УХВАЛА

іменем україни

11 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з державного підприємства «Львіввугілля» (далі - ДП «Львіввугілля») на її користь 30 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійного захворювання.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що в період з вересня 1969 року по липень 1997 року працювала у шкідливих умовах на шахто-будівельному управлінні «Укрзахідвугілля». У зв'язку з тривалою роботою у шкідливих умовах праці в неї погіршився стан здоров'я, внаслідок чого вона змушена була звертатись за медичною допомогою, а з 21 листопада 1994 року по 02 грудня 1994 року перебувала на стаціонарному лікуванні.

Позивач зазначала, що 20 грудня 1994 року складено акт розслідування професійного захворювання, згідно якого професійне захворювання знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку із шкідливими умовами праці.

За вищевикладених обставин вважає, що внаслідок отримання професійного захворювання їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 30 тис. грн. та просить стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ДП «Львіввугілля» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, дійшли висновку про те, що позивачкою не доведено правомірність звернення з позовом саме до ДП «Львіввугілля», оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 1997 року № 280 затверджено рішення про ліквідацію ряду підприємств без правонаступника, в тому числі і шахти № 1 «Червоноградська» Львівської області, на якій ОСОБА_3 працювала та отримала професійне захворювання.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що відсутні підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 з 15 жовтня 1975 року перебувала у трудових відносинах із шахтою №1 «Червоноградська» ім. Героя Радянського Союзу О.В. Лопатіна комбінату «Укрзахідвугілля», а 24 липня 1997 року звільнена з роботи у зв'язку з ліквідацією підприємства.

З акту розслідування професійного захворювання від 23 грудня 1994 року №1146 вбачається, що стаж роботи в умовах дії шкідливих виробництв та факторів, які викликали захворювання у позивачки становить 20 років.

Згідно з довідкою Сокальської районної МСЕК від 31 січня 1995 року серії 2-18 АД № 020682 ОСОБА_3 вперше та безтерміново встановлено 50% втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 1997 року № 280 затверджено Порядок ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств та затверджено перелік підприємств, що ліквідуються, до якого включена і шахта № 1 «Червоноградська», в той час як ДП «Львіввугілля» було створено 24 грудня 2002 року, та не є правонаступником шахти, у зв'язку із чим дійшли висновку про недоведеність позивачкою правомірності звернення саме до ДП «Львіввугілля» із вимогами про відшкодування моральної шкоди.

Втім, вирішуючи спір слід виходити з наступного.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону праці», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Такий порядок на час виникнення спірних правовідносин був передбачений Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 1993 року № 492 (далі - Правила).

Згідно з абзацом 5 пункту 4 цих Правил за наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується така, а відповідно до пункту 38 Правил право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності та відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, вимоги до якого позивачкою не пред'явлені.

Виходячи з того, що позивачка у 2014 році звернулась до суду з позовом до ДП «Львіввугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання, отриманого у 1995 році, то такий спір повинен вирішуватися на підставі законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, у зв'язку з чим колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність законних підстав для стягнення моральної шкоди з ДП «Львіввугілля».

Доводи, наведені в касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

Г.В. Юровська