АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7351/15 Головуючий 1-ї інстанції Сиротников Р.Є.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Сащенка І.С.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу Приватного підприємства «Торгово-комерційна фірма «Дана»» на додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради (надалі - ХМР), в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати за ним право приватної власності на наступні нежитлові будівлі: літ. «А-1», загальною площею 52,0кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 147,8кв.м, літ. «В-1», загальною площею 49,1кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 56,5кв.м, літ. «Д-1», загальною площею 87,5кв.м, літ. «Ж-1», загальною площею 37,5кв.м, літ. «З-1», загальною площею 26,6кв.м, літ. «И-1», загальною площею 38,1кв.м., літ. «К-1», загальною площею 63,8кв.м, літ. «Л-1», загальною площею 17,9кв.м, літ. «М-1», загальною площею 17,9кв.м, що розташовані по АДРЕСА_2 та на нежитлову будівлю в літ. «Ж» по АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що ним без погодження проекту та дозволу на початок будівельних робіт, самочинно, за власні кошти здійснено будівництво одинадцяти нежитлових будівель на АДРЕСА_3. Згідно технічного висновку, зробленого ТОВ «НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ», основні будівельні конструкції об'єктів деформацій не мають, знаходяться в задовільному технічному стані, відповідають умовам міцності та стійкості, придатні для використання за призначенням.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ХМР про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник не з'явився, однак надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог і розглянути справу за його відсутності.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 липня 2012 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на нежитлові будівлі: літ. «А-1», загальною площею 52кв.м, літ. «Б-1», загальною площею 147,8кв.м, літ. «В-1», загальною площею 49,1кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 56,5кв.м, літ. «Д-1», загальною площею 87,5кв.м, літ. «Ж-1», загальною площею 37,5кв.м, літ. «З-1», загальною площею 26,6кв.м, літ. «И-1», загальною площею 38,1кв.м, літ. «К-1», загальною площею 63,8кв.м, літ. «Л-1», загальною площею 17,9 кв.м, літ. «М-1», загальною площею 17,9кв.м, що розташовані по АДРЕСА_2.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2012 року за ОСОБА_1 визнано право власності на нежитлову будівлю в літ. «Ж», загальною площею 28,4кв.м, по АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Приватне підприємство «Торгово-комерційна фірма «Дана»» (надалі - ПП «ТКФ «Дана») просить скасувати додаткове рішення і ухвалити в цій частині нове про відмову ОСОБА_1 у задоволенні цих вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказують, що згідно правовстановлюючим документам спірне приміщення належить їм. Також зазначають, що судом не перевірялось чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу. Вважають, що ОСОБА_1 не було доведено факту, що йому надавалась земельна ділянка у власність або в користування під уже збудоване нерухоме майно по АДРЕСА_1. Окрім того, на їх думку, судом при розгляді цієї справи було порушено правило підсудності, оскільки спірний об'єкт нерухомого майна розташований у Комінтернівському районі м. Харкова.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апелянтом оскаржується додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2012 року, тому в іншій частині рішення суду, яке ухвалено у цій справі, відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Ухвалюючи додаткове рішення та визнаючи за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю в літ. «Ж», загальною площею 28,4кв.м, по АДРЕСА_1, суд виходив з того, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог.

Однак, погодитися з таким висновком не можна, оскільки суд дійшов його без повного, всебічного та об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, з неправильним тлумаченням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

При розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво, суд в першу чергу повинен належними чином перевірити, чи було питання оформлення такого права власності предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи відсутність останнього давали підстави говорити про наявність спору про право. При цьому суд не повинен підміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишитися винятковим способом захисту права. При вирішенні таких спорів, в першу чергу необхідно з'ясувати чи звертався позивач до компетентних органів з питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні цього питання.

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Поняття самочинного будівництва, а також правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені статтею 376 ЦК України, яка є спеціальною в врегулюванні спірних правовідносин. Дана стаття урегульовує правовідносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та нормативно-правові акти при створенні нової речі, тобто самочинному будівництві, були порушені.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме майно відповідно до вимог закону підлягає державній реєстрації з моменту такої реєстрації. У разі необхідності право власності на незавершене будівництво, за наявності визначених законом умов, може бути зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. З такого ж моменту виникає право власності на перероблену річ, створену з використанням іншої речі (матеріалу).

Відповідно до положень ст.331 ЦК України новостворена або перероблена нерухома річ підлягає прийняттю в експлуатацію.

Із документів наданих ПП «ТФК «Дана» вбачається, що вони є власником нежитлових приміщень цокольного поверху №№1-22, 4-а, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відповіді КП «ХМБТІ» від 10.11.2015року за №6704 нежитлова будівля літ. «Ж», загальною площею 28,4кв.м, заінвентаризована на замовлення ОСОБА_2 в 2012 році і помилково визначена, як окрема нежитлова будівля. Але, ця нежитлова будівля літ. «Ж», загальною площею 28,4кв.м, є частиною приміщень цокольного поверху літ. «А-5» по АДРЕСА_1, а саме: приміщення №№ 83, 84, загальною площею 26,4кв.м.

Отже, нежитлова будівля літ. «Ж», фактично площею 26,4кв.м, знаходиться у складі вищеперелічених нежитлових приміщень, що належать апелянту ПП «ТФК «Дана», а саме приміщення №№ 83, 84.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачу ОСОБА_1 надавалась земельна ділянка під забудову або з метою збереження самочинного будівництва та, що він в установленому законом порядку звертався до компетентних органів за вирішенням питання про ввід новоствореного об'єкту до експлуатації і в цьому йому було безпідставно відмовлено. Також відсутні докази стосовно того, що нежитлове приміщення, площею 28,4кв.м, в літ. «Ж» по АДРЕСА_1 будувалось за особисті кошти позивача і, що воно є окремо побудованою спорудою.

За таких обставин у суду першої інстанції не було законних підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на вищезазначене нежитлове приміщення.

З огляду на вищевикладене, додаткове рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення - про відмову ОСОБА_1 у задоволенні вимог про визнання за ним права власності на нежитлове приміщення в літ. «Ж», загальною площею 28,4кв.м, по АДРЕСА_1.

Згідно п.4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Торгово-комерційна фірма «Дана»» - задовольнити.

Додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2012 року скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю в літ. «Ж» загальною площею 28,4кв.м по АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -