Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 320/2915/15-ц
провадження: № 22-ц /778/6204/15 головуючий у 1 інстанції: Кучеренко В.В.
суддя-доповідач: Осоцький І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І.І.,

суддів: Кухаря С.В.,

Дзярука М.П.,

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в газеті «Мелитопольские ведомости» НОМЕР_1 в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», генеральним директором ТОВ «Житломасив» ОСОБА_4, відповідачем по справі, опубліковано інтерв'ю в якому він зазначив про незаконні дії позивача під час розгляду цивільної справи про відшкодування моральної шкоди, спричиненої малолітній дитині позивача, внаслідок ушкодження її здоров'я від взаємодії небезпечної гойдалки, встановленої на дитячому майданчику. Вказана стаття була поширена підписчикам вказаної газети мешканцям м. Мелітополя та Мелітопольського району, а також розповсюджена через торгівельну мережу кіосків «Преса» в м. Мелітополі. Вказана інформація, яка була публічно поширена відповідачем за своїм змістом свідчила про конкретний факт, зокрема про те що позивач під час розгляду його позову до ТОВ «Житломасив» про відшкодування майнової та моральної шкоди мав змову з суддею з метою заробити кошти шляхом їх стягнення за судовим рішенням з ТОВ «Житломасив та таким чином залізти до кишені пересічним мелітопольцям. Поширена відповідачем інформація є негативною, та такою що вказує на неправомірні дії позивача. Вищевказані висловлювання відповідача дискредитують особу позивача, як в очах громадськості, так і серед колег - юристів.

Поширена відповідачем недостовірна інформація помітно знижує соціальну оцінку позивача у колі оточуючих і нею йому завдана моральна шкода яка потребує відповідних заходів для відновлення порушених прав позивача на повагу до честі, гідності, та ділової репутації, яку позивач оцінює в 25 000 гривень.

У зв'язку з зазначеним, позивач просив суд визнати поширеною відповідачем - ОСОБА_4 інформацію газеті «Мелитопольские ведомости» НОМЕР_1 в статті під назвою ««ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме «- «Думаю, ето был просто сговор судьи с истцом, ОСОБА_3, с целью заработать деньги»... «Залезть в карман рядовым мелитопольцам - разве это решение вопроса?» такою, що не відповідає дійсності та порушує ділову репутацію, честь, гідність позивача - ОСОБА_3. Зобов'язати відповідача - ОСОБА_4 утриматися від подальшого поширення негативної інформації щодо особи позивача - ОСОБА_3 стосовно цивільної справи про відшкодування моральної шкоди, спричиненої малолітній дитині Позивача бездіяльністю посадової особи ТОВ «Житломасив».Стягнути з відповідача - ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 25 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову про захист честі гідності, ділової репутації та стягненні моральної шкоди, суд обгрунтовно виходив із недоведеності цього позову, бо розповсюджена відповідачем інформація відноситься до оціночних суджень та має характер припущень.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в газеті «Мелитопольские ведомости» НОМЕР_1 в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», відповідачем по справі, опубліковано інтерв'ю в статті під назвою ««ІНФОРМАЦІЯ_2», в якому він зазначив про незаконні дії позивача під час розгляду цивільної справи про відшкодування моральної шкоди, спричиненої малолітній дитині позивача, внаслідок ушкодження її здоров'я від взаємодії небезпечної гойдалки, встановленої на дитячому майданчику, а саме «- «Думаю, ето был просто сговор судьи с истцом, ОСОБА_3, с целью заработать деньги»... «Залезть в карман рядовым мелитопольцам - разве это решение вопроса?».

Нормами ст. 30 Закону України „Про інформацію" передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Зазначання у цій статті таких висловлювань, які неможливо перевірити на предмет відповідності їх дійсності як: 1). „Думаю, що це було..." не є категоричним ствердженням здійснення будь-якої дії, а є лише припущенням цього; 2). «Залезть в карман рядовым мелитопольцам - разве это решение вопроса?» відноситься до оцінювання дій з використанням алегорії, бо таке висловлювання як „залезть в карман рядовим мелитопольцам" фактичного підтвердження здійснення такої дії не дає.

Отже з вищенаведеного не слідує, що відносно позивача було поширено недостовірну інформацію, яка порушує його честь, гідність та ділову репутацію та щодо якої у нього виникло право на її спростування відповідно до статті 277 ЦК України. Оціночні ж судження та висловлювання у вигляді припущень не є предметом судового захисту, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України 7 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція).

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року „Про судову практику про захист гідності та честі фізичної та юридичної особи" судам роз"яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідості та честі фізичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Отже внаслідок відсутності юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та інших позовних вимог, які є похідними від перших, рішення суду про відмову у задоволенні цього позову є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

З доводами апелянта про те, що висловлювання відповідача у його статті від ІНФОРМАЦІЯ_1 вказують на вчинення позивачем протиправних дій погодиться неможливо, так як вказані висловлювання мають характер оцінювання та припущень, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду і оскільки вони повторюють доводи позовних вимог позивача, яким дана належна оцінка судом першої інстанції, то додаткової аргументації при апеляційному перегляді справи не потребують.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: