Справа № 310/5701/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_2, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення. В обґрунтування позову вказує на те, що вона і відповідачі у справі є співвласникамим квартири АДРЕСА_1. Вона є власником 2/5 частки квартири, відповідачі по 1/5 частці кожний. За рішенням Бердянського міськрайонного суду від 25.02.2009 року було визначено порядок користування співвласниками цією квартирою. Відповідачам виділено у користування кімнату №7 площею 9,7м2, кімнату №8 площею 11,8 м2 з лоджією 4,4.м2. Їй виділено у користування кімнат №9 площею 18,9м2 з лоджією 4,4м2. В загальному користуванні усіх співвласників залишено передпокій, вбудовану шафу, ванну кімнату, вбиральню, коридор, кухню. 07.12.2014 року позивачка зі своїм чоловіком прийшли до квартири, але потрапити до неї не змогли, оскільки замки у вхідній двері було змінено. Відповідачка ОСОБА_2 у квартиру їх не впустила, вчинила галас, тому їм прийшлося звертатися до міліції. До цього часу позивачка не може потрапити до квартири, ключів від квартири їй не надали. Кімната, яка їй виділена в користування фактично зайнята відповідачами. Посилаючись на ст..ст.321,391 ЦК України, 155 ЖК України просить суд усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення її у квартиру.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав. Суду додатково пояснив, що позивачка є власником 2/5 частки спірної квартири на підставі договору дарування від 22.12.2005р. Проте не має змоги користуватися своєю часткою квартири, оскільки відповідачі її туди не впускають, змінили замки на вхідній двері. Незважаючи на те, що рішенням суду був визначений порядок користування квартирою, відповідачі фактично користуються усією квартирою.

Відповідачка ОСОБА_2, яка діє також в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивачка не довела факту належності їй 2/5 частки квартири, оскільки не надала нового витягу з Державного реєстру прав власності. Крім того позивачка ніколи не мала наміру проживати у цій квартирі, вона не оформила окремі особові рахунки на квартиру, не оплачувала житлово-комунальні послуги, не утримує своє майно, не робить ремонту у квартирі. 07.12.2014 року позивачка зі своїм чоловіком дійсно прийшли до квартири, почали стукати в двері, але вона їх не впустила, оскільки чоловік позивачки погрожував їй фізичною розправою. Замок на двері вони не змінювали, а додатково поставили ще один. Ключів від квартири позивачка ніколи не просила у них. В кімнаті, яка була виділена за рішенням суду у користування позивачу, остання ніколи не проживала. Цією кімнатою користується її сімя. У квартирі фактично зареєстровані і проживають вона, її донька ОСОБА_4, син ОСОБА_5 і онук ОСОБА_6 Між ними та позивачкою була домовленість про продаж цієї квартири. Крім того, зауважує на тому, що позивачка вже зверталася до суду з таким позовом у 2014 році і рішенням суду від 04.12.2014р. у задоволенні позову їй було відмовлено. Просить відмовити у задоволенні цього позову.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 2/5 частки, ОСОБА_4- 1/5 частка, ОСОБА_2 1/5 частка, ОСОБА_5 1/5 частка. Встановлені обставини не заперечуються сторонами у справі.

За рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.02.2009 року було визначено порядок користування спірною квартирою. Виділено ОСОБА_2 в рахунок належної їй 1/5 частки, ОСОБА_4 в рахунок належної їй 1/5 частки, ОСОБА_5 в рахунок належної йому 1/5 частки, кімнату №7 площею 9,7 м2, кімнату №8 площею 11,8 м2 з лоджією 4,4 м2. ОСОБА_3 в рахунок належних їй 2/5 частин квартири виділено кімнату №9 площею 18,9 м2 з лоджією 4,4 м2. В загальному користуванні усіх співвласників залишено передпокій №1 площею 8,3 м2, шафу вбудовану №2 площею 0,7 м2, ванну кімнату №3 площею 2,6 м2, вбиральню №4 площею 1,0 м2, коридор №5 площею 3,9 м2, кухню №6 площею 7,4 м2

З пояснень відповідачки ОСОБА_2 вбачається, що позивачка у квартирі не проживає. Порядок користування квартирою хоча і встановлений судом, однак всією квартирою продовжують користуватися тільки відповідачі.

07.12.2014р. позивачка потрапити у квартиру не змогла, на вхідній двері відповідачі встановили додатковий замок. Відповідачка ОСОБА_2 її не впустила, ключів від замків вхідної двері позивачка не має.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу з боку відповідачів чиняться перешкоди у користуванні квартирою, яка належить їй на праві спільної часткової власності. А відтак, позовні вимоги про усунення позивачу перешкод у користуванні квартирою №104 в буд.№3-б по вул. Морозова в м. Бердянську та вселення її у квартиру підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в розмірі 243,60 грн. ( а.с. 1) підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_2 по 121,80 грн. з кожної.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. 150,155 ЖК України, ст. 10,15,60,61,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою №103 в буд №3-б по вул. Морозова в м. Бердянську Запорізької області.

Вселити ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію судових витрат по 121,80 грн. з кожної.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня при оголошенні рішення протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_7