У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

17 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, скасування свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації права власності, визнання права на спадкування за законом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення із житлового приміщення без надання іншого житла, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, скасування свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації права власності, визнання права на спадкування за законом та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_4 посилалася на те, що з осені 1997 року по день смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вона проживала однією сім'єю, як подружжя з ОСОБА_6 Офіційного шлюбу вони не реєстрували.

За час спільного проживання однією сім'єю 09.07.2003 року вони придбали квартиру АДРЕСА_1, де проживали однією сім'єю з осені 2003 року. А тому вважала, що набула право власності на 1/2 частину квартири, як спільне майно подружжя.

Враховуючи вказане, позивачка просила встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу за період з осені 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, видане ОСОБА_5 13.12.2013 року; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1; визнати права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, як спадкоємцем першої черги; визнати за нею права власності на 3/4 спірної квартири, з яких 1/2 частини квартири, як частку у праві спільної сумісної власності та 1/4 частини квартири, як спадкове майно після смерті ОСОБА_6

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення із житлового приміщення без надання іншого житла.

В обґрунтування позовних вимог позивачка за зустрічним позовом посилалася на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, яку вона отримала у спадщину після смерті батька ОСОБА_6

В квартирі зареєстрована її дочка ОСОБА_7 Однак ні вона, ні її донька не мають можливості користуватися житловим приміщенням квартири, оскільки в ній проживає ОСОБА_4, яка створює їм перешкоди у користуванні квартирою.

Враховуючи вказане, позивачка за зустрічним позовом просила усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення відповідачки із житлового приміщення без надання іншого житла.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 із ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу в період з осені 2003 року по 10.01.2012 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_5 в користуванні належним їй на праві власності нерухомим майном шляхом виселення ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені судові рішення та справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_4 не доведено факту придбання спірної квартири внаслідок спільної праці з ОСОБА_6

Також суди дійшли вірного висновку про те, що відповідачка ОСОБА_5, донька померлого, будучи єдиним спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину і їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру та зареєстроване таке право власності на квартиру за нею. При цьому ОСОБА_4 проживаючи у квартирі без її згоди та відмовляючись добровільно виселитись, чинить їй перешкоди у користуванні її власністю.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун А.В. Маляренко О.В. Ступак