Справа № 646/9764/15-ц
№ провадження 2/646/1809/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2015 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І.М.,

за участю секретаря Агаркової Ю.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що є власниками квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_5 є колишнім чоловіком ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_3, тобто є колишнім членом сімї, з 2004 року на вказаній жилплощі не проживає, участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг не приймає, проте у позивачів виникають проблеми із сплатою комунальних послуг, які нараховуються і на відповідача. Вважають, що він як колишній член сімї власника, у звязку з відсутністю без поважних причин понад один рік, втратив право користування житлом.

Тому просили суд, визнати відповідача ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримали позов, просили задовольнити. Зазначили, що відповідач ОСОБА_5 є колишнім чоловіком матері позивачів ОСОБА_4, в квартирі постійно не проживав, використовував приміщення як склад для свого бізнесу, в утриманні та поточному ремонті житла участі не приймав, перетворив кімнату у складське приміщення, лишив їх доступу до неї, створив неможливі умови для спільного проживання, квартира знаходиться в аварійному стані. Зазначили, що він одночасно є громадянином ОСОБА_6 Федерації, де має власне житло.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що з моменту реєстрації шлюбу з ОСОБА_4М проживав у квартирі, у них народилась дочка, він піклувався про родину і залишився проживати після розірвання шлюбу у квартирі. Не може проживати в квартирі з 03.01.2014 року, оскільки позивачі поміняли замки і після повернення до дому він не зміг попасти у квартиру. Є громадянином України, іншого житла у місті Харкові він не має. До цього часу він проживав у квартирі, приймав участь в утриманні житла.

Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що трьохкімнатна квартира АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності була зареєстрована за ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.08.2001 року, виданого відділом приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради.

Відповідно до Договору про визначення часток в спільній сумісній власності (посвідченого приватним нотаріусом ХМНО 01.02.2014 року) власники прийшли до згоди, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 кожному по ? частині.

01.02.2014 року на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО 01.02.2014 року, р.н. 16, ОСОБА_4 подарувала сину ОСОБА_7 ? частину вказаної квартири.

Таким чином, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 09.07.1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2001 році. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 з дозволу всіх власників квартири був вселений та зареєстрований у 2006 році на спірній житловій площі. Зазначену обставину сторони у судовому засіданні не заперечували.

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 не користується спірною житловою площею з січня 2013 року, оскільки позивачі поміняли замки і він не зміг зайти до квартири.

Допитана у суді у якості свідка ОСОБА_8 підтвердила у судовому засіданні, що ОСОБА_5 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2013 року, до цього часу проживав, але періодично.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 383 ЦК України визначено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членнім своєї сімї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 71 ЖК України, на яку посилалися позивачі, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені судом строки, проводиться у судовому порядку.

Як зазначено вище, на спірну житлову площу ОСОБА_5 заселився і був зареєстрований за згодою власників.

Право членів сімї власника житла на користування цим житлом визначено ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сімї власника житла, яки проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом безспірно встановлено, що на спірній житловий площі відповідач ОСОБА_5 не проживає більше одного року з поважних причин, у звязку з перешкодами з боку позивачів, які поміняли замки на вхідних дверях у січні 2014 року.

Його право на проживання у квартині 33 по проспекту Московському, 88 м. Харкова було захищено судом, рішенням апеляційного суду Харківської області від 26.11.2014 року у справі № 646/693/14ц, провадження № 22ц/790/4394/14 задоволено зустрічний позов ОСОБА_5, поновлено його порушене право на житлову площу шляхом вселення у вказану квартиру.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

У судовому засіданні також встановлено, що 12.11.2015 року ОСОБА_5 звернувся до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ з приводу примусового виконання рішення про його вселення.

При таких обставинах суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 57, 58, 59, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.М. Шелест