 грн. 20 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 215, 216 ЦК України, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст.7, 11 ЗУ «Про фінансовий лізинг», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс», про захист права споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів задовольнити повністю.

Визнати недійсним Договір фінансового лізингу від 18 листопада 2014 року №00057 укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Лізингова компанія Автофінанс» () на користь ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_1), 45 420 (сорок пять тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Лізингова компанія Автофінанс» () в дохід держави 454 (чотириста пятдесят чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня отримання його копії сторонами.

Головуючий суддя С. Д. Пічкур