Номер провадження: 22-ц/785/9308/15
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 і апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2015р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Рогатіна Владислава Олексійовича про усунення від права на спадкування за законом та встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

встановила:

12 червня 2014р. ОСОБА_2 звернулася з позовом, який остаточно уточнив, просила суд:

-усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5;

-визнати, що вона і ОСОБА_5 проживали разом, мали спільний побут та вели спільне господарство з квітня 2001р. до 11 грудня 2004р.;

-встановити факт її проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004р. по 11 грудня 2004р.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_5, з яким вона спільно проживала як чоловік і дружина з квітня 2001р., а з 11 грудня 2004р. знаходилася у зареєстрованому шлюбі до дня його смерті.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини будинку АДРЕСА_2, автомобіля марки «Вартбург», 1991року випуску, державний номер НОМЕР_2, земельної ділянки № НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3».

За час життя ОСОБА_5 не склав заповіт, а тому спадкоємцями першої черги після померлого є вона (ОСОБА_2) та донька померлого ОСОБА_5 від першого шлюбу - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 зазначила, що вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, і їй стало відомо, що донька померлого ОСОБА_3 також звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_3 втратила право на спадкування після свого померлого батька і її необхідно усунути від права на спадкування в зв'язку із тим, що ніхто із родичів та знайомих подружжя ОСОБА_3, не бачили відповідачку ОСОБА_3, що за життя ОСОБА_5 його донька не цікавилась його справами, мати відповідачки заборонила покійному ОСОБА_5 бачитись та спілкуватись з донькою.

Позивач стверджувала, що з 2001р. ОСОБА_5 виховував її доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, вважав її своєю донькою. ОСОБА_5 за життя отримав третю групу інвалідності безстроково, в зв'язку із чим йому була призначена пенсія по інвалідності. В 2009-2010роках ОСОБА_5 було зроблено дві складні операції по ендопротезуванню обох тазостегнових суглобів, після яких був складний період реабілітації, однак відповідачка ОСОБА_3 жодного разу не відвідала свого батька та не виявила бажання надати йому ані фізичну, ані матеріальну допомогу. Вона за свій рахунок поховала ОСОБА_5, відповідачка та її мати не допомагали в організації поховання, що. на думку позивачки, також є підставами для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування.

Одночасно позивач ОСОБА_2 вказала, що вона з ОСОБА_5 фактично перебувала у шлюбних відносинах з початку 2001року, а 11 грудня 2004р. між ними було укладено шлюб. За весь час спільного проживання вона з ОСОБА_5 вели спільне господарство, мали спільний побут, взаємні права та обов'язки, спільно виховували та доглядали доньку ОСОБА_2 від першого шлюбу. Тому позивач ОСОБА_2 просила суд визнати, що вона і ОСОБА_5 проживали разом, мали спільний побут та вели спільне господарство з квітня 2001р. до 11 грудня 2004р.

Також ОСОБА_2 просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004р. по 11 грудня 2004р., посилаючись на те, що за дев'ять днів до реєстрації шлюбу вона та ОСОБА_5 придбали 02 грудня 2004р. 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 з оформленням правовстановлюючих документів на ім'я ОСОБА_5 Як зазначає позивач, встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно їй для можливості прийняття спадщини та для виділення її частки в спільному майні, а також для визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та подальшого його поділу.

Позивач та її представник в судовому засіданні першої інстанції позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні першої інстанції просили у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2015р. позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд встановив факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004р. по 11 грудня 2004р. В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено (том 2 а.с.81-85).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, ухвалити рішення, яким усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, визнати, що вона і ОСОБА_5 проживали разом, мали спільний побут та вели спільне господарство з квітня 2001р. до 11 грудня 2004р., посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального і процесуального права безпідставно не задовольнив її позовні вимоги в повному обсязі, не надав відповідну оцінку усім обставинам по справі (том 2 а.с.94-100).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_2 про встановлення факту її проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004р. по 11 грудня 2004р., залишив в іншій частині рішення суду без змін, посилаючись на те, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині її позову (том 2 а.с.88-90).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 в частині встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004р. по 11 грудня 2004р., суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на підставі відповідних і допустимих доказів.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду та вважає, що рішення суду в цій частині не підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_5 знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2004р. (том 1 а.с.11). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (том 1 а.с.10).

Після померлого ОСОБА_5 спадкоємцями на його майно є його дружина - ОСОБА_2 (позивач по справі) і донька померлого - ОСОБА_3, які своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини будинку АДРЕСА_2, яка належала спадкодавцю за договором купівлі-продажу від 02 грудня 2004р., автомобіля марки «Вартбург», 1991року випуску, державний номер НОМЕР_2, земельної ділянки № НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3».

Частинами 2 та 4 ст. 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 щодо її сумісного проживання з померлим ОСОБА_5 до укладення шлюбу в період з 01 січня 2004р. по 11 грудня 2004р., та послався на встановлені в суді першої інстанції відповідні докази на підтвердження її позову в цій частині, а саме на покази допитаних у якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9

Згідно довідки КУ «Дитяча міська поліклініка № 5» дитина позивачки ОСОБА_6 також фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та перебувала на обліку в зазначеному закладі з 08 квітня 2001р. до 01 грудня 2004р.

На підтвердження проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачкою були надані фотографії, які були досліджені судом першої інстанції в ході судового розгляду, та на яких відображено сумісний побут позивача та ОСОБА_5 в зазначений період часу.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Покази свідків та надані позивачем фотографії є належними та допустимими доказами в розумінні статтей 58 та 59 ЦПК України.

Всі висновки суду першої інстанції щодо встановлення факту проживання позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 11 грудня 2004р. повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що раніше він помилково вважав, що вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу повинні розглядатися в порядку окремого провадження, оскільки між сторонами існує спір про спадкове майно.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої-черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів спадкової справи № 16/2013 вбачається, що сторони своєчасно звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рогатіна В.О. з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 в частині усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом з підстав того, що позивачем ОСОБА_2 не було надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що ОСОБА_5 потребував допомоги своєї доньки ОСОБА_3, а вона в свою чергу, мала можливість її надати, проте ухилялася від обов'язку щодо її надання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія вважає, що навпаки відповідач ОСОБА_3 надала суду докази на підтвердження того, що вона не мала можливості надавати допомогу своєму батьку ОСОБА_5 у зв'язку із тим, що вона навчалася в школі, яку закінчала у ІНФОРМАЦІЯ_4, та навчалася в Київському національному університету, який закінчила у ІНФОРМАЦІЯ_5., що підтверджується копією атестата про повну загальну середню освіту, копією диплома бакалавра, копією диплома спеціаліста та довідкою про те, що ОСОБА_3 була зарахована студенткою першого курсу денної форми навчання за кошти держбюджету до Херсонського державного університету з 01 вересня 2012р. та була відрахована зі складу студентів першого курсу за власним бажанням з 17 січня 2013р.

Доводи позивача ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_5 був у безпорадному стані та потребував допомоги своєї доньки спростовуються показами свідків, а саме ОСОБА_10, ОСОБА_11, які є родичами померлого показали, які пояснили, що що ОСОБА_5 був соціально активною, не прикутою до ліжка людиною, ні до кого не звертався за допомогою і був фінансово незалежним. Свідок ОСОБА_12, який був допитаний саме за клопотанням позивачки, пояснив, що він був сусідом ОСОБА_5 по земельній ділянці та неодноразово бачив, як ОСОБА_5 приїжджав на власному автомобілі до своєї земельної ділянки, самостійно робив там ремонтні роботи та на стан свого здоров'я не скаржився. Крім того, ОСОБА_5 був на обліку в УПФУ в Малиновському районі м. Одеси та отримував пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання як інвалід III групи.

Згідно роз'яснень п. 4 Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин, а саме:

ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання;

перебування спадкодавця в безпорадному стані;

потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. І лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

З урахуванням вищевказаних обставин, судова колегія вважає, що правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в частині усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом немає.

Судом першої інстанції також обґрунтовано відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 про визнання, що вона і ОСОБА_5 проживали разом, мали спільний побут та вели спільне господарство з квітня 2001р. по 11 грудня 2004р.,з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної і Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З переличинного списку вбачається, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, визначений позивачкою ОСОБА_2 відсутній.

Слід зазначити, що Кодексом про шлюб і сім'ю України, який передбачав регулювання сімейних правовідносин, які виникли до 01 січня 2004р., визнавався тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Релігійний обряд шлюбу, так само, як і інші релігійні обряди, не має правового значення і є особистою справою громадян.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта ОСОБА_3 щодо невірного застосування судом вимог ст. 256 ЦПК України, оскільки вказаний ЦПК України набрав чинності ні з 01 січня 2005р., як посилається апелянт, а з 01 вересня 2005р., та позивач ОСОБА_2 звернулась з уточненим позовом до суду 19 березня 2015року, тобто на момент дії ст.256 ЦПК України (том 1 а.с.91-97).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, (статті 10, 11 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам позивача ОСОБА_2 у сукупності з наданими нею доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційних скаргах не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не має.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2015р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра