У Х В А Л А

5 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М.,Сеніна Ю.Л.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Скадовському районі, третя особа: Державне підприємство «Дослідне господарство Інституту рису Української академії аграрних наук», про стягнення одноразової страхової виплати, заборгованості зі сплати щомісячної допомоги та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про забезпечення доказів відмовлено за безпідставністю.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17 червня 2015 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення у справі та ухвалити нове рішення про задоволенні позову з підстави, передбаченої пунктом першим частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення суми одноразової страхової виплати у зв'язку з нещасним випадком на виробництві, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що вперше стійка втрата працездатності була встановлена у 1972 році, тобто до набрання чинності Законами України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» і «Про охорону праці», а тому їх положення не можуть бути застосованими до спірних правовідносин, а вимоги щодо призначення щомісячних страхових виплат також не ґрунтуються на нормах закону, що регулюють спірні правовідносини. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних збитків та моральної шкоди, судами враховано відсутність порушень з боку відповідача у здійсненні позивачу страхових виплат, а також недоведеність позивачем факту спричинення відповідачем моральної шкоди.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2014 року, суд касаційної виходив із того, що виплату одноразової допомоги у зв'язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням вперше передбачено Законом України «Про охорону праці», який набрав чинності 24 листопада 1992 року. Особи, які отримали каліцтво або ушкодження здоров'я до набрання чинності Закону, мають право на отримання одноразової виплатним, якщо вперше після 24 листопада 1992 року за висновком МСЕК було встановлено втрату працездатності чи групу інвалідності. Встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності в 1967 році свідчили про наявність у нього стійкої втрати працездатності. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. При вирішенні спору, суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув, не роз'яснив сторонам право заявити клопотання про призначення МСЕК на предмет встановлення ступеню втрати працездатності в 1967 році, що в силу статті 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого апеляційним судом рішення з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Скадовському районі, третя особа: Державне підприємство «Дослідне господарство Інституту рису Української академії аграрних наук», про стягнення одноразової страхової виплати, заборгованості зі сплати щомісячної допомоги та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін

В.М. Сімоненко