Справа № 192/1134/15-ц
Провадження № 2/192/421/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" жовтня 2015 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Щербини Н. О.
за участі секретаря судового засіданні ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 жовтня 2007 року по укладеному між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 кредитному договору №DNІ0АU100110235 відповідач отримав кредит в сумі 50 926 гривень 40 копійок на строк до 16 жовтня 2014 року з сплатою відсотків у строку та в порядку, встановлені кредитним договором.
Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом,за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.
В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 16 червня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 146 578 гривень 50 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 29 715 гривень 65 копійок, по процентам за користування кредитом в розмірі 26 238 гривень 67 копійок, по комісії за користування кредитом в розмірі 3 137 гривень 20 копійок, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 87 486 гривень 98 копійок, які в добровільному порядку відповідач не сплачує, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву (а.с.28-30), згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2, який про день та час розгляду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання с.Башмачка Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.20,21), звідки повістка про виклик до суду повернулася з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», а про зміну місця проживання ні позивача, ні суд не повідомив, в судове засідання 01 жовтня 2015 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують.
У звязку з цим, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.
Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами.
Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.
Судом встановлено, що 17 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позикодавцем, та відповідачем ОСОБА_2, як позичальником, був укладений кредитний договір №DNІ0АU100110235, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позивальнику кредитні кошти на строк до 16 жовтня 2014 року в сумі 70 108 гривень 92 копійки на наступні цілі: 48 953 гривень 00 копійок на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34 гривні 00 копійок для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу № DNІ0АU100110235 від 17 жовтня 2008 року, договором особистого страхування № DNІ0LK100110235 від 17 жовтня 2008 року на строк до 16 жовтня 2008 року у сумі 489 гривень 35 копійок, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1 468 гривень 05 копійок та у розмірі 19 182 гривні 52 копійки, на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2.7 даного Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди в розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.10 даного договору та винагороди за повернення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору (а.с.7-8).
Відповідно до умов зазначеного кредитного договору, позивач зобовязався надати позивачу кредит, а відповідач зобовязався повернути кредит до 16 жовтня 2014 року шляхом сплати в період з 17 по 21 число кожного місяця на користь банку щомісячного платежу в розмірі 1 091 гривня 62 копійки, сплачуючи кредит, відсотки за користування кредитом, а також комісію та інші платежі, визначені в Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.8).
У випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань щодо сплати кредиту та відсотків, відповідно до п. 4.1 кредитного договору, банк має право нарахувати пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення (а.с.7 зворот).
Відповідач в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив у повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки, нараховані за порушення умов договору, пеню у звязку з чим за розрахунками позивача станом на 16 червня 2015 року (а.с.4-6) утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 29 715 гривень 65 копійок, по процентам за користування кредитом в розмірі 26 238 гривень 67 копійок, по комісії за користування кредитом в розмірі 3 137 гривень 20 копійок, що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, внаслідок чого суд у відповідності до ст.ст. 526, 611,615, 1049, 1054 ЦК України вважає необхідним стягнути зазначену заборгованість з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Крім заборгованості по тілу кредиту та процентах, згідно розрахунку позивача (а.с.4-6), мається заборгованість по нарахованій пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязань за спірним кредитним договором за період з 04 січня 2008 року по 16 червня 2015 року в розмірі 87 486 гривень 98 копійок.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 16 червня 2015 року в розмірі 29 715 гривень 65 копійок, по процентам за користування кредитом в розмірі 26 238 гривень 67 копійок, по комісії за користування кредитом в розмірі 3 137 гривень 20 копійок, пеню за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в розмірі 87 486 гривень 98 копійок.
Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в звязку з задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 267, 526-530, 536, 543, 549-551, 553-559, 572-593, 598, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, п.6 ч.3 ст.79, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК за кредитним договором №DNІ0АU100110235 від 17 жовтня 2007 року заборгованість за кредитом станом на 16 червня 2015 року в розмірі 29 715 (двадцять девять тисяч сімсот п'ятнадцять) гривень 65 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 26 238 (двадцять шість тисяч двісті тридцять всім) гривень 67 копійок, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 3 137 (три тисячі сто тридцять сім) гривень 20 копійок, пеню за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в розмірі 87 486 (вісімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 98 копійок, а всього 146 578 (сто сорок шість тисяч пятсот сімдесят вісім) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 465 (одну тисячу чотириста шістдесят пять) гривень 78 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина