Справа № 363/4269/14 Головуючий у І інстанції Підкураганний В. В.
Провадження № 22-ц/780/3275/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 1 10.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

10 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Данілова О.М., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: служба у справах дітей і сім»ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справ, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в Вишгородський районний суд Київської області з позовом, який в подальшому уточнили, та з врахуванням уточнених позовних вимог просили усунути перешкоди з боку ОСОБА_5, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7 у здійсненні права користування та розпорядження 1/2 частиною садового будинку АДРЕСА_1, Вишгородського району, Київської області в СТ «Десна-3», йому - ОСОБА_2, як законному представнику малолітньої ОСОБА_3, членам його родини та батькам - ОСОБА_4, ОСОБА_8, шляхом передачі ключів від дверей садового будинку та зобов'язати не чинити надалі перешкод у спільному використанні майна, стягнути солідарно з ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 сму упущеної вигоди, яку вона могла б отримати за здачу в оренду кімнати в садовому будинку АДРЕСА_2 Вишгородського району, Київської області, в розмірі 15 000, 00 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 суму упущеної вигоди, яку він міг би отримати в інтересах малолітньої ОСОБА_3 за здачу в оренду двох ліжко-місць в кімнаті, в садовому будинку АДРЕСА_3 в розмірі 10 000, 00 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди у розмірі 26 190, 00 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 і ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору.

Позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що садовий будинок АДРЕСА_4 та земельна ділянка у СТ «Десна - 3», в с. Осещина, Вишгородського району, Київської області належали ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2010 року.

У 2013 році ОСОБА_4 подарувала належну їй частину будинку та земельної ділянки малолітній ОСОБА_3, власницею іншої частини майна є неповнолітня ОСОБА_6

Протягом останніх шести років, зазначеними будинком та земельною ділянкою одноособово користується ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 та її співмешканець ОСОБА_7, які фактично не допускають їх до користування належним їм майном, шляхом заміни замків. Такі обставини, на думку позивачів, підтверджуються протоколом про адмінправопорушення, актами та рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 травня 2014 року, яким встановлено порядок користування спірним майном.

Не дивлячись на наявність рішення суду, що набрало законної сили, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжують чинити перешкоди та не допускати їх до садового будинку та земельної ділянки, як співвласників того ж майна. Між ними постійно виникають конфліктні ситуації і сварки, а з боку співвідповідача ОСОБА_7 навіть лунають погрози про фізичну розправу.

Зазначені обставини, на думку позивачів, також, підтверджується протоколами, складеними працівниками міліції та відповідними актами.

Крім того, вважали, що за період із 2009 року по 2014 рік, збитки матеріального характеру, завдані їм діями відповідачів, полягають в упущеній вигоді, так як протягом вказаного періоду часу, їм надходили неодноразові пропозиції про здачу кімнат в оренду для відпочинку, про що було укладено ряд договорів та отримано оплату за оренду кімнат. Загальна сума упущеної вигоди за той самий період ОСОБА_4 - 15000 грн., а ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 - 10000 грн.

Також, у зв'язку із викладеними діями відповідачів, у ОСОБА_4 погіршився стан здоров'я, вона змушена була лікуватися, психологічний стан її також погіршився, тому вважала за доцільне стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 26 190,00 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року позивачам відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 оскаржили його в апеляційному порядку. В апеляційній сказі просили, скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року, ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначили, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року ухвалене всупереч вимогам норм матеріального права, неповною та необ'єктивною оцінкою доказів, які мають значення для вирішення спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод в користуванні спірним садовим будинком та земельною ділянкою, а також в частині стягнення з відповідачів судового збору з ухваленням в цій частині нового рішення про їх задоволення, в решті позовних вимог, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2010 року, яке набрало законної сили, визнано за малолітньою ОСОБА_6, ОСОБА_4 право власності на ? частину

садового будинку АДРЕСА_4 та земельної ділянки площею 0,040 га., в СТ «Десна-3», в с. Осещина, Вишгородського району, Київської області.

24 травня 2013 року ОСОБА_4 подарувала належну їй частину садового будинку та земельної ділянки малолітній ОСОБА_3

Право власності на зазначене майно, було зареєстровано за ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

29 травня 2014 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області, яке набрало законної сили, завершено розгляд справи за позовом ОСОБА_2, як законного представника малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_5, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_6 та встановлено порядок користування садовим будинком АДРЕСА_1 в с. Осещина, Вишгородського району, Київської області.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

У ст. 356 ЦК України вказано про те, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

За правилами ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідачі по справі, після ухвалення, 29 травня 2014 року Вишгородським районним судом Київської області рішення по справі, яке набрало законної сили, про визначення між сторонами порядку користування спірними садовим будинком та прилеглою до нього земельною ділянкою, власнику ? частини майна, відповідачами чиняться перешкод у користуванні вказаним майном шляхом заміни замків на дверях садового будинку та дверях огороджувального паркану, при цьому, створюються конфліктні ситуації, лунають погрози фізичною розправою, що підтверджується доказами, як і є в справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, яка є власником ? частини спірного майна в усуненні перешкод в користуванні та розпорядженні ? частиною садового будинку АДРЕСА_1 Київської області є помилковим, тому, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Так як рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року в іншій частині позовних вимог позивачів ухвалене з дотриманням вимог чинного законодавства, тому, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року в частині відмови ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод вкористуванні будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_1 Вишгородського району, Київської області касувати, ухвалити в цій частині нове рішення про їх часткове задоволення.

Усунути ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 перешкоди в користуванні ? частиною будинку та ? частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 с. Осещина, Вишгородського району, Київської області шляхом передачі ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_5, законним представником неповнолітньої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ключів від

садового будинку АДРЕСА_1, Київської області та зобов'язати їх не чинити їм перешкод в користуванні зазначеним майном.

Стягнути з ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 судовий збір по 69 грн. 90 коп. з кожного.

В решті, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: