У х в а л а

ІМенем УКраїни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що з 27 жовтня 1991 року по 24 березня 2006 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дочок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею. ОСОБА_6 навчається в Тернопільському національному економічному університеті на денній формі навчання, вартість якого складає 9 450 грн на рік. Дочка проживає в гуртожитку, за який сплачує 1 300 грн на місяць. Посилаючись на викладене, те, що дочка потребує матеріальної допомоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення терміну навчання.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 28 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6 у розмірі 1 000 грн із усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 7 жовтня 2014 року і до закінчення нею навчання по 30 червня 2017 року. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із його висновками про те, що відповідач, хоча і ніде не працює, отримує доходи за кордоном, куди періодично виїжджає на заробітки, що підтверджується відміткою у його закордонному паспорті, є працездатним, а тому на нього може бути покладений обов'язок по утриманню повнолітньої дочки, яка навчається і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Проте повністю з такими висновками судів погодитися не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, від якого мають двох дочок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачем.

Відповідно до долучених до справи документів ОСОБА_6 навчається у Тернопільському національному економічному університеті на денній формі навчання, яке закінчується 30 червня 2017 року (а. с. 54).

Згідно з договором від 15 вересня 2014 року № 128693 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг плата за весь період навчання становить 28 350 грн (а. с. 52).

Крім того, ОСОБА_6 орендує житлове приміщення в м. Тернополі, вартістю 1 300 грн на місяць (а. с. 53).

Відповідно до ст. 199 СК України <nau://ukr/2947-14|st199> якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином.

З огляду на викладене, однією із обов'язкових умов, за яких можливе покладення на батьків обов'язку по утриманню повнолітньої дитини, є їх спроможність надавати таку допомогу.

На зазначені норми матеріального права суди уваги не звернули, не встановили, який дохід має відповідач, його матеріальне становище, та, відповідно, чи може він надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці.

Відповідно до довідки від 23 січня 2015 року № 02/52, виданої Чортківським районним центром зайнятості населення, ОСОБА_4 перебуває на обліку в Чортківському районному центрі зайнятості в пошуку роботи, без надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю (а. с. 41).

Однак, апеляційний суд залишаючи без змін рішення суду першої інстанції та встановивши цю обставину, зробив висновок про те, що відповідач має можливість надавати повнолітній дочці, яка продовжує навчання, щомісячну допомогу у розмірі 1 000 грн, при цьому суди вказали на отримання відповідачем доходів за кордоном, куди він періодично виїжджає на заробітки.

На підтвердження отримання ОСОБА_4 доходів за кордоном та їх розміру будь-яких доказів у судових рішеннях не наведено, а самі по собі відмітки у паспорті останнього про перетин ним кордону не можуть свідчити, що метою його поїздок було працевлаштування за кордоном та підтверджувати, що він мав будь-який заробіток і його розмір.

Оскільки судами не встановлено розмір доходу ОСОБА_4, висновок судів про можливість відповідача надавати допомогу повнолітній дочці неможливо визнати обґрунтованим і він є передчасним.

Потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням, без встановлення можливості батьків надавати таку допомогу, не може бути підставою для задоволення позову про покладення обов'язку по її утриманню з урахуванням того, що такий їх обов'язок не є безумовним.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків з ким вона проживає. За змістом зазначених статей ОСОБА_7 мала право звернутися з позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітньої дочки, яка повинна бути позивачем у зазначеній справі, а з огляду на те, що остання є дієздатною, аліменти мали бути стягнуті на її, а не інших осіб, користь, і тоді, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в її інтересах.

Право на звернення до суду з позовом не наділяє таку особу правом матеріально-правової вимоги до відповідача, у своїх інтересах, в тому числі і щодо стягнення аліментів на свою користь.

Ці положення закону при вирішенні спору не враховані, аліменти стягнуті на користь матері повнолітньої, ОСОБА_6 не брала участі у розгляді справи як позивач.

Наведені порушення судами норм процесуального права (ст. ст. 3, 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук