Справа № 626/1923/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2015 року Зачепилівський районний суд Харківської області

у складі : головуючого судді Яценко Є. І.,

при секретарі Гагаріній С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Зачепилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Красноградська міська рада Харківської області про поновлення порушеного права, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона є співвласницею 1/6 частини житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 29.08.2000 року. Вказана частина житлового будинку з надвірними будівлями належала її померлій матері ОСОБА_4, яка з 1953 року володіла, користувалась та розпоряджалась своїм майном.

Позивач зазначає, що співвласниками вказаного житлового будинку є ОСОБА_2, якій належить ? частина будинку з надвірними будівлями та ОСОБА_5, якому належить 1/3 частина будинку з надвірними будівлями.

ОСОБА_1 стверджує, що їй чинить перешкоди у користуванні входом/виходом, в»їздом/виїздом на вулицю син ОСОБА_2 ОСОБА_3, який прописаний за адресою вул.. Польова, 8, с. Плоске Решетилівського району Полтавської області, але на даний час тимчасово проживає у домоволодінні матері. Свої дії ОСОБА_3 мотивує тим, що двір та земельна ділянка розділені рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 19.03.1992 року, яким були визначені частки користування земельної ділянки співвласникам житлового будинку та визначено входи до кожної частини домоволодіння.

Позивач вважає, що вказане рішення суду не має відношення до в»їзду та виходу з її квартири на вул.. Шевченка, так як на поділ земельної ділянки в 1992 році подавала ОСОБА_6 покійна мати співвласника ОСОБА_5. За твердженням ОСОБА_1 на даний час ні у неї ні у сусіда ОСОБА_5 претензій по земельній ділянці не має. Як запевняє ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою, закрутив хвіртку металевим дротом та забороняє вхід та вихід з неї на вул.. Шевченка та наполягає на тому, щоб вона користувалася входом з іншої сторони ділянки на вул.. Горького.

ОСОБА_1 просить суд поновити її порушене право на користування входом/виходом, в»їздом/виїздом на вулицю Шевченка в м. Красноград Харківської області. Зобов»язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні входом/виходом, в»їздом/виїздом на вулицю Шевченка в м. Красноград Харківської області та не перешкоджати в облаштуванні своєї хвіртки на вулицю Шевченка, б.140. Стягнути з відповідачів судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила суд поновити її порушене право користування виходом на вул.Шевченко б.140 в м.Красноград з можливістю облаштувати свою хвіртку.

Представник ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_7, заперечили проти позовних вимог, в судових дебатах просили суд застосувати позовну давність.

Від Красноградської міської ради Харківської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що його мати зверталась з позовом до ОСОБА_8 з метою приведення її земельної ділянки до розміру на який вона має право відповідно до долі спільної часткової власності в житловому будинку. Однак рішенням суду з задоволенні позову було відмовлено і залишено порядок користування спільною земельною ділянкою без змін у звязку із тим, що мати придбала частину будинку з ділянкою у попереднього власника в розмірі який і використовувала тривалий час. Дане рішення ніхто не оскаржував і на його виконання на місцевості було визначено розміри земельних ділянок між співвласниками. Кожна земельна ділянка була огороджена забором та мала окремі виходи на вулицю. Їх земельна ділянка та ділянка ОСОБА_8 мали вихід на вулицю Горького, а земельна ділянка ОСОБА_2 на вулицю Шевченко. Будь яких спорів щодо розташування виходів у співмешканців не виникало.

Вислухавши сторони, представника відповідача ОСОБА_7, свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

При винесенні даного рішення суд керується ч.2 ст.120 ЗК України відповідно до якої якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 р №7 (зі змінами від 19.03.2010 р. №2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що якщо при вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. У резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та на вулицю.

Відповідно до п.22-1 вищевказаної постанови право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Так в судовому засіданні встановлено, що в період з 1953 р. склався певний порядок користування земельною ділянкою по вул..Шевченко б.140 в м.Красноград. Саме відповідно до клопотання покійної матері позивача ОСОБА_8 рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області було залишено такий порядок користування земельною ділянкою, який був визначений між співвласниками будинку на час розгляду справи в суді. В рішенні суду було закріплено, що станом на 19.03.1992 року всі співвласники користуються відокремленими, обгородженими друг від друга земельними ділянками, розсадили на них дерева та чагарники. Тому з урахуванням викладеного вищевказаним рішенням суду був закріплений порядок користування даною земельною ділянкою між співвласниками з врахуванням фактично сформованого між ними порядком користування. Так, рішенням суду було виділено в користування земельну ділянку площею 293,37 кв.м зі сторони домоволодіння по вул..Горького в м.Красноград, ОСОБА_8 370,97 кв.м зі сторони домоволодіння по вул..Горького б.57 в м.Красноград, ОСОБА_9Т та ОСОБА_10 682,3 кв.м зі сторони фабрики «Україна» в м.Красноград (яка знаходиться на вул..Шевченко). В подальшому на виконання рішення Сахновщинського районного суду судовим виконавцем Красноградського райсуду в присутності мешканців будинку було виділено земельні ділянки в натурі та забиті кілки. Як пояснили в судовому засіданні позивач і відповідач, та було підтверджено свідком ОСОБА_5 саме з врахуванням розташування даних кілків мешканцями будинку були замінені деревяні забори на металеву сітку без облаштування хвірток між собою. Дані пояснення також підтверджуються копією викопіювання плану домоволодіння по вул..Шевченко б.140 в м.Красноград відповідно до якої земельну ділянку розподілено на три частини із зазначенням фактичних меж, які існували на той час і в подальшому були закріплені рішенням суду. Згідно з даним викопіюванням кожна земельна ділянка обладнана окремим виходом на вулицю.

Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області було закріплено існуючий порядок користування, визначено розміри земельних ділянок та зазначено з боку яких вулиць останні закріплені за співвласниками. Покійна мати позивача весь час з дня проголошення рішення і до самої смерті користувалась земельною ділянкою яка була виділена їй та облаштувала вихід саме на вулицю Горького. Тому суд враховуючи вимоги Земельного та Цивільного кодексів вважає, що земельна ділянка при спадкуванні ОСОБА_1 частини будинку перейшла до неї в тих самих розмірах, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, тобто у ОСОБА_8 Тому з урахуванням викладеного суд залишає позов ОСОБА_1 без задоволення.

При вирішенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про застосування позовної давності суд керується п.1 ч.1 ст.268 ЦК України відповідно до якої позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушень особистих немайнових прав. Тому вважає за необхідне дане клопотання залишити без задоволення.

Первісним позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Дані витрати на підставі ст.88 ЦПК України стягненню не підлягають у зв»язку з відмовою в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.10,11,60,61,209,212,214,215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_11 Всеволодівни до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Красноградська міська рада Харківської області про поновлення порушеного права залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий, суддя Є.І. Яценко