У х в а л а

іменем україни

09 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, мотивуючи її тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області) знаходиться виконавче провадження від 14 вересня 2010 року, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Шполянським районним судом Черкаської області 30 липня 2010 року про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») з ОСОБА_4 595 808 грн 24 коп. заборгованості за кредитним договором. Забезпеченням повернення кредиту виступає іпотека нежитлового приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки від 27 квітня 2007 року. Вказував, що 17 грудня 2014 року отримав постанову про передачу майна стягувачу, відповідно до якої державний виконавець передає стягувачу майно, яке належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. Вважає дії з направлення листа є грубим порушенням законодавства, оскільки державним виконавцем вже здійснювалась відправка даної пропозиції 25 жовтня 2013 року, на яку стягувач відповіді не надав. Таким чином, державний виконавець зобов'язаний був повернути майно боржнику, зняти з нього арешт та повернути виконавчий документ стягувачу, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення. Крім того вважає, що державним виконавцем пропущено строки здійснення виконавчого провадження, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, заявник просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 02 березня 2015 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано протиправними дії державного виконавця щодо направлення листа-пропозиції № 5410 від 13 жовтня 2014 року про залишення за собою стягувачем майна боржника.

Скасовано постанову про передачу майна стягувачу від 08 грудня 2014 року. У решті вимог скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року скасовано ухвалу суду першої інстанції та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що доказів отримання ТОВ «Кей-Колект» пропозиції державного виконавця від 25 жовтня 2013 року не надано, а згоду на отримання у власність майна боржника ТОВ «Кей-Колект» надало на 14 день після направлення пропозиції державного виконавця від 13 жовтня 2014 року, а тому не пропустило встановлений ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» термін.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова