АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/137/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1626/15Головуючий у 1-й інстанції Матвієнко В. М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Чічіля В.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ВАТ «НАСК «Оранта» Сичик В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Відкрите акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про визнання дій неправомірними, відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до позовної заяви від 09 лютого 2015 року (а,с. 25-27). просив визнати дії ОСОБА_5 неправомірними та такими, що призвели до ДТП, зобов'язати ОСОБА_5 відшкодувати завдані йому збитки шляхом відновлення автомобіля Great Wall SAFE, д.н.з. НОМЕР_1 або замінити його на тотожний автомобіль до ДТП, стягнути з відповідача судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог вказував, що 16 січня 2012 року він керував належним йому на праві власності автомобілем Great Wall SAFE, д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Артеменко с. Михнівці, Лубенського району Полтавської області, де поруч з домоволодінням № 62 побачив автомобіль ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2, який несподівано почав виїжджати заднім ходом на проїжджу частину автодороги, не надавши перевагу його автомобілю, що рухався по головній дорозі в результаті чого відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля Great Wall SAFE, д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок чого вони зазнали технічних пошкоджень.

Вважає винним в даному ДТП відповідача ОСОБА_5

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати його і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 січня 2012 року близько 11 год. 15 хв. ОСОБА_2 керував належним йому на праві власності автомобілем Great Wall SAFE, д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Артеменко в с. Михнівці Лубенського району Полтавської області де поруч з домоволодінням № 62 здійснив наїзд в праву задню частину автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5

Внаслідок зіткнення транспортні засоби Great Wall SAFE, д.н.з. НОМЕР_1 та ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 зазнали технічних пошкоджень.

Згідно постанови Лубенського міськрайонного суду від 21 серпня 2012 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні цього ДТП за ст. 124 КУПАП , провадження по справі на підставі ст. 38 КУПАП закрито.

Згідно постанови Апеляційного суду Полтавської області від 17 грудня 2012 року постанова Лубенського міськрайонного суду від 21 серпня 2012 року змінена, а саме провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що належними доказами не встановлено вини ОСОБА_5 у ДТП та заподіянні майнової шкоди позивачеві.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апелянта щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ДТП, а отже і завданні йому майнової шкоди не підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ч.1 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 4 постанови № 4 Пленуму Вищого Сеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів, які б вказували на те, що відповідач винний у вчиненні ДТП, а тому є завдавачем шкоди його автомобілю.

При цьому факт відсутності вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, який був встановлений постановою Апеляційного суду Полтавської області від 17 грудня 2012 року, на яку посилається позивач як на доказ своїх вимог, не вказує на наявність вини ОСОБА_5

Окрім того, позивачем не надано жодних доказів щодо обсягу та вартості оцінки заподіяної його транспортному засобу шкоди.

Так, в матеріалах справи міститься лише довідка про ДТП №8944853, складена інспектором з дізнання ВДАІ Лубенскього МВ від 07 лютого 2012 року, відповідно до якої автомобіль Great Wall SAFE, д.н.з. НОМЕР_1 отримав пошкодження передньої центральної та передньої правої частини (а.с. 62).

Будь-яких документальних висновків щодо вартості заподіяної автомобілю шкоди позивачем надано не було.

Виконуючи вимоги ст. 10 ч.4 ЦПК України колегією суддів роз'яснювався позивачу обов'язок доказування, зокрема розміру та обсягу заподіяної шкоди, її вартості, право на заявлення клопотання щодо призначення судової експертизи з метою встановлення зазначених обставин, проте ОСОБА_2 такого клопотання не заявлялося.

Вільне тлумачення апелянтом змісту постанови Лубенського міськрайонного суду від 21 серпня 2012 року та постанови Апеляційного суду Полтавської області від 17 грудня 2012 року щодо його винуватості у вчиненні ДТП є неспроможними.

Встановивши фактичні обставини справи зі змісту вказаних постанов, судом першої інстанції не було зроблено жодних суджень щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, які б суперечили постанові суду про адміністративне правопорушення, якою визнано відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апелянта щодо безпідставності висновку суду про його побоювання працівників ДАІ, що потягло беззаперечне підписання протоколу огляду місця ДТП та плану схеми ДТП є неспроможними.

Так, згідно фіксації судового засідання технічними засобами, на судовому засіданні від 05 березня 2015 року об 11:07 ОСОБА_2 надано суду пояснення щодо підписання протоколу огляду місця ДТП та плану схеми ДТП, а саме висловлено побоювання щодо можливих неправомірних дій співробітників правоохоронних органів.

Посилання апелянта на відмову у проведенні попереднього судового засідання є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що дане клопотання було заявлено після початку судового розгляду даного спору, що виключає можливість проведення попереднього судового засідання.

Окрім того, безпідставними є доводи апелянта щодо неправомірної відмови у залученні до справи додаткових доказів, а саме щодо внесення змін до тормозної системи автомобіля відповідача.

Так, відповідно ч.3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, а тому дані відомості обгрунтовано були залишені судом поза увагою під час вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 158 ЦПК України судове засідання проводиться в спеціально обладнаному для цього приміщенні суду - залі засідань.

Таким чином, безпідставними є посилання апелянта на необхідність проведення судового засідання на місці ДТП.

Згідно з висновком експерта №571/572 від 25 вересня 2015 року (а.с. 212) проведеним транспортно-трасологічним дослідженням, було встановлено, що зафіксовані на фотографіях ушкодження, (Додаток №1 до заяви ОСОБА_2 від 04 червня 2015 року) та пошкодження, зафіксовані на фотографіях (Додаток №2 та Додаток №3) не відповідають обставинам пригоди, вказаними водієм ОСОБА_2, так і водієм ОСОБА_5 під час проведення додаткового огляду 14 травня 2012 року, тобто з технічної точки зору позбавлені спроможності і з цієї причини ці дані при подальшому дослідженні експертом не використовувались, оскільки використання неперевірених або технічно неспроможних даних можуть привести до помилкових висновків і з цієї причини технічна можливість для водія автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5. уникнути зіткнення з автомобілем Great Wall SAFE, д.н.з. НОМЕР_1 по неспроможним даним експертом не визначалися, що унеможливлює вирішення питання про встановлення причинного зв'язку між діями водія ОСОБА_5 та виникненням даної ДТП.

Окрім того, експертом встановлено, що визначити чи малися невідповідності в діях водія автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2ОСОБА_5 вимогам «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв'язку з виникненням даної ДТП експертним шляхом не представляється можливим.

Щодо показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо обставин ДТП, то вони носять суб'єктивний характер, оскільки жоден з них не був за кермом автомобіля Great Wall SAFE, д.н.з. НОМЕР_1, а отже момент виявлення ними початку гальмування залежить від суб'єктивного сприйняття дорожньої ситуації, а тому, як це зазначено експертом у вищевказаному висновку, не можуть бути покладені в основу експертного дослідження.

Висновок експертизи щодо невідповідності дій водія автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2ОСОБА_5, під час скоєння ДТП, вимогам п.п. 10.1 та 10.2 «Правил дорожнього руху України» у випадку достовірності показань свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, не може бути покладене в основу судового рішення, оскільки інші докази, які б підтверджували показання цих свідків в матеріалах справи відсутні, а відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апелянта жодним чином не підтверджують факт заподіяння йому відповідачем майнової шкоди та не спростовують правильності висновків місцевого суду.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Л.М. Хіль

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: