АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2616/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43,46 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: орган опіки та піклування Черкаської РДА про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_7 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1. ОСОБА_6, відповідачка по справі є її дочкою.

До вересня 2010 року в даному будинку проживали та зареєстровані ОСОБА_6 разом з своїм неповнолітнім сином ОСОБА_8 2004 року народження. У 2014 році ОСОБА_6 зареєструвала в будинку ОСОБА_7 свою новонароджену дочку ОСОБА_9 2014 року народження.

На даний час відповідачі по справі зареєстровані в будинку, але не проживають в ньому. Реєстрація відповідачів перешкоджає ОСОБА_7 реалізувати свої права як власника, вимушена нести додаткові витрати по утриманню будинку, сплаті житлово-комунальних послуг, не може оформити субсидію.

Просила суд визнати ОСОБА_6 та її неповнолітніх дітей - ОСОБА_8, 2004 року народження та ОСОБА_9 , 2014 року народження такими, що втратили право на користування житловим приміщення, а саме будинком по АДРЕСА_1

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2015 року позов задоволено. Ухвалено визнати ОСОБА_6 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_8 - 2004 року народження та ОСОБА_9 - 2014 року народження, такими що втратили право на користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що зазначене рішення прийняте без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не проживають за адресою АДРЕСА_1 більше ніж чотири роки без поважних причин. Також вказує на те, що відповідно до положень ст. 397 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_7 на праві приватної власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.1987 року та витягу з рішення Геронимівської сільської ради від 16.11.1989 року про дозвіл на перебудову житлового будинку.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11 травня 2015 року, який затверджений головою Геронимівської сільської ради Черкаського району, в домоволодінні АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не проживають з вересня 2010 року.

Однак, відповідно до акту обстеження умов проживання від 06 серпня 2015 року комісією було складено висновок про те, що будинок є не придатним для проживання , оскільки потребує добудови, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Відповідно до технічного паспорту /а.с. 3-5/ даний будинок перебуває в стадії реконструкції і є незавершеним будівництвом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та може розпоряджатись ним на власний розсуд, і на зміст права власності не впливають місце проживання власника.

Згідно ст. 397 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з врахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Визнаючи відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України взагалі не дав оцінки її доводам про те, що у спірній квартирі вона не проживає з поважних причин у зв'язку з незавершеним будівництвом.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307,309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: орган опіки та піклування Черкаської РДА про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким ОСОБА_7 у позові до ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа: орган опіки та піклування Черкаської РДА про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :