Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/6047/15 Головуючий у 1-й інстанції: Черткова Н.І.
Є.У.№ 310/2324/15-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, третя особа - ОСОБА_3 про визначення розміру заборгованості за аліментами,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював. Зазначав, що судовим рішенням від 23 листопада 2010 року з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуті аліменти в розмірі 50% заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, від дня пред'явлення позову - 01 жовтня 2010 року. Постановою державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ від 03.04.2014 року відкрито виконавче провадження № 42778794, а 14.01.2015 року зроблено розрахунок заборгованості по аліментам, за яким загальна сума боргу станом на 01.01.2015 року становить 589 580,93 грн. Посилаючись на те, що при обчисленні заборгованості державний виконавець допустився порушень норм матеріального права, просив суд на підставі ст.195 СК України визнати його недійсним, а також визначити, що розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.10.2010 року по 31.12.2014 року у нього відсутній, а існує переплата у розмірі 20 600 гривень.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання недійсним розрахунку заборгованості зі сплати аліментів залишені без розгляду на підставі п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Визначено, що розмір заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за період з 01.01.2010 року по 31.12.2014 року складає 0,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з такими обставинами.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Згідно з п. 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Такі ж положення щодо порядку визначення заборгованості зі сплати аліментів містяться у ст.195 СК України, відповідно до ч. 4 якої розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом .

У п. 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Як вбачається із матеріалів справи, у березні 2015 року ОСОБА_2 в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, звертався до суду зі скаргою на дії державного виконавця і ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 8 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду від 23 червня 2015 року, дії державного виконавця визнані неправомірними, скасовано розрахунок №211 від 14.01.2015 року і зобов'язано державного виконавця зробити новий розрахунок, виходячи з фактичного заробітку (доходу) платника аліментів, отриманого ним на момент визначення заборгованості (том2:а.с.5).

На час вирішення судом спору у цій справі такий розрахунок не зроблений.

Вирішуючи спір щодо розміру заборгованості, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обов'язок зі сплати аліментів ОСОБА_2 має не перед державним виконавцем, а перед своїми неповнолітніми дітьми, інтереси яких представляє їх мати ОСОБА_3 - стягувач за виконавчим провадженням і з якою у платника аліментів виник спір щодо суми платежів за минулий час.

Проте, процесуальне становище особи, з якою у позивача виник матеріально-правовий спір, у цій справі визначено як третя особа.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві (ст.30 ЦПК).

Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК України).

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні однієї із сторін з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст. 35 ЦПК України).

Сторони, крім прав та обов'язків, визначених ст. 27 ЦПК України, мають ще додаткові права, встановлені ст. 31 ЦПК України .

Оскільки відповідно до ст.ст. 27, 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на відміну від сторін (ст. ст. 30, 31 ЦПК України) обмежені в процесуальних правах, суд не вправі постановлювати щодо них рішення.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін .

Між тим, ухвалюючи рішення про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки стягувача аліментів, яка брала участь у справі не в якості відповідача, а як третя особа.

За викладених обставин ухвалене у справі рішення без змін залишатися не може і підлягає скасуванню.

Статтею 33 ЦПК України не передбачено право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідача, навіть у випадку обов'язкової співучасті, якщо позивач не заявить такого клопотання.

Цивільний процесуальний Кодекс України виключає можливість апеляційного суду скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити справу як суд першої інстанції.

Відповідно до положень статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції..

Оскільки позивачами пред'явлено позов тільки до державного виконавця і не залучено в якості співвідповідача ОСОБА_3, з якою у платника аліментів виник спар щодо розміру утримання, у спосіб, який би відповідав вимогам сімейного законодавства, визначити розмір заборгованості зі сплати аліментів неможливо, а тому позовні вимоги про визначення розміру заборгованості не можуть бути задоволені як такі, що заявлені до неналежного відповідача.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у позові.

Вказане судове рішення не є перешкодою для повторного звернення ОСОБА_2 з аналогічними вимогами до належного відповідача - стягувача ОСОБА_3

На підставі ст.88 ч.5 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції в загальній сумі 520 грн.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 вересня 2015 року по цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, третя особа - ОСОБА_3 про визначення розміру заборгованості за аліментами залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 520 грн. компенсації судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: