Справа № 751/2798/15-ц Провадження № 22-ц/795/1736/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції - Косач І. А. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Вінгаль В.М., Харечко Л.К.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представників ОСОБА_6 і ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про зміну часток співвласників у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати дане рішення і постановити рішення про залишення незмінними ідеальні частки сторін у власності на домоволодіння АДРЕСА_1, які визначено відповідно до договору дарування від 17.08.2000 р. між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (реєстраційний № 1703) і договору дарування від 05.06.1990 р. між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 (реєстраційний № 1421).

У березні 2015 р. ОСОБА_5 пред'явив позов до ОСОБА_8, у якому просив змінити частки сторін у власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 7/9 частин жилого будинку з надвірними спорудами, що розташовані за цією адресою, і визнати за ОСОБА_8 право власності на 2/9 їх частини. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. За договором дарування від 05.06.1990 р. ОСОБА_10 - мати сторін подарувала позивачеві 5/12 частин жилого будинку, жилою площею 35,7 м2, за адресою: АДРЕСА_1, що позначений на плані літерою А-1, а саме кімнати 1-3 і 1-4, площею 8,2 м2 та 8,9 м2 відповідно. Рішенням Новозаводської районної Ради народних депутатів м. Чернігова від 14.10.1991 р. дозволено прийняти до експлуатації виконані ОСОБА_5 прибудови до вказаного будинку: кімнату, площею 7,9 м2, кімнату, площею 15,4 м2, кухню, площею 8 м2, коридор, площею 5,1 м2, санвузол, площею 4,8 м2, гараж і сарай. Рішенням цього ж виконкому від 11.11.1991 р. затверджено прийняття до експлуатації вказаних прибудов. У зв'язку з цим 10.12.1993 р. ОСОБА_5 і ОСОБА_10 звернулися до Чернігівського МБТІ з заявою про зміну ідеальних часток у спірних будинку й надвірних спорудах, яке склало відповідний висновок. Рішенням виконкому Чернігівської міської Ради від 18.04.1994 р. № 67 встановлено, що у спірному будинку й надвірних спорудах позивачеві належить 3/4, а ОСОБА_10 - 1/4 їх частина. Це рішення визнано протиправним та скасовано постановою суду від 15.12.2014 р., яка набрала законної сили. У 2012 р. ОСОБА_5 взнав про те, що ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_8 7/12 частин спірного будинку й надвірних споруд; які саме приміщення входять до складу цієї частини будинку, в укладеному між останніми договорі дарування не вказано. ОСОБА_8 у 2004 р. - після смерті матері вселилася до тієї частини будинку АДРЕСА_1, якою користувалася мати. До складу 7/12 частин спірного будинку й надвірних споруд, які мати подарувала відповідачеві, згідно з укладеним ними договором дарування увійшла й споруджена позивачем прибудова. Тому рішенням суду, яке набрало законної сили, цей договір визнано недійсним в частині дарування ОСОБА_8 4/12 частин спірних будинку й надвірних споруд. Внаслідок спорудження прибудови до будинку АДРЕСА_1 у позивача - учасника у спільній власності на цей будинок збільшилася частка у праві власності на нього. За висновком судової будівельно-технічної експертизи, проведеної у рамках цивільної справи Новозаводського районного суду м. Чернігова № 2515/5426/2012, частка ОСОБА_5 у власності на спірні будинок з надвірними спорудами становить 7/9.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено й змінено частки сторін у власності на будинок та надвірні споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та визнано за ОСОБА_5 право власності на 7/9, а за ОСОБА_8 - на 2/9 їх частин; з останньої на користь ОСОБА_5 стягнуто 665 грн. 53 коп. на відшкодування судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20.05.2013 р. ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_8 про зміну часток у власності на спірні об'єкти з тих підстав, що згідно з правоустановчими документами в момент укладення договору дарування ОСОБА_10 належної їй частини цих об'єктів ОСОБА_8 ОСОБА_10 мала у власності 7/12 їх частин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015 р. визнано протиправним та скасовано п. 2 рішення виконкому Чернігівської міської ради від 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» щодо зміни часток сторін у власності на спірні об'єкти. Ці судові рішення є чинними, а отже вони є обов'язковими для всіх та підлягають виконанню. Проте місцевим судом їх проігноровано,

- укладений ОСОБА_10 і ОСОБА_8 договір дарування частини спірного будинку й надвірних споруд визнано частково недійсним на підставі протиправного рішення виконкому Чернігівської міської ради від 18.04.1994 р. № 67.

У судовому засіданні ОСОБА_8 та її представник підтримали апеляційну скаргу, а ОСОБА_5 та його представники просили апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що внаслідок спорудження прибудов до буд. АДРЕСА_1 їхні частки у власності на будинок та надвірні споруди змінилися і у даний час вони становлять: позивача - 7/9, відповідача - 2/9. Цей висновок суду є вірним.

Так, по справі встановлено наступне.

05.06.1990 р. ОСОБА_10 і ОСОБА_5 уклали договір дарування, який посвідчено державним нотаріусом І чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-1421 (його копія на а.с. 7-8). Згідно з цим договором ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_5 5/12 частин жилого будинку АДРЕСА_1, до складу якої увійшли кімнати, позначені у плані літерами й цифрами 1-3 та 1-4, площею 8,2 м2 і 8,9 м2.

Копією витягу з рішення виконкому Новозаводської районної Ради народних депутатів від 14.10.1991 р. № 226 виробничому об'єднанню житлово-комунального господарства дозволено прийняти до експлуатації виконані ОСОБА_5 прибудови до вищевказаного будинку, а саме кімнату, площею 7,9 м2, кімнату, площею 15,4 м2, кухню, площею 8,0 м2, коридор, площею 5,1 м2, санвузол, площею 4,8 м2, гараж та сарай (а.с. 3).

Актом прийняття до експлуатації, який складено у жовтні 1991 р., прийнято до експлуатації споруджену забудовником ОСОБА_5 прибудову до жилого будинку АДРЕСА_1 й гараж та сарай. Згідно з цим актом, на момент його складання належна позивачеві частина цього будинку - квартира № 2, складалася з 4 жилих кімнат, кухні, коридору, ванної та вбиральні, загальна площа яких становить 58,3 м2, а жила - 40,4 м2 (копія цього акту на а.с. 10-11). Рішенням виконкому Новозаводської районної Ради народних депутатів м. Чернігова від 11.11.1991 р. № 254 цей акт затверджено (копія витягу з даного рішення на а.с. 12).

10.12.1993 р. ОСОБА_5 подав Чернігівському міськвиконкому заяву, у якій зазначав, що внаслідок спорудження ним прибудови до спірного будинку, а також гаражу й сараю змінилися частка, яка належить йому у цих нерухомих об'єктах. Тому він просив провести відповідні розрахунки й видати йому свідоцтво про право власності на належну йому частину будинку й надвірних споруд виходячи з цих розрахунків. У даній заяві також зазначено, що позивачеві належить квартира АДРЕСА_1, підвал під нею, гараж Б-1, сарай Б1-1, ганок і огорожа, а ОСОБА_10 належить квартира № 1, підвал під нею, комора ІІ і тамбур І, та що спору з приводу часток у власності на дані об'єкти між ними відсутній. Це підтверджується копією згаданої заяви (а.с. 13).

Відповідно до висновку Чернігівського МБТІ від 05.04.1994 р., належні ОСОБА_10 кухня 1-1, площею 8,2 м2, кімната 2-2, площею 18,6 м2, тамбур І, площею 1,3 м2, комора ІІ, площею 3,9 м2 та підвал а3 становлять 1/4, а належні ОСОБА_5 кімната 2-3, площею 8,2 м2, коридор ІІ, площею 4,5 м2, веранда І, площею 7,5 м2 та ганок а2, сарай Д, сарай д, вбиральня Е та частина огорожі становлять 3/4 частини у будинку й надвірних спорудах, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (копія цього висновку на а.с. 14).

Пунктом 2 рішення виконкому Чернігівської міської Ради народних депутатів від 18.04.1994 р. № 67 на підставі пропозиції Чернігівського МБТІ встановлено, що співвласникові будинку АДРЕСА_1 належить 3/4 частин будинку з надвірними спорудами. Цей пункт рішення визнаний недійсним та скасовано постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.12.2014 р., яка в цій частині залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015 р. (з урахуванням ухвали від 11.02.2015 р. про виправлення у даній постанові описки). Це підтверджується копіями вказаних рішення й постанов (а.с. 15, 20-21, 22-23, 65).

17.08.2000 р. ОСОБА_10 і ОСОБА_8 уклали договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою О.М., реєстровий № 1703 (його копія на а.с. 16). За цим договором ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_8 7/12 частин спірного будинку й надвірних споруд. У цьому договорі зазначено, що будинок з надвірними спорудами, 7/12 частин якого відчужується, жилою площею 59,0 м2, складається з жилого будинку А-1, гаражу Б-1, сараю Б-1, сараю б і металевої огорожі № 1.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.10.2013 р. по справі № 751/6369/13-ц, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 і укладений останньою з ОСОБА_10 договір дарування від 17.08.2000 р. визнано недійсним в частині дарування ОСОБА_8 4/12 частин спірного будинку й надвірних споруд. У мотивувальній частині цього рішення зазначено, що згідно з цим договором 4/12 частин спірних об'єктів, що належать ОСОБА_5, ОСОБА_10 неправомірно подарувала ОСОБА_8

Остання зверталася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами названого вище рішення від 04.10.2013 р. по справі № 751/6369/13-ц. Дана заява мотивувалася тим, що пункт 2 рішення виконкому Чернігівської міської Ради народних депутатів від 18.04.1994 р. № 67 про встановлення належності позивачеві 3/4 частин спірного будинку з надвірними спорудами визнано недійсним та скасовано постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.12.2014 р., яка в цій частині залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015 р. (з урахуванням ухвали від 11.02.2015 р. про виправлення у цій постанові описки). Ухвалою від 07.04.2015 р. заяву ОСОБА_8, про яку йдеться, залишено без задоволення з тих підстав, що обставини, на які вона посилається, є не нововиявленими, а новими (копія даної ухвали на а.с. 142-144).

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20.05.2013 р. (його копія на а.с. 53-55) по справі Новозаводського районного суду м. Чернігова № 2515/5426/2012 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про зміну часток сторін у власності на будинок АДРЕСА_1. Згідно з мотивувальною частиною цього рішення, у задоволенні вказаних вимог ОСОБА_5 відмовлено з тих підстав, що виконкомом Чернігівської міської ради не приймалося рішення про зміну часток сторін у власності на спірні будинок та надвірні споруди з наступною видачею їм відповідних свідоцтв про право власності на змінені частки у власності на ці об'єкти та що за договором дарування від 17.08.2000 р., який є дійсним та не оспореним, ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_8 7/12 частин від усього домоволодіння з урахуванням зданих до експлуатації у 1991 р. прибудов.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи від 10.12.2012 р. № 26-12С, яку проведено Новозаводським районним судом м. Чернігова по справі № 2515/5426/2012 (його копія на а.с. 24-28, 194-197), зазначено таке:

- виходячи з вартості належних ОСОБА_5 за договором дарування кімнат у будинку та зданих ним до експлуатації прибудов до будинку й надвірних споруд (кімнат 2-3, площею 8,2 м2, 2-4, площею 8,9 м2, 2-6, площею 7,9 м2, 2-7, площею 15,4 м2, коридору 2-5, площею 5,1 м2, кухні 2-8, площею 8,0 м2, санвузла 2-9, площею 4,8 м2 - а.с. 194), підвалу А3, гаражу Б-1 (перший поверх) і сараю Б-2 (другий поверх), сараю Б1-1 та вбиральні № 2 і 1/2 частини воріт, частка ОСОБА_5 у будинку й надвірних спорудах, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, становить 7/9;

- виходячи з вартості належних ОСОБА_8 приміщень у будинку (кімната 1-2, площею 18,6 м2, кухня 1-1, площею 8,2 м2, тамбур 1-І, площею 1,3 м2 і комора 1-ІІ, площею 3,9 м2 - а.с. 194), та вбиральні № 3, ганку і 1/2 частини воріт, частка ОСОБА_8 у будинку й надвірних спорудах, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, становить 2/9.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

В силу ст. 112 ЦК УРСР, 1963 р., після укладення 05.06.1990 р. ОСОБА_10 і ОСОБА_5 договору дарування останньому 5/12 частин жилого будинку АДРЕСА_1 цей будинок став належати їм на праві спільної часткової власності.

З часу початку спорудження прибудови до вказаного будинку, а саме кімнати, площею 7,9 м2, кімнати, площею 15,4 м2, кухні, площею 8,0 м2, коридору, площею 5,1 м2, санвузла, площею 4,8 м2, і гаражу та сараю, по дату введення їх до експлуатації включно співвласниками будинку були лише ОСОБА_10 і ОСОБА_5, а ОСОБА_8 стала його співвласником майже через 9 років після введення цих нерухомих об'єктів до експлуатації.

На 14.10.1991 р. (дата постановлення виконкомом рішення, яким дозволено прийняти до експлуатації виконані ОСОБА_5 прибудови до будинку, перелічені у попередньому абзаці) і на 05.04.1994 р. (дата висновку Чернігівського МБТІ про зміну розміру часток ОСОБА_5 і ОСОБА_10 у власності на цей будинок з надвірними спорудами) був чинним Закон України «Про власність». В силу ст. 12 ч. 1 даного Закону ОСОБА_10 набув право власності на прибудови до будинку, а саме на кімнату, площею 7,9 м2, кімнату, площею 15,4 м2, кухню, площею 8,0 м2, коридор, площею 5,1 м2, санвузол, площею 4,8 м2, і на гараж та сарай. Так, саме він у встановленому законом порядку звертався до виконкому Новозаводської районної Ради народних депутатів м. Чернігова за отриманням дозволів на введення до експлуатації вказаних приміщень та за введенням їх до експлуатації і цим виконкомом їх прийнято до експлуатації. Доказів того, що дані приміщення належали на праві спільної власності позивачеві та ОСОБА_10, або того, що вони належали лише ОСОБА_10, або того, що остання не знала й не могла знати про їх спорудження, суду не надано.

Також у справі відсутні докази, що ОСОБА_10 оспорювала рішення виконкому Новозаводської районної Ради народних депутатів м. Чернігова від 14.10.1991 р. № 226 про дозвіл прийняти до експлуатації виконані ОСОБА_5 прибудови до будинку АДРЕСА_1 і від 11.11.1991 р. № 254 про затвердження акту введення цих прибудов і надвірних споруд до експлуатації. Доказів того, що ОСОБА_10 оспорювала висновок Чернігівського МБТІ від 05.04.1994 р. про фактичні частки її й ОСОБА_5 у власності в цьому будинку й надвірних спорудах, теж нема. Крім того, сторони на такі обставини не посилаються.

З викладеного випливає, що ОСОБА_5 з дозволу компетентного органу місцевого самоврядування зробив вищевказані прибудови і з дозволу цього ж органу ввів їх до експлуатації. Внаслідок цього належна ОСОБА_5 частка в спільній власності на будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами збільшилася, а ОСОБА_10, яка на дату введення вказаних об'єктів до експлуатації була співвласником спірних будинку й надвірних споруд, цього не оспорювала.

Протягом часу виникнення й тривання спірних правовідносин була чинною Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 р. (погоджена Верховним Судом УРСР 15.01.1966 р.), яка втратила чинність відповідно до наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 р. № 56. Відповідно до п. 26 цієї Інструкції, якщо один з власників спільного будинку з дозволу місцевого органу влади зробив прибудову або перебудову, внаслідок чого належна йому частка в спільній власності змінилася, і ніхто з співвласників цього не оспорює, орган комунального господарства, а де його немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі рішення виконкому про зміну часток, які належали співвласникам, і про оформлення права власності в нових розмірах, видає кожному з них замість правовстановлюючих документів, які вони мають, свідоцтва про право особистої власності на відповідну частку будинку (домоволодіння); спори між співвласниками відносно належних їм часток у спільному будинку вирішуються судом в загальнопозовному порядку. Стаття 119 ЦК УРСР, яка була чинною у цей же період, приписувала, що коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні. Такий же припис міститься і у ч. 3 ст. 357 ЦК України. Отже позивач обґрунтовано вимагає змінити частки сторін у власності на будинок та надвірні споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Висновок судової будівельно-технічної експертизи від 10.12.2012 р. № 26-12С у ході розгляду справи не спростовано. Він є допустимим доказом і узгоджується з усіма наявними у справі доказами. Тому суд І інстанції обґрунтовано з ним погодився.

З викладеного випливає, що висновок місцевого суду про те, що внаслідок спорудження прибудов до буд. АДРЕСА_1 їхні частки у власності на будинок та надвірні споруди змінилися і що у даний час вони становлять: позивача - 7/9, відповідача - 2/9, є законним.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються, виходячи з такого.

Посилання ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20.05.2013 р., яким ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_8 про зміну часток у власності на спірні об'єкти, є юридично неспроможним. Так, у мотивувальній частині цього рішення зазначено, що підставою для відмови у задоволенні вказаних вимог ОСОБА_10 є те, що на дату його постановлення був чинним договір дарування ОСОБА_10 ОСОБА_8 частини будинку й надвірних споруд, укладений 17.08.2000 р., згідно з яким у власність останньої перейшло 7/12 частин від усіх спірних об'єктів. Проте на даний час рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.10.2013 р. по справі № 751/6369/13-ц, яке набрало законної сили, цей договір визнано недійсним в частині передачі у власність тієї частини спірних об'єктів, які належать ОСОБА_10 Отже вказана у рішенні апеляційного суду Чернігівської області від 20.05.2013 р. по справі № 2515/5426/2012 підстава для відмови у задоволенні вимог ОСОБА_5 про зміну часток сторін у власності на спірні об'єкти (перешкода для їх задоволення) на даний час відпала.

Визнання протиправним та скасування у судовому порядку п. 2 рішення виконкому Чернігівської міської ради «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» від 18.04.1994 р. № 67 про зміну часток сторін у власності на спірні об'єкти теж не є підставою для задоволення апеляційної скарги. Так, саме по собі визнання протиправним і скасування даного акту органу місцевого самоврядування не вплинуло на встановлені по справі та описані вище обставини, що мають значення для справи, а саме на фактичний розмір часток сторін у власності на спірні будинок і надвірні споруди, на обставини, за яких їхні частки змінилися, і на передбачені чинним законодавством наслідки їх зміни.

Твердження ОСОБА_8 про те, що укладений нею й ОСОБА_10 договір дарування частини спірного будинку й надвірних споруд визнано частково недійсним на підставі протиправного рішення виконкому Чернігівської міської ради від 18.04.1994 р. № 67, не є підставою для задоволення апеляційної скарги. Так, цей договір визнано частково недійсним згаданим вище рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.10.2013 р. по справі № 751/6369/13-ц. З мотивувальної частини даного рішення вбачається, що викладених у ньому висновків суд дійшов не лише на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 18.04.1994 р. № 67, а й на підставі згаданих вище рішень виконкому Новозаводської районної Ради народних депутатів від 14.10.1991 р. № 226, від 11.11.1991 р. № 254 та висновку Чернігівського МБТІ від 05.04.1994 р. - актів, які передували прийняттю рішення від 18.04.1994 р. № 67, які стали підставою для його постановлення та які незаконними не визнано та не спростовано (ці докази є чинними і допустимими як по справі № 751/6369/13-ц, так і по цій справі). Крім того, судовим рішенням, що набрало законної сили, ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд рішення суду від 04.10.2013 р. по справі № 751/6369/13-ц у зв'язку з нововиявленими обставинами, якими вона вважала визнання протиправним та скасування у судовому порядку пункту 2 рішення виконкому Чернігівської міської Ради народних депутатів від 18.04.1994 р. № 67.

У мотивувальній частині рішення суду І інстанції по цій справі допущено описку: в ньому зазначено, що належні сторонам 7/9 і 2/9 частки у будинку АДРЕСА_1 є ідеальними, а не реальними (виділеними у натурі). Цю описку судом І інстанції може бути виправлено за процедурою, встановленою ст. 219 ЦПК України. Крім того, частина 2 ст. 308 ЦПК України і Пленум Верховного Суду України у пунктах 18, 19 (абз. 7) постанови від 24.10.2008 р. № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» орієнтують суди нижчих ланок на те, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних підстав.

Отож підстав для скасування оскаржуваного рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилити, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: