Дата документу 16.07.2015 Справа № 554/4975/15-ц
Провадження № 2/554/693/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2015 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

встановила:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через регулярні сварки по різних побутових причинах та непорозуміння та прохала стягнути аліменти на дитину, та в подальшому уточнивши вимоги, прохала також стягнути аліменти на її утримання, оскільки у звязку із народженням дитини та доглядом за нею, вона не може працювати, а відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання дитини та її утримання не надає.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, просила позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її утримання та утримання дитини задовольнити, а частині вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відмовилася.

Відповідач до суду не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Суддею встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.03.2014 року, який був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується актовим записом № 140.

Фактичні шлюбі відносини припинені з грудня 2014 року.

Спір про майно на даний час відсутній.

Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають, проживають окремо. Фактично сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між подружжям не можливе, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 728. На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах

зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в національному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.ст.182, 183 СК України, з урахуванням того, що відповідач не обтяжений аліментними зобовязаннями, суд визначає аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Ураховуючи викладене, із зазначених вище підстав суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно.

Виходячи з викладеного, суд задовольняє позов частково.

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст..88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 8, 51, 124, 129 Конституції України, ст. 6, 27 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципом № 4 Декларації прав дитини дитині, ст.ст. 110 - 112 СК України, ст.ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,суддя, -

вирішила:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14.03.2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується актовим записом № 140, між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - Галбург) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу присвоїти прізвище «Пилипенко», відповідачу «Пилипенко».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.01.2015 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, починаючи з 14.01.2015 року до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, до 25.06.2017 року.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Прийтяти відмову ОСОБА_1 від позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та в цій частині залишити позов без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державни судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н. В. Тімошенко