Ухвала

іменем україни

04 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг від 26 березня 2010 року ОСОБА_4 отримала кредитну картку «Універсальна» та ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг. 31 липня 2013 року вказану кредитну картку було переоформлено на кредитну картку «Gold», відповідно до тарифів якої ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 15 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов'язань, станом на 31 серпня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 390,10 грн.

Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на його користь з ОСОБА_4 кредитну заборгованість у розмірі 23 390,10 грн, з яких: 14 878,85 грн - заборгованість за кредитом, 6 121,25 грн - заборгованість за процентами, 800 грн - пеня та комісія, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 090 грн - штраф (процентна складова).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 липня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2013 року в розмірі 23 390,10 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а вказані судові рішення залишити без змін.

Судами установлено, що 26 березня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку «Універсальна» зі сплатою процентів за користування кредитом. Вказаний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг і тарифів.

31 липня 2013 року ОСОБА_4 отримала кредитну картку «Gold», відповідно до тарифів якої вона отримала кредит у розмірі 15 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Факт отримання вказаної кредитної картки та використання грошових коштів у межах встановленого ліміту підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_4 частково виконала умови договору, а саме: 23 вересня 2013 року сплатила 244 грн у рахунок погашення боргу по процентам, 13 грудня 2013 року сплатила 694 грн у рахунок погашення боргу по процентам та 2 тис. грн у рахунок погашення кредиту.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриваБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 390,10 грн, оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконала належним чином.

Крім того, місцевий суд у мотивувальній частині свого рішення навів дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд свої дії мотивував та враховував, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи і дійшов вірного висновку про задоволення позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Наведені у касаційній скарзі доводи ґрунтуються на припущеннях та висновків судів не спростовують.

Таким чином, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана