Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"19" листопада 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованої заробітної плати, моральної шкоди та компенсації за надану правову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованої заробітної плати, моральної шкоди та компенсації за надану правову допомогу, зазначивши, що він перебуває у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Азовелектросталь» з 04.01.2011 року по теперішній час. Зазначає, що на теперішній час відповідач нарахував, але не сплатив йому заробітну плату в розмірі 10046,74 грн. та компенсацію за затримку виплати заробітної плати в розмірі 1903,88 грн. В звязку з викладеним просив стягнути на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у сумі 10046,74 грн., компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у сумі 1903,88 грн. та моральну шкоду у розмірі 1000 грн., оскільки вважає, що діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, бо було грубо порушено його право на отримання заробітної плати, а також витрати на правову допомогу в розмірі 292,32 грн. В подальшому позивач позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі просила залишити без розгляду, оскільки 29.09.2015 року отримав належні суми. Ухвалою суду позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості залишені без розгляду.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила, разом з тим надав суду заперечення проти позову, де зазначив, що позов відповідачем визнається в частині компенсації за затримку виплати заробітної плати в сумі 1903,88 грн. Позов в частині стягнення заборгованої заробітної плати, оскільки, згідно довідки, наданої бухгалтерією Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» заборгованість з заробітної плати перед позивачем сплачена повністю 29.09.2015 року. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то позивач не довів обставини заподіяння йому моральної шкоди, за яких він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, які виникли внаслідок затримки розрахунку з ним, тому вважають, що ці твердження позивача не відповідають дійсності. Просив задовольнити позовні вимоги в частині стягнення компенсацію за затримку виплати заробітної плати.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали по справі вважає, що позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованої заробітної плати, моральної шкоди та компенсації за надану правову допомогу підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Азовелектросталь» з 04.01.2011 року по теперішній час, що підтверджується записами у трудовій книжці.

Статтею 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні проведений тільки 29.09.2015 року, що підтверджується власною довідкою відповідача №3337 від 29.10.2015 року та його письмовими поясненнями.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 1 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь з відповідача компенсації за затримку виплати заробітної плати.

Так, згідно розрахунку позивача, який визнано відповідачем, розмір компенсації складає 1903,88 грн. При цьому суд зазначає, що вказаний розрахунок зроблений відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності із п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, судом встановлено, що внаслідок не виплати відповідачем позивачу частини заробітної плати вчасно, останньому була спричинена моральна шкода, оскільки він перебував у скрутному матеріальному становищі, через невиплату відповідачем зароблених ним коштів, все це потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, між тим, розмір визначений позивачем у 1000 гривень є завищеним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивачки, істотність вимушених змін у її житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 200 грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 292,32 грн., в підтвердження чого представлено договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та квитанцію. Перевіряючи обґрунтованість нарахованих та сплачених позивачкою витрат на правову допомогу адвокату суд зауважує, що в акті прийому передачі серед наданих послуг значиться складання запиту на отримання відомостей про заробіток, графік робіт особи. При цьому вартість вказаної послуги згідно акту становить 48,72 грн. Також серед наданих послуг значиться проведення розрахунку середнього заробітку, вартість якої згідно акту становить 97,44 грн. Проте позивачем не надано доказів виконання адвокатом вказаних видів робіт (послуг), не представлено доказів звернення із адвокатським запитом до відповідача, не додано до позову отриманих від відповідача відомостей на адвокатський запит, а також не надано розрахунку середнього заробітку зробленого адвокатом.

Згідно вимог статті 11, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу, зменшивши їх на 146,16 грн., як фактично не надані та недоведені. У звязку із цим розмір фактично понесених та доведених витрат на адвоката становить 146,16 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 гривень за вимоги майнового характеру та 112,89 грн. за вимоги немайнового характеру, що загалом складає 600,09 грн.

Керуючись, ст. ст. 115 - 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 10,11, 60, 61, 88, 212-215 , 224, 314 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованої заробітної плати, моральної шкоди та компенсації за надану правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», юридична адреса: м. Маріуполь, пр. Машинобудівників, 1 () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, який мешкає та зареєстрований за адресою: м. Маріуполь, пр.. МеталургівАДРЕСА_1, компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 1903,88 грн., моральну шкоду у розмірі 200 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 146,16 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», юридична адреса: м. Маріуполь, пр. Машинобудівників, 1 () на користь держави судовий збір у розмірі 600,09 грн.

Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Іллічівського районного суду м. Маріуполя, протягом 10 днів з дня отримання заочного рішення.

На заочне рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко