Ухвала

іменем україни

16 листопада 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Євграфова Є.П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

В обгрунтування позову позивач посилався на те, що у серпні 2011 року між ним та ОСОБА_3 була досягнута домовленість про вирішення спору з Міністерством оборони України, з метою вирішення зазначеного спору 05 січня 2010 року ОСОБА_3 видав довіреність позивачу, якою уповноважив

ОСОБА_2 вчиняти певні юридичні дії в об'ємі та за змістом, що зазначені у довіреності. Позивач вказував, що 24 жовтня 2011 року відповідачем було видано нотаріально посвідчену довіреність позивачу. 22 травня 2014 року та

19 червня 2014 року на адресу відповідача було направлено лист зі звітом про виконання отриманого від відповідача доручення. У зазначеному звіті визначено кількість витраченого часу та вартість роботи (послуги) - 18 512 грн 40 коп. На даний час ОСОБА_3 не сплачено кошти за надання послуг. На підставі вищевказаного, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь вказану суму.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси 20 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року, відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив з його необґрунтованості, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що у січні 2010 року сторони в справі досягли згоди щодо предмета договору, перелік конкретних послуг, які мав вчинити повірений, прав та обов'язків повіреного і довірителя, порядку й строків оплати послуг, наданих повіреним за договором доручення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси

20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П. Євграфова