УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення судових витрат,

за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 58 569 грн 07 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн та 700 грн судових витрат на оплату експертизи.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 02 грудня 2014 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) належний їй автомобіль НОМЕР_1, отримав механічні ушкодження. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 січня 2015 року водій автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_5 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказала, що висновком експертного автотоварознавчого дослідження товариства з обмеженою відповідальністю «ЛенКор» (далі - ТОВ «ЛенКор») від 30 січня 2015 року визначено вартість матеріальної шкоди, завданої її автомобілю в результаті ДТП у розмірі 94 513 грн 65 коп., а додатковим висновком ТОВ «ЛенКор» від 14 квітня 2015 року № 16-доп визначено розмір матеріальної шкоди у сумі 108 069 грн 07 коп.

Позивачка зазначила, що відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке відшкодувало їй матеріальну шкоду у розмірі 49 500 грн, а тому різниця між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням у сумі 58 569 грн 07 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Посилаючись на те, що матеріальна шкода відповідачем не відшкодована, а також на спричинення їй моральної шкоди, просила задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 58 569 грн 97 коп.; моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, а також вартість експертного автотоварознавчого дослідження щодо оцінки шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу у розмірі 700 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 03 вересня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволено частково, заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 червня 2015 року змінено, зменшено розмір стягнутої моральної шкоди з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 з 10 000 грн до 1 000 грн.

В частині позовних вимог про стягнення вартості експертного дослідження відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу до суду першої інстанції для розгляду в загальному порядку, або ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення місцевого суду, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, погодився із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача спричиненої в результаті ДТП матеріальної шкоди у визначеному висновком ТОВ «ЛенКор» від 14 квітня 2015 року № 16-доп розмірі; при цьому виходячи із засад розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру стягнутої із відповідача моральної шкоди до 1 000 грн.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 червня 2015 року в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Луганської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є. Червинська