Справа № 202/3595/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 листопада 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Старовойтова Є.В., Шишляннікова О.В., представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_4, про визнання відмови у знятті арешту неправомірною та звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, ТОВ «Ключове рішення» зазначає, що в провадженні Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 3756581 з виконання виконавчого листа № 2н-1712, виданого 12 лютого 2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості на користь ПАТ КБ ПриватБанк, в межах якого 14 травня 2007 року був накладений арешт на належну боржникові квартиру АДРЕСА_1. 29 серпня 2008 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, але при винесені даної постанови питання про зняття арешту не було вирішено. В 2013 році ТОВ Ключове рішення придбало з прилюдних торгів квартиру АДРЕСА_1. В лютому 2015 року ТОВ Ключове рішення звернулося до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з приводу зняття арешту з вищевказаної квартири, але у знятті арешту відповідачем було відмовлено у зв'язку зі знищенням виконавчого провадження. За цих підстав ТОВ «Ключове рішення» просить визнати відмову Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо зняття арешту неправомірною, звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 та надати повноваження на звернення до вповноважених органів з метою зняття арешту з вищевказаної квартири.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала.

Представник відповідача - Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що у державного виконавця відсутні законні підстави для винесення будь-яких документів по знищеному виконавчому провадженню, в тому числі про скасування арешту. Крім того, вважала недоцільним зняття арешту, оскільки в провадженні відділу перебувають й інші виконавчі провадження, за якими у боржника наявна заборгованість. Просила в задоволенні позову відмовити.

Треті особи - Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав:

Судом встановлено, що в провадженні Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 3756581 з виконання судового наказу № 2н-1712, виданого 12.02.2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 474065 грн. 04 коп.

Постановою державного виконавця від 14 травня 2007 року в межах даного виконавчого провадження був накладений арешт на належну боржнику квартиру АДРЕСА_1.

29 серпня 2008 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції була винесена постанова про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі п. 4 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження у зв'язку зі скасуванням рішення. При винесенні даної постанови питання про скасування арешту, накладеного на належну боржникові квартиру, державним виконавцем вирішено не було.

17 червня 2013 року ТОВ «Ключове рішення» придбало на прилюдних торгах з реалізації арештованого майна квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального окргу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 2786.

Право власності позивача на квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

12 лютого 2015 року ТОВ «Ключове рішення» звернулося до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з заявою про звільнення вказаної квартири з-під арешту, але листом начальника відділу від 16.02.2015 року за № 2273 позивача повідомлено про неможливість скасування арешту у зв'язку зі знищенням виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт.

Згідно зі статтею 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, і може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Частиною 1 статті 60 даного Закону передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Аналогічне положення знайшло своє відображення й у статтях 317 та 321 ЦК України.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини 2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що звернення ТОВ «Ключове рішення» до суду з даним позовом не суперечить вищенаведеним принципам захисту прав та інтересів власника нерухомого майна.

Враховуючи, що наявність арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1, порушує право власності позивача, позов у частині звільнені даної квартири з-під арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги ТОВ «Ключове рішення» про визнання неправомірною відмови Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у знятті арешту з квартири, то вона задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено, що виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт, наразі не перебуває в провадженні відповідача у зв'язку з його знищенням, що унеможливлює вирішення питання про скасування арешту в позасудовому порядку.

Також суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимогу позивача щодо надання йому повноважень на звернення до уповноважених органів з метою зняття арешту з квартири, оскільки такі права вже належать позивачу як власнику цього нерухомого майна.

Отже позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина витрат по сплаті судового збору, що були понесені позивачем у зв'язку зі зверненням до суду з даним позовом, у сумі 121,80 грн.

Керуючись ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту, накладеного відповідно до постанови Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 14 травня 2007 року за виконавчим провадженням № 3756581, квартиру АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко