Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфеля, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з даним позовом та просило суд у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 у загальному розмірі 1 694 861 грн 46 коп. за кредитним договором від 26 червня 2008 року № МL 705/235/2008 звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права продажу будь-якій особі-покупцеві предмета іпотеки за іпотечним договором від 26 червня 2008 року № РМL 705/235/2008.

ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 29 червня 2010 року в частині кредитного договору від 26 червня 2008 року № МL 705/235/2008, оскільки правочин юридичної особи вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2014 року позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у загальному розмірі 1 694 861 грн 46 коп., яка складається з основної суми боргу за кредитом в розмірі 1 126 046 грн 36 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом у розмірі 91 750 грн 58 коп, пені за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 477 064 грн 52 коп. за кредитним договором від 26 червня 2008 року № МL 705/235/2008, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житлову квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 2010 року № 2249, зареєстрованого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бінус О.О. за № жовтня 2010 року, шляхом застосування визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» <nau://ukr/898-15> процедури продажу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» будь-якій особі-покупцеві предмета іпотеки за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Передано предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до моменту його реалізації.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року рішення місцевого суду змінено, у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року у частині первісного позову, залишити в силі рішення суду першої інстанції у цій частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права. В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції не оскаржено.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір № МL-705/235/2008, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 99 470,00 доларів США терміном до 26 червня 2017 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в кредитному договорі.

На виконання умов договору та на підставі наданих кредитних заявок відповідача банк перерахував на поточний рахунок відповідача № 3128, відкритий в установі відповідача, кредитні кошти у загальному розмірі 99 470,00 дол. США.

Таким чином, за вказаним договором ОСОБА_8 отримала від позивача кредитні кошти у розмірі 99 470,00 дол. США на термін до 26 червня 2017 року, а отже, банком був виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів у позику, умови щодо якого були визначені договором.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_8 перед позивачем за кредитним договором був укладений договір іпотеки (майнової поруки) від 26 червня 2008 року № РМL-705/294/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7

Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є житлова квартира АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності.

29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до умов пункту 3.1 якого ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг України» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до договору), а ТОВ «ОТП Факторинг України» приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду. Також 07 липня 2010 року було укладено і договір про відступлення права вимоги.

Однак на порушення умов кредитного договору ОСОБА_8 не здійснює погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором.

У зв'язку з вищевикладеним заборгованість станом на 03 червня 2014 року за кредитним договором складає: заборгованість за кредитом у розмірі 94 864,90 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ - 1 126 046 грн 36 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом у розмірі 7 729,62 дол. США, що еквівалентно 91 750 грн 58 коп., пеня за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 477 064 грн 52 коп.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив з того, що згідно з договором купівлі-продажу від 14 вересня 2010 року власником квартири АДРЕСА_1 стала ОСОБА_6 та, відповідно, до останньої перейшли права на нерухоме майно, у тому числі і обов'язки іпотекодавця, оскільки відчуження предмета іпотеки відбулося без погодження з іпотекодержателем. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд виходив з недоведеності та безпідставності таких вимог.

Змінюючи рішення суду першої інстанції у частині задоволених вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що реалізація квартири АДРЕСА_1 була проведена у межах ліквідаційної процедури та ліквідатором було здійснено продаж квартири на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2010 року. У подальшому квартира була перепродана та остаточним власником стала ОСОБА_6

На час укладення договору купівлі-продажу зі ОСОБА_6 були відсутні заборона чи арешт на квартиру.

Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури боржника здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору).

Положеннями цього Закону не передбачено згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що перехід права власності на предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу відбувся на об'єкт нерухомого майна, не обтяженого іпотекою відповідно до даних витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна від 14 вересня 2010 року, а тому відповідач, як власник квартири, не набула статусу іпотекодавця.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Реалізація майна, що є предметом іпотеки, яка проведена в межах ліквідаційної процедури, не припиняє іпотеку, тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет іпотеки до іншої особи, отже, на нього може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтями 25, 26 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у справі № 6-7цс13, розглянутій ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що до ОСОБА_6 - покупця предмета іпотеки, дійсною є іпотека, яку ОСОБА_7 передав банку на забезпечення виконання своїх зобов'язань, оскільки майно відчужувалось хоча і ліквідатором банкрута в процесі банкрутства, але від імені іпотекодавця ОСОБА_7

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, неповно встановив обставини справи, дійшов передчасного висновку про те, що перехід права власності на предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу, відбувся на об'єкт нерухомого майна, не обтяженого іпотекою відповідно до даних витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна від 14 вересня 2010 року, а тому відповідач, як власник квартири, не набула статусу іпотекодавця.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки у застосуванні процесуального закону, у зв'язку із чим рішення суду апеляційної інстанції у частині позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції у цій частині.

В іншій частині судове рішення не оскаржується, тому його законність судом касаційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2015 року у частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» скасувати, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2014 року залишити в силі у цій частині.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко