УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Кабова Юрія Володимировича, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ПАТ «Ощадбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 грудня 2006 року між ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є позивач) в особі філії - Олександрійське відділення № 3070 АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 1656, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 104 400,00 грн на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту до 21 грудня 2013 року та процентною ставкою 18 % річних, для придбання автомобіля марки «Ford Fusion».

У забезпечення виконання зобов'язань за указаним вище кредитним договором, 21 грудня 2006 року між ОСОБА_7 та ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Олександрійське відділення № 3070 ВАТ «Ощадбанк» укладено договір поруки № 1656, відповідно якого ОСОБА_7 зобов'язалась відповідати по зобов'язаннях за кредитним договором № 1656 від 21 грудня 2006 року солідарно та у тому ж обсязі, що і ОСОБА_6

Позивач зазначав, що судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду від 03 січня 2008 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість, яка станом на 11 грудня 2007 року становила 115 828,64 грн.

У зв'язку із скасуванням судового наказу від 03 січня 2008 року про солідарне стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь банку заборгованості за кредитним договором № 1656 від 21 грудня 2006 року в сумі 115 828,64 грн та судових витрат у сумі 304,58 грн банк звернувся до суду із даним позовом про стягнення зазначеної вище заборгованості.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Ощадбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що кредитний договір є неукладеним.

Крім того, суди зазначили, що банком пропущено строк позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_6 укладено договір споживчого кредиту № 1656, згідно з п. п. 1.1, 1.2 якого останньому надано кредит у розмірі 104 400,00 грн на придбання автомобіля строком на 84 місяці до 21 грудня 2013 року зі сплатою 18 % річних. На забезпечення виконання умов кредитного договору 21 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 1656.

Відповідно до п. 1.3. кредит був наданий позичальнику шляхом перерахування коштів на рахунок ПП «Олексанріяоптторг», що підтверджується: платіжним дорученням № 485354 від 21 грудня 2006 року, розпорядженнями від 21 грудня 2006 року та квитанцією на оплату послуг по кредитуванню на автомобіль № 2 від 21 грудня 2006 року.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору він набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 21 грудня 2006 року між ОСОБА_7 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Олександрійське відділення № 3070 ВАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір поруки № 1656, відповідно до якого ОСОБА_7 зобов'язалась відповідати по зобов'язаннях за кредитним договором № 1656 від 21 грудня 2006 року солідарно та у тому ж обсязі, що і ОСОБА_6 (п. 3.1 договору поруки).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2014 року у справі № 398/6874/13-ц, яке залишене в силі ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2015 року, ПАТ «Державний ощадний банк України» в задоволенні позову про солідарне стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 за кредитним договором № 1656 від 21 грудня 2006 року в розмірі 104 327,18 грн відмовлено, оскільки вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому суди дійшли висновку, що він є неукладеним.

За правилами ч. ч. 1, 4 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки кредитний договір у визначеному порядку набуття ним чинності нотаріально не посвідчений, з огляду на що суди обґрунтовано вважали його неукладеним, і як наслідок таким, що не створює для сторін відповідних обов'язків.

Оскільки з роз'яснень викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що у випадку коли строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови, то з судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій підлягають виключенню посилання на ст. 257 ЦК України.

Помилкове посилання на вказану норму не впливає на законність ухвалених судових рішень і не може бути підставою для їх скасування.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, ст. 337 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2129/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кабова Юрія Володимировича, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін, виключивши з них посилання на ст. 257 ЦК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук