Номер провадження: 22-ц/785/4922/15
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Процик М.В., Дрішлюк А.І.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ТОВ «Яхт Клуб «Одеса-2009», в якому просив поновити його на посаді головного інженера ТОВ «Яхт Клуб «0деса-2009» з дати його звільнення, тобто з 01.06.2012 року та стягнути з ТОВ «Яхт Клуб «0деса-2009» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8395 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2012 року задоволено позов ОСОБА_3 Поновлено ОСОБА_3 на посаді головного інженера ТОВ «Яхт Клуб «Одеса-2009» з дати його звільнення, тобто з 01 червня 2012 року. Стягнуто з ТОВ «Яхт Клуб «Одеса-2009» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8395 грн.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 30.03.2015 року подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на порушення його прав та законних інтересів, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3, оскільки судом було порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі наказу від 28.07.2011 року позивача ОСОБА_3 було прийнято на посаду головного інженера з окладом згідно штатного розкладу. Наказ був прийнятий на підставі його заяви та підписаний виконуючим обов'язки директора Хліпуном Олександром Володимировичем.

Суд також виходив з того, що про звільнення ОСОБА_3 дізнався на початку жовтня 2012 року, що з 01.06.2012 року його не допускали до робочого місця, що зафіксовано актом про неможливість потрапити на підприємство всім працівникам.

Проте до таких висновків суд прийшов із порушенням норм права.

Так, в матеріалах справи не має жодного документа на підтвердження того, коли ОСОБА_3 був прийнятий на роботу, коли він дізнався про звільнення, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру його заробітної плати, висновок про те, що про звільнення ОСОБА_3 стало відомо на початку жовтня є припущенням.

Колегією суддів було роз'яснено представнику ОСОБА_3 про необхідність надання доказів на підтвердження позову, представник ОСОБА_3 не заперечувала, що трудова книжка знаходиться у її довірителя, ОСОБА_3, отримавши повідомлення суду про необхідність явки до суду із трудовою книжкою, правом участі в судовому засіданні не скористався, книжку не надав.

За поясненнями ОСОБА_5 трудові книжки на підприємстві працівників, в тому числі ОСОБА_3 були відсутні і накази про звільнення були видані ОСОБА_2, виходячи зі списків працівників, які збереглися на підприємстві.

З акту про відсутність на робочому місці з 18.06.2012 року по 19.06.2012 року від 20.06.2012 року видно, що ОСОБА_3 від підпису відмовився, наказом від 20.06.2012 року ОСОБА_3 звільнений на підставі п.4ст.40 КЗпП України, на наказі є відмітка про те, що від підпису про ознайомлення із наказом ОСОБА_3 відмовився. ОСОБА_3 зазначені відомості не спростував, жодних доказів на підтвердження того, що дізнався про звільнення саме в жовтні не надав. У позовній заяві зазначав про те, що про звільнення йому стало відомо ще у червні 2012 року.

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Встановленим слід вважати те, що у ТОВ «Яхт Клуб «Одеса-2009» відбувалися зміни у керівництві, між підприємством та ОСОБА_2 тривали судові спори і в судовому порядку він поновлювався на посаді.

Протоколом загальних зборів від 18.06.2012 року зафіксовано, що з 17.06.2012 року відсутній допуск працівників на робочі місця, і відомості про це ОСОБА_2 не спростовані.

Таким чином, відсутність на робочому місці ОСОБА_3 могла бути обумовлена тими подіями, які відбувалися через зміну керівництва, його звільнення відбулося із порушенням, але в зв'язку з тим, що ним пропущено строк звернення до суду, то його вимоги не можуть бути задоволені, оскільки пропуск строку є самостійною підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з огляду на пропуск строку.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2012 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт Клуб «Одеса-2009» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: