У Х В А Л А

17 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Лященко Н.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 8 липня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними та скасування реєстрації права вланості,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 8 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано договори дарування житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,0500 га по АДРЕСА_1, укладені 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, недійсними.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 8 липня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2015 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України: невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня та 18 червня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що спірні правочини порушують права ОСОБА_5, оскільки в силу похилого віку та за станом здоров'я, укладаючи з відповідачем указані правочини, позивачка мала на меті отримання від ОСОБА_4 необхідної допомоги та догляду, тому, відповідно, бажала укласти договір довічного утримання, і якби не помилка в правовій природі правочинів та їх правових наслідках, ці договори дарування не були б укладені; ОСОБА_5 після укладення зазначених договорів дарування продовжувала проживати в житловому будинку за вищезазначеною адресою, який був її єдиним житлом, користуватися спірною земельною ділянкою, сплачувати відповідні збори та платежі, пов'язані з утриманням цього нерухомого майна.

У постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня та 18 червня 2014 року, що надані заявником як приклади, як і в судових рішеннях, про перегляд яких просить заявник, установлено, що відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру, усупереч вимогам статті 717 ЦК України, є підставою для визнання договору дарування недійсним на підставі частини третьої статті 203 та статті 229 ЦК України.

Таким чином, порівняння змісту постанов Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня та 18 червня 2014 року зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними та скасування реєстрації права вланості за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 8 липня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 серпня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема В.І. Гуменюк Н.П. Лященко