Справа № 604/1253/15-ц
Провадження № 6/604/17/15
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Могачевської В.Й.,

за участю секретаря судового засідання Гамана В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиськ подання в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

В. о. начальника відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управлінню юстиції у Тернопільській області звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1, покликаючись на те, що 26 червня 2012 р. до відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області предявлено виконавчий лист Підволочиського районного суду Тернопільської області в справі 2-261 від 02.07.2009 р., резолютивною частиною якого встановлено: « стягнути солідарно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 14-589-АВ від 16.11.2007р. станом на 10.06.2009р. в сумі 7092 долари СІІІА 99 центів, що еквівалентно 53978,37грн., з них 832,84 долари США або 6338грн. просроченої плати по кредиту; 6138,20 долари США або 46697,10грн. залишок по кредиту; 29,93 долари США або 227,37грн. процентів за користування кредитом, а також 635,80 судових витрат, з них 605,80грн. судовий збір і 30 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.06.2012 р. надсилались боржнику згідно ст. ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» в яких зазначався добровільний термін для сплати боргу.

Однак на даний час вищевказане рішення суду не виконано.

28 березня 2014 року державним виконавцем, в порядку вимог статті 57 Закону, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої направлено на адресу реєструючих органів для подальшого виконання.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 43855004 від 31.03.2014 р. встановлено, що арешт рухомого майна боржника накладено постановою державного виконавця від 19.05.2010 року.

28 березня 2014 року державним виконавцем, в керуючись вимогами статей 5, 11 Закону, на адресу реєструючи органів направлено запити з метою виявлення зареєстрованого за боржником майна та встановлення інших даних про його особу.

Вимогою державного виконавця від 31.03.2014 р. примусове проведення виконавчих дій за адресою, вказаною у виконавчому документі, призначено на 14.04.2014 р.

Згідно інформаційної довідки № 52267526 від 31.03.2014 р. з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна встановлено, що нерухоме майно за ОСОБА_1 не зареєстроване.

08 квітня 2014 року державним виконавцем відібрано в боржника пояснення з приводу невиконання рішення суду, згідно яких встановлено, що боржник не працевлаштований, доходу немає.

Згідно відповіді Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області від 17.04.2014 р. встановлено, що сільськогосподарська техніка за боржником не зареєстрована.

Відповідно до листа ВДАІ в Підволочиському районі від 23.04.2014 р. зясовано, що за боржником зареєстровано транспортний засіб марки Lanos TF 69 Y 2007 року випуску.

Листом відділу Держземагенства від 24.04.2014 р. повідомлено про відсутність у власності ОСОБА_1 зареєстрованих земельних ділянок.

Згідно отриманих з ДПС України відповідей від 23.01.2014 р. та 01.04.2014 р. встановлено, що інформація про нарахований (сплачений) розмір податку та сум утриманого податку з ОСОБА_1 відсутня, інформація про номери рахунків, відкритих ним у банках та інших фінансових установах від відповідних установ не надходила.

Відповідно до повідомлення Територіального управління державного управління технічного нагляду та промислової безпеки України в Тернопільській області від 29.05.2014 р. встановлено, що технологічні транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно відповіді з Пенсійного фонду України від 19.06.2014 р. встановлено, що інформація про отримання боржником пенсії чи укладення ним трудових чи цивільно - правових договорів, його останнє місце працевлаштування відсутнє.

Згідно відповіді №02/10599 від 01.07.2015 р. Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області встановлено, що громадяннин ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕЕ №103364, виданим 30.05.2008 р., органом 6110.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що боржник не вчиняє дій щодо виконання рішення суду та з метою забезпечення повного і неухильного дотримання принципу законності та верховенства права, беручи до уваги, що виконання судового рішення є основним етапом відновлення порушених прав, та керуючись ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" та ЦПК України просять задовольнити вказане подання.

В судове засідання представник ВДВС Підволочиського РУЮ не зявився, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, про прийняте рішення повідомити у терміни, передбачені законом.

Проаналізувавши матеріали справи, ознайомившись з виконавчим провадженням №б/н, номер за ЄДРВП 36509997, суд приходить до переконання, що подання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Стаття 313 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну» підставами для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян закордон є неврегульовані аліментні, договірні чи інші не виконані зобовязання, а також ухилення від виконання зобовязань покладених на боржника судовим рішенням.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2-261/2009 р. позов ВАТ КБ «Хрещатик» задоволено, у резолютивній частині вказаного рішення зазначено: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 14-589-АВ від 16.11.2007р. станом на 10.06.2009р. в сумі 7092 долари СІІІА 99 центів, що еквівалентно 53978,37грн., з них 832,84 долари США або 6338грн. простроченої плати по кредиту; 6138,20 долари США або 46697,10 грн. залишок по кредиту; 29,93 долари США або 227,37грн. процентів за користування кредитом, а також 635,80 судових витрат, з них 605,80грн. судовий збір і 30 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

На підставі вказаного рішення суду 02 липня 2009 р. стягувачу було видано виконавчий лист.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції винесено постанову від 26 червня 2012 року у виконавчому провадженні №36509997 про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-261 від 02.07.2009 року, якою надано боржнику ОСОБА_1 строк - для добровільного її виконання в семиденний термін з дати винесення вказаної постанови. Дана постанова надсилалася боржнику за місцем реєстрації в смт. Підволочиськ, вул. Грушевського, 17/1, Підволочиського району.

Крім того, державним виконавцем вчинялося ряд виконавчих дій з метою виконання виконавчого провадження: накладено арешт на майно боржника та заборону його відчуження (постанова від 28 березня 2014 року), направлялися запити щодо наявності зареєстрованого за боржником майна та встановлення інших даних про його особу ( Реєстр права власності на нерухоме майно, Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області, ВДАІ в Підволочиському районі, відділ Держземагенства, Територіального управління державного управління технічного нагляду та промислової безпеки України в Тернопільській області, Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки, Підволочиський районний центр зайнятості, Пенсійного фонду України) відбиралися пояснення у боржника тощо.

Однак згідно вказаних довідок, відповідей вбачається що майно у боржника відсутнє, він не працевлаштований.

17 червня 2014 року державний виконавцем ВДВС Підволочиського РУЮ складено акт опису й арешту майна боржника ОСОБА_1 за місце проживання останнього. Вказане майно було оцінене. Загальна сума описаного та арештованого майна за місцем проживання становить 4050 (чотири тисячі пятдесят) гривень.

29 липня 2014 року державним виконавцем було складено акт опису і арешту автомобіля марки DEO LANOS TF69Y, 2007 року випуску, д.н.з. ВОС 024303, зеленого кольору, що належав ОСОБА_1 на праві власності, та який був реалізований на електронних торгах (протокол №30264) за ціною 27 232 (двадцять сім тисяч двісті тридцять дві) гривні.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження, враховуючи, наявність не відповідності форми і змісту подання (у поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити), а також те, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що за період проведення виконавчих дій сума боргу значно зменшилася (на 27 232 (двадцять сім тисяч двісті тридцять дві) гривні), суд приходить до висновку про необґрунтованість даного подання, відсутність доведення субєктом звернення факту ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань (зі змісту ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що тягар доказування факту ухилення від виконання зобовязання покладається на державного виконавця).

З огляду на вказане, а також з врахування неможливості обмеження конституційних прав особи без вагомих на це підстав, суд приходить до висновку про безпідставність вказаного подання.

На підставі наведеного, керуючись 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.. 313 ЦК України, ст.ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управлінню юстиції у Тернопільській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвалу суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали суду до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Суддя: