АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4230/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 2010/3756/2012 Жорняк О.М.
Категорія: право власності Доповідач - Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В., Красношапка К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 липня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями,-

в с т а н о в и л а

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями надвірних будівель.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_3 посилався на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.1974 року, посвідченого нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Підпригора М.І. за реєстровим № 3154, спадкоємцями будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року стали її діти в рівних частинах: син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - рідні брат та сестра між собою.

Згідно технічного паспорту, виданого КП «Дергачівське районне бюро технічної інвентаризації» від 06.05.2009 року проведено інвентаризацію житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_2 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області.

За життя його батьком ОСОБА_6 та його тіткою ОСОБА_7 за вищевказаною адресою було виконане самочинне, без розробки належної технічної документації будівництво житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а» загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. та виконано будівництво надвірних будівель: сараю літ. «Д», сараю літ. «Н», сараю літ. «Л», сараю літ. «М», сараю літ. «Р», літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «З», літнього душу літ. «П», вбиральні літ. «З», басейну літ. «О».

Право власності на самочинно побудовані будівлі по АДРЕСА_2 в селі Солоницівка Дергачівського району Харківської області його батько ОСОБА_6 та його тітка ОСОБА_8 за життя на своє ім'я не оформили.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Після його смерті спадщину прийняв позивач, шляхом проживання разом із спадкодавцем як на час смерті так і після відкриття спадщини,.

Спадщину також прийняла мати позивача, ОСОБА_9, шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак спадщину на своє ім'я після смерті ОСОБА_6 не оформила.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Після смерті тітки ОСОБА_7 спадщину прийняв позивач, шляхом проживання разом із спадкодавцем як на час її смерті так і після відкриття спадщини, та його мати ОСОБА_9, шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори,однак спадщину на своє ім'я після смерті ОСОБА_7 не оформила.

ОСОБА_9 (його мати) померла ІНФОРМАЦІЯ_6

Він з дня свого народження і до теперішнього часу проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Довідка № 1702 від 24.05.2011 року видана виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області підтверджує, що він поховав свою матір ОСОБА_9, померлу ІНФОРМАЦІЯ_7 року та проживав разом з нею на час її смерті, вів з нею спільне господарство. Здійснював за нею догляд.

Його мати спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_6 та його тітки ОСОБА_7 на своє ім'я не оформила.

Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської міської ради» житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_2 с. Солоницівка Дергачівського району Харківської області від 10.05.2012 року № 175 на праві особистої власності зареєстрований за ОСОБА_7 в ? частині та за ОСОБА_6 в ? частині на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Підопригорою М.І. нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори від 07.09.1974 року за реєстровим № 3 154. Інвентаризаційна вартість становить 141041 гривню.

Спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_6 та його тітки ОСОБА_7 складається з житлового будинку літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а1» загальною площею 81.8 кв.м., житловою площею 52.2 кв.м., та надвірних будівель: погребу літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Д», сараю літ. «Н», сараю літ. «Л», сараю літ. «М», сараю літ. «Р». літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «З», літнього душу літ. «П», гаражу літ. «Ж», вбиральні літ. «З», басейну літ. «О», колодязя літ. «К», огорожі №1-2. що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Дергачівського району Харківської області.

У нотаріуса свідоцтво про право на спадщину отримати не зміг, у зв'язку з відсутністю правового документу на спадкове майно.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05 липня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені.

З апеляційною скаргою на зазначене рішення суду звернулась особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2, та зазначив, що оскаржуваним рішенням були порушені його права, а тому просив його скасувати та ухвалити нове, яким в повному обсязі відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_11 також є спадкоємцем після смерті ОСОБА_9, оскільки також є її сином і своєчасно прийняв спадщину після її смерті шляхом подання у встановлений шестимісячний термін до Дергачівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Апелянт зазначає, що після смерті ОСОБА_12 стала за наявним заповітом мати позивача ОСОБА_9, проте цей факт районним судом не досліджувався. Проте з цього факту вбачається, що позивач ОСОБА_3 не є спадкоємцем після смерті його тітки ОСОБА_12, а тому рішення в частині визнання за ним права власності на ? частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті тітки за правом представлення є незаконним та необґрунтованим.

Крім того, ОСОБА_11 стверджує, що суд припустився неповного дослідження обставин справи, оскільки не витребував та не дослідив копію заповіту у державного нотаріуса, незважаючи на те, що такі відомості у справі були наявні. Також суд не запитував та не отримував від державного нотаріуса відомості про осіб, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9

Серед доводів апеляційної скарги також міститься зауваження, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність постанови нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, не з'ясував, з яких підстав позивач не може отримати правовстановлюючі документи в нотаріальному порядку, не запитав про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_9 та наявні в матеріалах спадкової справи № 287/2011 заяви про прийняття спадщини, видачу свідоцтв про право на спадщину тощо. Внаслідок цього суд не дізнався про наявність іншого спадкоємця - ОСОБА_11 і незаконно передав майно, яке той успадкував належним чином, у власність позивача.

Також апелянт вважає визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво незаконним та необґрунтованим, оскільки у позивача не було дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію, були відсутні будь-які відомості з приводу земельної ділянки, на якій здійснювалось самочинне будівництво, проте судом така інформація була проігнорована.

Апелянт зазначає, що у відповідності до вимог чинного законодавства позивач не міг успадкувати самочинно побудоване майно, а суд не звернув увагу, що спадкове майно не може складатись із об'єктів самочинного будівництва, оскільки і сам спадкодавець не мав на них права власності.

Враховуючи викладене вище, апелянт вважає, що визнання права власності на спірний будинок порушує його права як спадкоємця, а отже відповідне рішення суду першої інстанції не можна вважати таким, що ухвалене на підставі повно з'ясованих обставин справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.1974 року, посвідченого нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Підпригора М.І. за реєстровим № 3154, спадкоємцями будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року стали її діти в рівних частинах: син ОСОБА_6 (батько позивача) та дочка ОСОБА_7 (рідна тітка позивача).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є рідними братом та сестрою між собою.

Згідно технічного паспорту, виданого КП «Дергачівське районне бюро технічної інвентаризації» від 06.05.2009 року проведено інвентаризацію житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_2 в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області.

Домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 має самовільні побудови: житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком ліг. «а1» загальною площею 81.8 кв.м., житловою площею 52.2кв.м.; надвірні будівлі: сарай літ. «Д». сарай літ. «Н», сарай літ. «Л», сарай літ. «М», сарай літ. «Р». літня кухня літ. «Г». вбиральня літ. «З», літній душ літ. «П». вбиральня літ. «З», басейн літ. «О».

ОСОБА_6 (батько позивача) - помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Після його смерті спадщину прийняв позивач у справі, шляхом проживання разом із спадкодавцем як на час смерті так і після відкриття спадщини, поховавши його.

Спадщину також прийняла мати позивача (дружина спадкодавця) - ОСОБА_9, шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак спадщину на своє ім'я після смерті ОСОБА_6 не оформила.

ОСОБА_7 (тітка позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Після смерті тітки ОСОБА_7 спадщину прийняв позивач, шляхом проживання разом із спадкодавцем як на час її смерті так і після відкриття спадщини, поховавши спадкодавця та ОСОБА_9 (мати позивача), шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори, однак спадщину на своє ім'я, після смерті ОСОБА_7 не оформила.

ОСОБА_9 (мати позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_6

Як свідчить копія паспорта ОСОБА_3, він з дня свого народження і до теперішнього часу проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Довідка № 1702 від 24.05.2011 року видана виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області підтверджує, що він поховав свою матір ОСОБА_9, померлу ІНФОРМАЦІЯ_7 року та проживав разом з нею на час її смерті, вів з нею спільне господарство. Здійснював за нею догляд.

ОСОБА_9 спадкове майно після смерті ОСОБА_6 (батька позивача) та ОСОБА_7 ( тітки позивача) на своє ім'я не оформила.

Апелянт ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_14 відповідно до наданогосвідоцтва про народження.

Батьки ОСОБА_13 - ОСОБА_15 та ОСОБА_14 - розірвали шлюб 07.06.1974 року. В подальшому ОСОБА_14 22.11.1977 року уклала шлюб із громадянином ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_14. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_8 р народився позивач ОСОБА_3

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є синами ОСОБА_9, але від різних чоловіків.

Після її смерті матері ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_9 року, тобто у встановлений 6-місячний строк, подав до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області заяву про прийняття спадщини, що була зареєстрована в книгу реєстрації спадкових справ під номером 491.

Таким чином, ОСОБА_2 також є спадкоємцем після смерті ОСОБА_9, оскільки також є її сином і своєчасно прийняв спадщину після її смерті. Разом з тим до участі у справі ОСОБА_13 не залучався, що призвело до порушення його прав та винесення судом рішення, за яким право власності на частину домоволодіння, яку повинен був успадкувати ОСОБА_13, набув ОСОБА_3

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, а саме визнання права власності в порядку спадкування за законом, районному суду необхідно було би з'ясовувати об'єм спадкової маси, коло спадкоємців, та інші питання, які врегульовані нормами Спадкового права.

Такі обставини районним судом не з'ясовувались, аналіз матеріалам справи в сенсі Книги шостої Цивільного Кодексу України не надавався.

Натомість, суд вдався до вирішення питання про визнання права власності на новостворене майно, оскільки згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», ганком ліг. «а1» загальною площею 81.8 кв.м., житловою площею 52.2 кв.м.; надвірні будівлі: сарай літ. «Д». сарай літ. «Н», сарай літ. «Л», сарай літ. «М», сарай літ. «Р». літня кухня літ. «Г». вбиральня літ. «З», літній душ літ. «П». вбиральня літ. «З», басейн літ. «О», є об'єктами самочинного будівництва, яке до спадщини після померлої ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_16 жодного відношення не має.

За правилами ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_9, витребуваної Апеляційним судом, свідчать про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 року, тобто у встановлений 6-місячний строк, подав до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області заяву про прийняття спадщини.

На момент подання заяви діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р N 20/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882 (з наступними змінами).

Відповідно до положень п.207-208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р N 20/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за № 283/8882 (з наступними змінами), що діяла на час звернення ОСОБА_11 до нотаріальної контори, письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини або про відмову від неї, може відкликати її протягом строку, установленого для прийняття спадщини.

Прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину (п.208).

Отже, суд першої інстанції обставини прийняття спадщини ОСОБА_2 не встановив, аналізу таким обставинам не надав та в супереч вимогам матеріального права визнав за ОСОБА_3 право власності на спірну нерухомість.

Що ж до питання про визнання права власності на домоволодіння як на новостворене майно, судова колегія зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, за загальним правилом особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Проте в силу ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.п. 9, 10, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII (в редакції на день ухвалення рішення суду) спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув

Оскільки неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неповне з'ясування обставин у справі, призвело до неправильного вирішення справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 липня 2012 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 705 (сімсот п'ять) гривень 21 копійку витрат по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -