Справа № 242/3772/14-ц
Провадження №2-п/242/42/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л.В., при секретарі Гречка К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Селидове заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 10.02.2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1, за участю третьої особи ТОВ «Армлит-Донбасс» про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 10.02.2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1, за участю третьої особи ТОВ «Армлит-Донбасс» про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, посилаючись на наступні обставини: ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд даної справи, оскільки проживає у м.Донецьк, від банку жодної вимоги про виконання зобов,язання не отримував, вважає, що заборгованість не підтверджена жодним доказом та не погоджується із розрахунком пені, яка нарахована у доларах США.

Представник позивача ПАТ «Перший Український міжнародний банк» в судове засідання не з,явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з,явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву в якій представник ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення від 10.02.2015 року та розглянути заяву без участі відповідача та його представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_1 та представник третьої особи ТОВ «Армлит-Донбасс» повідомлялись судом про час та місце розгляду справи на 10.02.2015 р. через засоби масової інформації, про що свідчать докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: копія оголошення в газеті «Урядовий курєр» №21 (5395) від 05.02.2015 р. (а.с.71), оскільки адресою відповідача є м.Донецьк, та місце знаходження третьої особи ТОВ «Армлит-Донбасс» м.Харцизск, куди тимчасово не доставляється поштова кореспонденція

Суд вважає, що заявник (відповідач по справі) не довели поважність причин неявки в судові засідання.

Відповідач посилається на те, що банком йому не надіслано вимогу про виконання зобов,язань, але суд не приймає це як обставину, яка мала б істотне значення для перегляду заочного рішення, оскільки виходячи із змісту ст. 559 ЦК України та п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Таким чином, позивач, скориставшись своїм правом звернувся до суду із позовом до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилання відповідача щодо не підтвердження позивачем розміру заборгованості, спростовується матеріалами справи. В свою чергу відповідачем належних доказів з цього приводу не надано.

Що стосується посилання відповідача щодо неправомірного нарахування пені у доларах США, також не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до ст. 192 ЦК України та 10. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами.

Факт проведення ПАТ «Перший Український міжнародний банк» валютних операцій підтверджується матеріалами справи (а.с. 38,39)

Крім того, сторони узгодили умови, строки та порядок сплати кредиту, а поручитель надав свою згоду відповідати перед позичальником за невиконання боржником за кредитним договором № 13 від 09.08.2006 р зобовязання в повному у обсязі.

Також, п12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року передбачено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, поважність неявки в судове засідання не довів; доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи не надав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 231 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 10.02.2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1, за участю третьої особи ТОВ «Армлит-Донбасс» про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки залишити без задоволення.

Заочне рішення по даній справі може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В.Пирогова