У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів:Кафідової О.В., Попович О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання попереднього договору ренти, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати попередній договір ренти, укладений між нею та відповідачем.

Позов мотивовано тим, що між сторонами було укладено попередній договір ренти, згідно умов якого позивач передає відповідачу квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу. Розмір ренти у грошовій формі становить 4800 грн, що є еквівалентом 600 доларів США за курсом Національного банку України на день укладення цього договору. Виплата ренти до отримання нею права власності на квартиру становить 3000 грн на місяць. Відповідач з 1 жовтня 2011 року до 1 серпня 2013 року щомісячно сплачував 3000 грн. 30 листопада 2013 року відповідач письмово повідомив позивача про припинення виплати рентних платежів. Пунктом 7.2 договору ренти передбачено право одержувача ренти вимагати розірвання цього договору, з підстав прострочення виплати ренти більше як на три місяці. У зв'язку з наведеним позивач звернулася до суду з позовом про розірвання попереднього договору ренти.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 вересня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Розірвано попередній договір ренти без номеру та дати, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Представник відповідача, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати із залишенням в силі рішення місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивач не довів суду порушення відповідачем істотних умов попереднього договору ренти, тому правові підстави для його розірвання відсутні.

Скасовуючи рішення місцевого суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не надав належної оцінки претензії відповідача, в якій він визнав факт несплати щомісячних платежів по договору та графіку платежів відповідача з зазначенням дат і сум отриманих позивачем. Апеляційний суд не прийняв до уваги посилання відповідача на невиконання умов договору ренти позивачем, що стало підставою для несплати щомісячних платежів відповідачем, оскільки неналежне виконання умов договору однією стороною не є підставою для невиконання умов договору іншою стороною, а є підставою для розірвання договору.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 - одержувач ренти уклала з ОСОБА_6 - платник ренти попередній договір рентну у простій письмовій формі.

Згідно умов договору одержувач ренти зобов'язався передати у власність платника ренти квартиру АДРЕСА_1. Розмір ренти у грошовій формі становить 4800 грн, що є еквівалентом 600 доларів США за курсом Національного банку України на день укладення цього договору. Виплата ренти до отримання нею права власності на квартиру становить 3000 грн на місяць. Вартість квартири становить 400 000 грн, що є еквівалентом 50000 доларів США за курсом Національного банку України на день укладення цього договору. ОСОБА_5 передає квартиру у власність відповідача за плату в сумі 120000 грн, що є еквівалентом 15000 доларів США за курсом Національного банку України на день укладення цього договору, які відповідач сплатить ОСОБА_5 готівкою після отримання нею права власності на квартиру та до підписання основного договору.

30 листопада 2013 року відповідач направив позивачу письмову претензію щодо ненадання останньою правовстановлюючих документів на квартируАДРЕСА_1. Крім того повідомив, що припиняє здійснення щомісячних платежів у розмірі 3000 грн до одержання ним права власності на квартиру.

24 липня 2014 року позивач склала письмове повідомлення про розірвання попереднього договору ренти квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з порушення відповідачем умов договору, а саме не сплати рентних платежів протягом 11 місяців.

Згідно графіку платежів відповідач з 1 жовтня 2011 року по 1 серпня 2013 року сплачував позивачу по 3000 грн щомісячно.

Згідно п. 4.4 попереднього договору ренти виплати ренти відбувається щомісяця першого числа наступного місяця.

Згідно п. 4.6 попереднього договору ренти платник ренти зобов'язується сплачувати комунальні платежі, належні до сплати по квартирі.

Згідно п. 7.2 попереднього договору ренти одержувач ренти має право вимагати розірвання цього договору з підстав прострочення платником ренти її виплату більш як на три місяці.

Вирішуючи даний спір та ухвалюючи рішення про розірвання попереднього договору ренти апеляційний суд послався на те, що 24 липня 2014 року позивач склала письмове повідомлення про розірвання попереднього договору ренти у зв'язку з порушення відповідачем умов договору, зокрема несплати рентних платежів протягом 11 місяців.

Разом з тим, не перевірив доказів отримання відповідачем вказаного повідомлення та обставин щодо направлення цього повідомлення останньому.

Суд послався на те, що у своїй претензії до позивача, відповідач фактично визнав факт несплати ним щомісячних платежів по договору. Разом з тим, не надав належної оцінки змісту вказаної претензії та обставинам, на які відповідач посилався в обґрунтування своїх заперечень на позов, зокрема того, що він лише призупинив виплату платежів у зв'язку з порушенням позивачем умов укладеного договору, а не відмовився від виконання умов договору.

В обґрунтування своєї позиції відповідач посилався на обставини, встановлені рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 липня 2014 року, яке набрало законної сили та яким частково задоволено його позов до ОСОБА_5 про визнання попереднього договору дійсним та зобов'язання виконати його умови. Даним рішенням зобов'язано ОСОБА_5 виконати умови договору ренти, а саме: нотаріально завірити попередній договір ренти та укласти основний договір ренти.

Вказаному судовому рішенню апеляційний суд не надав жодної правової оцінки, встановлених ним обставин, а також обставин щодо його виконання, не перевірив.

Вирішуючи даний спір суд апеляційної інстанції не виконав вимог ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надав мотивування усім доводам сторін у справі, зокрема доводам відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вказане вище свідчить про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до передчасних висновків у справі.

За таких обставин, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька
судді О.В. Кафідова
О.В. Попович
О.В. Умнова
І.М. Фаловська