АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/170/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1062/К/15 інстанції - Пустовіт О.Г.
Категорія 27 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Чорнобука В.І.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю - представника позивача ПАТ «Дельта Банк» - Прокопчук Ольги Юріївни,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

відповідача-позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним кредитного договору та захист прав споживачів, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про припинення договору поруки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 травня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 0308/0508/71-117, згідно умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 35 000,00 доларів США з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк з «06» травня 2008 року по «05» травня 2033 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06 травня 2008 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_4 укладений договір поруки № 0308/0508/71-117-Р-1, згідно умов якого остання поручилася відповідати за виконання ОСОБА_3 взятих зобов'язань.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги до відповідачів.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань утворилась заборгованість сплачувати яку в добровільному порядку відповідач не бажає. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість станом на 02.07.2014 року в розмірі 444096 грн. 81 коп., з яких 377746 грн. 10 коп. заборгованість по тілу кредиту та 66350 грн. 71 коп. заборгованість по нарахованим відсоткам, а також судові витрати в сумі 3654 грн.

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» та, посилаючись на порушення вимог чинного законодавства під час укладення договорів, просила суд визнати недійсним кредитний договір № 0308/0508//71-117 від 06 травня 2008 року та Договір про внесення змін та доповнень № 1 до нього від 02 липня 2009 року з моменту його укладення, визнати недійсним договір іпотеки № 0308/0508//71-117-Z-1 від 06 травня 2008 року, укладений в забезпечення зобов'язань за кредитним договором, застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та застосувати двосторонню реституцію, а саме враховуючи, що нею було перераховано на рахунки первісного кредитора та нового кредитора 177696,58 грн., що за курсом 5,05 долара США станом на день укладання кредитного договору № 0308/0508/71-117 06 травня 2008 року складає 35187,44 долара США, вважати її зобов'язання по поверненню кредиту виконаним, зобов'язати приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1 а також зобов'язати нового кредитора повернути їй оригінали документів на право власності на вказану квартиру.

У березні 2014 року ОСОБА_4 також звернулась із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки № 0308/0508/71-117-Р-1 від 06 травня 2008 року таким, що припинив свою дію з травня 2012 року, посилаючись на те, що первісним кредитором, без її згоди, було збільшено процентну ставку за зобов'язанням, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, що в свою чергу є підставою для припинення договору поруки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено в повному обсязі.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним кредитного договору та захист прав споживачів відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ "Дельта Банк" про припинення договору поруки задоволено, визнати договір поруки №0308/0508/71-117-Р-1 від 06 травня 2008 року, таким що припинив свою дію з травня 2012.

Стягнуто з ПАТ "Дельта Банк" на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог та відмову ОСОБА_4 в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог та не врахував наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором. Крім того, вважає, помилковим висновок суду про неправомірність підвищення первісним кредитором відсоткової ставки, що призвело до збільшення розміру відповідальності поручителя.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, в своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд неправомірно відмовив ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, не врахував, що при підписанні кредитного договору та договору про внесення змін до нього були порушені законні права ОСОБА_3, а сам кредитний договір за своїм змістом не відповідає Конституції України, нормам чинного законодавства, інтересам та волі позичальника та порушує її законні права та інтереси.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ПАТ «Дельта Банк» та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 травня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0308/0508/71-117, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти у розмірі 35000,00 доларів США з розрахунком 12,5% річних за користування кредитом на строк з 06 травня 2008 року по 05 травня 2033 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір іпотеки №0308/0508/71-117-Z-1 від 06 травня 2008 року, предметом якого є однокімнатна квартира, розташована на першому поверсі чотириповерхового житлового будинку, загальною площею 37,8 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1, що стала власністю позивача після укладення договору купівлі-продажу квартири від 06 травня 2008 року.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором було укладено з відповідачем - ОСОБА_4 Договір поруки № 0308/0508/71-117-Р-1 від 06 травня 2008 року.

02 липня 2009 року між первісним кредитором ПАТ «Сведбанк», з одного боку та ОСОБА_3 з іншого боку було укладено нову редакцію кредитного договору «Договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №0308/0508/71-117 від 06.05.2008». відповідно до умов нової редакції кредитного договору був здійснений перехід на ануїтетну схему погашення заборгованості.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до п.3.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок НОМЕР_1, через касу Банку згідно Додатку №1, що є невід'ємною частиною цього договору, якщо інше не передбачено цим Договором.

Згідно п. 3.2. договору, проценти за користування Кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. При розрахунку процентів за користування Кредитом за кількість днів у місяці приймається 30 днів,у році 360.

Пунктом 3.3. передбачено, що проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником через касу Банку на рахунок нарахованих відсотків НОМЕР_1 щомісяця в період з 01 по 10 число включно,за попередній календарний місяць; проценти,нараховані за останній календарний місяць фактичного користування кредитом, сплачуються Позичальником одночасно з погашенням кредиту.

Згідно п. 3.10. Договору, у випадку порушення умов Кредитного договору та/або Іпотечного договору, вимога про виконання порушеного зобов'язання направляється Банком Позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання Банком за адресою Позичальника, зазначеною в реквізитах Договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане Позичальником особисто у Банку.

Банком неодноразово направлялись вимоги про погашення заборгованості ОСОБА_3, ОСОБА_4 на які належної реакції з боку вказаних осіб не відбулось.

Заборгованість позичальника станом на 02.07.2014 року становить 444096,81 гривень, з яких: - 377746,10 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 66350,71 грн. - заборгованість по нарахованим процентам.

Відмовляючи ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних підтверджень обґрунтованості свого позову щодо стягнення боргу у сумі 444096,81 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про припинення договору поруки суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Дельта Банк» не отримав від ОСОБА_4 згоди на продовження договору поруки на нових умовах зобов'язання зі збільшенням відповідальності поручителя, тому його слід визнати припиненим як це передбачено діючим законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В порушення вимог вищезазначених статей ПАТ «Дельта Банк» не надав суду доказів на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 444096,81 грн., тому висновок суду про відмову ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні його позовних вимог є правильним.

Доводи представника банку про те, що судом першої інстанції не враховано наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, який, на його думку, є підставою для задоволення їх первісного позову, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитом становм на 25.05.2012 року (дату укладення договору купівлі-продажу між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «ДельтаБанк) зазначено заборгованість за кредитом в сумі 33615,83 долари США, заборгованість за відсотками - 177,58 доларів США, в той час як сам розрахунок починається із заборгованості за кредитом на 25.05.2012 року в сумі 32615,83 долари США, суми нарахованих відсотків 177,58 доларів США (а.с. 78 т.3).

На аркушах справи 70 том 2 та 43 том 1 містяться дві копії витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема до ОСОБА_3, в яких зазначено фактичний розмір заборгованості за тілом кредиту станом на 25.05.2012 року відповідно, в сумі 32615,83 долари США, в сумі 26657,07 доларів США.

В судовому засіданні представником банку замість витребуваного із банку нотаріально завіреної копії додатку № 1 до договору купівлі-продажу надано нотаріально посвідчену копію виписки з акту прийому-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги, в якому вказано фактичний розмір заборгованості за тілом кредиту на 25.05.2012 року в сумі 32615,83 доларів США, розмір нарахованих відсотків - 177,58 доларів США.

У договорі про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору від 02.07.2009 року зазначено, що на дату укладення цього договору розмір строкової заборгованості складає 33497,00 доларів США (а.с. 16 т. 1).

Крім того, розрахунок заборгованості ОСОБА_3 зроблено на 20.11.2013 року (а.с. 54 т. 2), позивачем же за первісним позовом поставлено питання щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості станом на 02.07.2014 року (а.с. 59 т. 2).

Посилання представника банку щодо помилковості висновку суду про неправомірність підвищення первісним кредитором відсоткової ставки, що призвело до збільшення відповідальності поручителя, безпідставні, оскільки спростовуються не тільки п. 1.3 розділу 1 кредитного договору, п. 3, 4 розділу 3 договору про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору, п.п. 11, 13 договору поруки, а й розрахунком заборгованості, в якому відсоткову ставку зазначено у розмірі 13,5 %.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_3 посилалася на порушення її прав, як споживача, оскільки під час укладення кредитного договору, первісний кредитор не попередив її про те, що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість), явно не задовольнятимуть її інтереси і вимоги, та, що вартість кредиту істотно зросла, ніж це очікувалось під час укладення кредитного договору, розподіл перерахованих коштів, який здійснив первісний кредитор, є несправедливим відповідно до положень ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», жодного попередження про валютні ризики у кредитному договорі № 0308/0508/71-117 від 06 травня 2008 року та «Договорі про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0308/0508/71-117 від 06 травня 2008 року» від 02 липня 2009 року не зазначено. Крім того, їй не було надано жодної інформацію про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання нею продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме стійкої вартості оплати за кредит.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні її зустрічних позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що укладаючи договір, позичальник усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є зрозумілими та справедливими. Підписанням договору позичальник засвідчив, що він до підписання цього договору ознайомився зі всіма умовами, на яких ВАТ «Сведбанк» здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов'язані з підприємницькою діяльністю та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому договорі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України.

Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача - враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.(ст.627 ЦК України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, сплата яких передбачена ст.1048 ЦК України.

Сторони, підписавши оспорюваний договір, підтвердили факт досягнення згоди між собою щодо усіх істотних умов.

Відповідно до п. 10.1 кредитного договору укладаючи цей договір, позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є зрозумілими та справедливими. Підписанням договору позичальник свідчить, що він до підписання цього договору ознайомився зі всіма умовами, на яких ВАТ «Сведбанк» здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов'язані з підприємницькою діяльністю (у тому числі з умовами типових кредитних договорів Банку), та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов'язаних з отримання кредиту в ВАТ «Сведбанк», та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому договорі. Позичальник свідчить, що під час укладення та виконання цього договору позичальник не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин. Позичальник гарантує, що на момент укладання цього договору він не є жодним чином обмеженим законом, іншим нормативним актом, судовим рішенням або іншим, передбаченим чинним законодавством, способом в своєму праві укладати цей договір та виконувати усі умови, визначені у ньому.

У п. 10.2 кредитного договору сторони підтвердили, що текст договору відображає дійсні наміри сторін.

Отже, наявність підписаного обома сторонами кредитного договору свідчить про те, що обидва його учасники бажали укласти договір та розуміли його, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не була примушена до укладення такого договору, а відтак, волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі. При укладенні договору позивачу були відомі всі умови договору та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили його прийняти умови договору на вкрай невигідних для себе умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 підписала кожну сторінку договору №0308/0508/71-117 від 06 травня 2008 року, що є підтвердженням факту ознайомлення її з усіма істотними умовами цього договору, який укладено за принципом свободи волевиявлення сторін, у зв'язку із чим доводи апелянта в частині невідповідності спірного договору нормам Закону України «Про захист прав споживачів», колегією суддів відхиляються.

Посилання ОСОБА_3 на не попередження її про зміну курсу гривні до долара США та виниклі у зв'язку з цим об'єктивні утруднення щодо повернення наданого кредиту не можуть свідчити про суперечливість правочину моральним засадам суспільства та підставою недійсності правочину (ст. 215 ЦК України), оскільки позивач, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, не могла не усвідомлювати, що курс національної валюти України - гривні до долара США не є незмінним, так як стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, а тому могла і повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим Договором.

Доводи представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про те, що кредитний договір за своїм змістом не відповідає Конституції України, нормам чинного законодавства, інтересам та волі позичальника та порушує її законні права та інтереси, не заслуговують на увагу, оскільки на їх підтвердження не надано належних доказів.

Інші доводи апеляційних скарг колегія суддів до уваги не сприймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: Л.В.Митрофанова

В.І.Чорнобук