Справа № 361/9052/14-ц Головуючий у І інстанції Телепенько А. Д.
Провадження № 22-ц/780/6087/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 11.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Антоненко В.І., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Панченко Ганни Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою, яку згодом уточнила та просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Панченко Г.В. по проведенню 31 липня 2014 року в межах виконавчого провадження опису і арешту майна по АДРЕСА_1 у м. Бровари Київської області, зняти арешт накладений державним виконавцем згідно акту опису й арешту майна від 31 липня 2014 року на вказаний будинок та зобов'язати державного виконавця не пізніше наступного дня з дня набрання ухвалою суду законної сили зняти арешт з вказаного будинку.

Скаргу обґрунтовувала тим, що державним виконавцем описане майно, яке не перебуває у власності боржника. Зазначала, що це майно є об»єктом самочинного будівництва, а боржнику належать лише окремі будівельні матеріали, які державним виконавцем не визначено.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Панченко Г.В. щодо проведення 31 липня 2014 року опису й арешту 3/4 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Бровари Київської області.

Скасовано арешт, накладений згідно акту опису й арешту майна від 31 липня 2014 року на 3/4 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Бровари Київської області.

В апеляційній скарзі відділ Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області просить скасувати ухвалу суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та вимогам закону та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановлюючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця щодо проведення опису й арешту 3/4 частини спірного будинку є неправомірними, оскільки не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 здійснила узаконення самочинної реконструкції (перебудови) житлового будинку і цієї обставини не встановлено судом, у зв'язку з чим на нього не може бути накладено арешт.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено її права чи свободи.

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 4 грудня 2009 року ОСОБА_2 придбала у власність 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Бровари Київської області, а ОСОБА_5 придбав 1/4 частину зазначеного житлового будинку. Житловий будинок дерев'яний, має загальну площу 68,3 кв.м, житлову площу 41,2 кв.м, що зазначено в договорі купівлі-продажу та технічному паспорті на цей будинок станом на 2009 рік.

У технічному паспорті на вказаний житловий будинок від 30 січня 2013 року зазначено, що загальна площа будинку складає 83,3 кв.м, житлова - 23,3 кв.м, допоміжна - 50,4 кв.м, літне приміщення - 9,6 кв.м, а приміщення 1-1 та 1-4 є самочинним будівництвом. (том 1 а.с.242-248).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції Мельник С.С. від 23 травня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/361/40/2013, виданого 18 травня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 боргу в сумі 532 027 грн. 88 коп.

25 грудня 2013 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, згідно якого описано та накладено арешт на 3/4 частини домоволодіння загальною площею 140 кв.м, підсобні будівлі (сарай та вбиральня, 26 кв.м), будинок загальною площею 114 кв.м, а саме веранда - 9,6 кв.м, вітальня - 14,5 кв.м, кухня - 16,9 кв.м, санвузол - 10,3 кв.м, допоміжна - 8,7 кв.м, житлова - 13,2 кв.м, житлова - 10,1 кв.м, самовільно зведена або переобладнана площа - 17,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 у м. Бровари Київської області.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 квітня 2014 року скаргу ОСОБА_2 задоволено та визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Броварського МУЮ Мельника С.С. щодо проведення 25 листопада 2013 року опису й арешту 3/4 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у м. Бровари Київської області, та скасовано арешт на 3/4 частини зазначеного домоволодіння.

Під час розгляду вказаної скарги судом встановлено, що спірний житловий будинок за адресою: м.Бровари, Київської області, АДРЕСА_1 не відповідає технічному паспорту внаслідок проведення самочинної перебудови.

31 липня 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Броварського МУЮ Панченко Г.В. в межах виконавчого провадження повторно було складено акт опису й арешту майна, згідно якого було описано і накладено арешт на 3/4 частини будинку (приватної спільно часткової форми власності) загальною площею 68,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Бровари Київської області, в якому також зазначено, що до частини будинку проведені самовільні добудови, які не зареєстровано в КП БМР «БТІ» і реєстраційній службі. (том 1 а.с.195-196).

Вказані дії і рішення державного виконавця є предметом оскарження.

Відповідно до висновку судового експерта від 9 січня 2015 року житловий будинок по АДРЕСА_1 у м. Бровари Київської області після проведення реконструкції (демонтажу прибудов «а» та «а1», монтажу прибудов «а2», «а3» з ганком та мансардного поверху) є об'єктом самочинного будівництва, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 без розробки та погодження у встановленому законодавством порядку, проекту реконструкції, без документу на право здійснювати будівельні роботи провели реконструкцію спірного житлового будинку.

В ході реконструкції добудовано ганок та мансардний поверх, прокладено у будинок інженерні комунікації - водопровід, каналізацію, влаштовано камін, зовнішні стіни усього будинку облицьовані керамічною фасадною плиткою. (том 2 а.с.15-29).

За змістом ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно із роз»ясненнями, наданими в п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного Кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так як і їхні спадкоємці.

Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

За змістом ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» проведення опису і арешту майна боржника є зверненням стягнення на майно боржника у виконавчому провадженні.

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням обґрунтованості доводів скаржника, заперечень відділу державної виконавчої служби, вказаних норм матеріального права суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що скарга підлягає задоволенню, так як дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої службиБроварського міськрайонного управління юстиції у Київській області Панченко Г.В. щодо проведення опису і арешту 3/4 частин спірного будинку є неправомірними і порушують права заявника.

Відповідно до ч.2 ст..387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Ухвала постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що в рішенні суду не зазначено які саме права ОСОБА_2 були порушені оскаржуваним актом опису і арешту майна, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як суд у мотивувальній частині рішення вказав, що так як ОСОБА_2 не набула у встановленому законом порядку право власності на перебудований будинок, то на нього не може звертатись стягнення за виконавчим документом, а саме опис і арешт цього майна, в чому і полягає порушення її прав.

Інші доводи апелянта на те, що суд необґрунтовано врахував висновок судового експерта від 9 січня 2015 року, в якому зазначено, що описаний державним виконавцем будинок є об»єктом самочинного будівництва заслуговують на увагу з врахуванням того, що на час проведення державним виконавцем опису й арешту майна 31 липня 2014 року цього висновку експерта не існувало, проте ці доводи не впливають на законність ухвали суду.

Доводи апелянта на незастосування судом норм ч.1,2 ст.346 ЦК України щодо підстав припинення права власності підлягають відхиленню, так як предметом розгляду у даній справі було визначення судом правомірності і законності рішень і дій державного виконавця.

Доводи апелянта на неправильне застосування судом положень ст..376 ЦК України, роз»яснень, наданих в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного Кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не впливають на законність ухвали.

Доводи апелянта на незастосування судом положень ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають відхиленню, оскільки вказана норма закону підлягає застосуванню у позовному провадженні при пред»явленні в суд відповідного позову.

Інші доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи та вимогам закону не заслуговують на увагу, законність ухвали не спростовують.

Керуючись ст.ст.312, 315 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: