Справа № 187/449/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"19" серпня 2015 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., при секретарі Клисак Н.Г., за участю позивачки

ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження особистим майном

В С Т А Н О В И В

В квітні 2015 року до суду звернулась ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якому вказала, що після смерті її бабусі ОСОБА_3 в ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилось її спадкове майно яке складалось із домоволодіння на земельній ділянці площею 0,44 га розташоване по АДРЕСА_1 яке по заповіту вона отримала його в спадщину, пославшись на свідоцтво про право на спадщину 11.07.ІНФОРМАЦІЯ_1.

24.04.1999 року отримала Державний акт на право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку. В будинку по АДРЕСА_1 після смерті матері, проживав її батько ОСОБА_4 із другою дружиною відповідачкою ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_5 Після смерті батька відповідачка із сином продовжували проживати в цьому будинку та користуватись її земельною ділянкою. Відповідач без її відому демонтувала належний їй будинок і на її ділянці побудувала новий будинок, де проживає на цей час, що порушує її право як власника майна.

Просить суд усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні нею домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 шляхом виселення та зняття із реєстрації відповідачки та її сина.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши, що вона з 1989 року проживає в Київській області, але є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті своєї бабусі по заповіту. На цій ділянці раніше був житловий будинок який раніше належав її бабусі ОСОБА_3 і там проживала з батьками, але він згорів і в 90-х роках після смерті матері її батько з відповідачкою побудували самовільно на цій же земельній ділянці інший будинок,де зараз проживає ОСОБА_2 із сином. Вона має свідоцтво на право власності на цю землю,але не може з ІНФОРМАЦІЯ_1 по цей час нею розпорядитись на свій розсуд, так як там проживає відповідачка і не дає користуватись землею, раніше до суду і правоохоронних органів про порушення своїх прав не зверталась. Просить задовольнити її позовні вимоги і виселити відповідачку разом із сином із будинку та її земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 в суді позов не визнала, пояснила, що вона була в шлюбі із батьком позивачки ОСОБА_4 і вони побудували з ним нову хату на місті згорівшого будинку за адресою по АДРЕСА_1 і цей будинок належить їй на праві власності , де вона постійно проживає із сином ОСОБА_5, іншого житла не має. Вважає, що правомірно володіє будинком і тому вважає, що в позові позивачу необхідно відмовити.

Заслухав сторони і ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і правовідносини.

Судом встановлено, що 11.07.ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1, яка проживала в АДРЕСА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину по заповіту після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок житлової площею 14,0 кв.м., який був розташований по АДРЕСА_1 ( а.с.14,15).

24.05.1999 року позивач отримала Державник акт на право приватної власності на землю площею 0,44 га, яка розташована на території Лобойківка ( а.с.19).ж

Відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Лобойківської сільради № 79 від 19.07.ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання право особистої власності на житловий будинок ( а.с.54), копією свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок від 16.08.1995 року, зареєстрованого в БТІ м. Дніпродзержинска ( а.с.39) і копією технічного паспорту на будинок по вказаній адресі, побудованого в 19990 році і житлова площа якого складає 19,5 кв.м.( 34-38)

Відповідно довідки голови Лобойківської сільради ОСОБА_2 та її син ОСОБА_5 мають реєстрацію за адресою АДРЕСА_1 (а.с.51).

Таким чином, в суді було встановлено, що відповідач володіє іншим житловим будинком адресою АДРЕСА_1 на законних підставах, має всі правоустановчі документі на свій будинок і не має ніякого відношення до будинку, який був розташований по АДРЕСА_1 і належав позивачу відповідно свідоцтва на право власності.

Позивач в суді не заперечувала того факту, що житловий будинок по АДРЕСА_1, який належав її бабусі згорів в 90-х рокам минулого стаття і в кінці судового засідання пояснювала, що її житловий будинок, де проживає відповідачка не цікавить, а турбує тільки земельна ділянка яка належить їй на праві власності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач отримала свідоцтво на право власності в ІНФОРМАЦІЯ_1 і тільки через 15 років, з пропущеним терміном позовної давності, звернулась до суду , посилаючись на порушення своїх прав.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_1 не довела в суді, що відповідач перешкоджає їй у користуванні житлового будинку по АДРЕСА_1, що цей будинок фактично на час розгляду спору їй належить на праві власності і тому в позовних вимогах слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11,60,88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження особистим майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржено на протязі 10 днів в Апеляційний суд Дніпропетровської області з дня проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутніми під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. М. Іщенко