У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 16 вересня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого суддів: Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., головуючого суддів: за Завгородньої І.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до відділу Держземагентства у Жовківському районі, ОСОБА_3, відділу державної виконавчої служби Жовківського РУЮ Львівської області, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» в особі філії 14 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсними прилюдних торгів від 11 березня 2012 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування земельної ділянки та незавершеного будівництва із незаконного чужого володіння, визнання права власності на майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2015 року, в с т а н о в и л а: У вересні 2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просила визнати недійсними прилюдні торги та протокол про проведення прилюдних торгів від 29 серпня 2012 року щодо реалізації земельної ділянки та незавершеного будівництвом житового будинку, розташованого на ній, визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 11 вересня 2012 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 березня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тимків І.В., зареєстрований в реєстрі за № 213, витребувати земельну ділянку та незавершений будівництвом будинок, розташований на ній, із незаконного чужого володіння, визнати за нею право власності на земельну ділянку та незавершене будівництво, що розташоване на ній. В обґрунтування позову посилається на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 01 травня 2009 року, укладеного з ОСОБА_3, придбала земельну ділянку площею 0,0684 га за адресою: АДРЕСА_1, а також розташований за вказаною адресою незавершений будівництвом житловий будинок, готовність якого складає 10 %, згідно з договором купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництвом житлового будинку від 01 травня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Книш Г.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 1136. 09 грудня 2011 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 травня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дитюк Г.М., згідно з умовами якого пункт 8 договору купівлі-продажу земельної ділянки викладено в наступній редакції: «Право власності покупця згідно ст. 126 ЗК України посвідчуватиметься цим договором, додатком до якого є державний акт про право власності на земельну ділянку, реквізити якого зазначено в п. 1 цього договору, з відмітками про відчуження земельної ділянки, вчиненими в порядку, встановленому чинним законодавством, нотаріусом та органом, що здійснює державну реєстрацію земельної ділянки (а у випадку його заміни покупцем - новий державний акт на право власності на земельну ділянку). Нею були виконані всі вимоги законодавства, які регулюють набуття права власності. Зокрема, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дитюк Г.М. зробила відмітку на державному акті на право власності на земельну ділянку від 11 вересня 2008 року, серії НОМЕР_2 про перехід права власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_2, та Управлінням Держкомзему у Жовківському районі Львівської області 11 грудня 2011 року внесено до поземельної книги відповідні записи про нового власника за реєстровим № 02. З метою реєстрації свого права власності на незавершене будівництво на спірній земельній ділянці вона звернулася до Реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області, проте їй було відмовлено у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), оскільки державний реєстратор Шубеляк І.Я. встановив, що заявлене право вже зареєстроване. Зазначену відмову було оформлено рішенням про відмову у задоволенні заяви від 03 липня 2013 року № 3619137. Згодом їй стало відомо, що у 2012 році з прилюдних торгів була продана земельна ділянка ОСОБА_4, на підставі чого 11 вересня 2012 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гусак Р.Т. видав свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Спірна земельна ділянка була продана з прилюдних торгів за борги її колишньої власниці ОСОБА_3 27 березня 2013 року ОСОБА_4 відчужив земельну ділянку ОСОБА_5 Будучи власницею майна (земельної ділянки та незавершеного будівництва на ній), фактично позбавлена внаслідок дій відповідачів права розпоряджатися цим майном, у зв'язку із чим просила задовольнити позов. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 17 лютого 2014 року у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Прилюдні торги з реалізації конфіскованого нерухомого майна, проведені 29 серпня 2012 року, що оформлені протоколом № 1412047-1 - визнано недійсними. Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане 11 вересня 2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусак Р.Т. за реєстровим № 1760, скасовано. Витребувано земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та об'єкт незавершеного будівництва готовністю 10 %, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 У решті вимог відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 24 грудня 2014 року рішення апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановивши, що прилюдні торги проведені з дотриманням Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також відсутність належних та допустимих доказів дотримання вимог ст. 334 ЦК України та ст. 125 ЗК України на час відчуження спірних об'єктів нерухомого майна, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 81 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_461/ed_2015_02_12/pravo1/T012768.html?pravo=1> передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 125 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час укладення договору купівлі-продажу та внесення змін до нього) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з п. «а» ч. 2 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності за такою угодою. Частиною 6 ст. 126 ЗК України встановлено, що при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених ч. 2 цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує документ, робить відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. У разі набуття права власності на земельну ділянку за цивільно-правовою угодою посвідчувалось не державним актом, а відповідною цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, установленому законом. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01 травня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, остання придбала земельну ділянку площею 0,0684 га за адресою: АДРЕСА_1, а також розташований за вказаною адресою незавершений будівництвом житловий будинок, готовність якого складає 10 %, згідно з договором купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництвом житлового будинку від 01 травня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Книш Г.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 1136. 09 грудня 2011 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 травня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дитюк Г.М., згідно з умовами якого пункт 8 договору купівлі-продажу земельної ділянки викладено в наступній редакції: «Право власності покупця згідно ст. 126 ЗК України посвідчуватиметься цим договором, додатком до якого є державний акт про право власності на земельну ділянку, реквізити якого зазначено в п. 1 цього договору, з відмітками про відчуження земельної ділянки, вчиненими в порядку, встановленому чинним законодавством, нотаріусом та органом, що здійснює державну реєстрацію земельної ділянки (а у випадку його заміни покупцем - новий державний акт на право власності на земельну ділянку). Як вбачається з матеріалів справи, 09 грудня 2011 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу здійснено запис про перехід права власності на спірну земельну ділянку до ОСОБА_2, а 22 грудня 2011 року Управлінням Держкомзему у Жовківському районі Львівської області - реєстрацію вказаних змін в Поземельній книзі. Так, відповідно до п. п. 14, 33, 35, 37 Порядку ведення Поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», у разі здійснення нотаріусом у встановленому законом порядку відмітки про перехід права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правового договору або свідоцтва про право на спадщину вносяться відомості до розділу 3 Поземельної книги. Дата внесення відомостей є датою державної реєстрації переходу права власності на земельну ділянку. Витяг щодо відомостей про право власності на земельну ділянку є дійсним протягом трьох місяців з моменту його видачі, крім витягу для оформлення права на спадщину, що видається спадкоємцям за письмовим запитом нотаріуса. Таким чином, помилково пославшись на відсутність у позивача права власності на спірну земельну ділянку, суд першої інстанції не перевірив, чи надавався на час проведення прилюдних торгів витяг (інформаційна довідка) із Поземельної книги щодо відомостей про право власності на об'єкт нерухомого майна та чи був він чинний на час їх проведення. Крім того, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на таке. Виходячи з результатів правового аналізу ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, слід дійти висновку про те, що звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення і проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням ч. 5 ст. 58 Закону України та підставою для визнання таких торгів недійсними. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року (справа № 6-147цс14). Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції викладеного не врахував та не звернув уваги, що звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки складений 01 вересня 2011 року, звіт про оцінку вартості незавершеного будівництва - 31 жовтня 2011 року, а прилюдні торги відбулися 29 серпня 2012 року. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко