Вінницький міській суд Вінницької області
в складі: головуючого Баряка А.С.,
за участі секретаря Сивенюк О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 3 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк м. Дніпропетровськ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача, ОСОБА_2 який діє на підставі довіреності, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повномуобсязі.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у нійданих та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини:
При ухваленні рішення суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, закріплену в постанові Верховного Суду України від 12.11.2014 року при розгляді справи № 6-167 цс 14, де зазначено, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений.
Оцінюючи надані суду докази, суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки такий розрахунок охоплює період з 16.01.2008 року по 08.07.2015 року, при цьому, починаючи з 01.11.2009 року поточна заборгованість по кредиту та нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості по кредиту відсутні, а продовжує нараховуватись лише прострочена заборгованість за тілом кредиту та відсотків на залишок простроченої заборгованості по тілу кредиту і заборгованість за відсотками, що в послідуючому було предметом судового розгляду, в результаті чого рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2013 року по справі № 127/2667/13-ц, що набуло законної сили, такі спірні правовідносини були вирішенні зі стягненням загальної суми заборгованості станом на 03.01.2013 року, в силу чого, враховуючи, що останній платіж в рахунок погашення суми за наданим кредитом відбувся 13.11.2008 року, тобто задовго до ухвалення відповідного рішення суду, беручи до уваги те, що суду не надано жодного належного та допустимого доказу пролонгації такого договору після 14.01.2009 року (договір укладався 14.01.2008 року строком на 12 місяців) шляхом переукладання договору після його виконання сторонами на тих самих умовах, на яких він був укладений, на що звертає увагу Верховний Суд України в постанові від 12.11.2014 року № 6-167 цс 14, - суд вважає, що строк дії відповідного договору закінчився 14.01.2009 року, після чого такі правовідносини були вирішенні рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2013 року по справі № 127/2667/13-ц, яке набуло законної сили, при цьому зміна кредитного ліміту не є належним та допустимим підтвердженням пролонгації відповідного договору, а є лише підтвердженням (без надання суду відповідної заяви позичальника) односторонньої дії позивача, яка не залежить в данному випадку від волі та дій відповідача як позичальника, а тому суд вважає, що у позивача відсутні жодні правові підстави для застосування до відповідних правовідносин умов договору, дія якого не продовжувалась у спосіб, передбачений чиним законодавством України, шляхом нарахування заборгованості по такому кредитному договорі, оскільки після закінчення строку дії договору припиняють діяти і окремі його умови, в тому числі щодо нарахування процентів за користування таким кредитом та неустойки, що не виключає застосування до відповідних правовідносин правового механізму, передбаченого нормами Глави 51 ЦК України, в тому числі норми ст. 625 ЦК України, однак позивач в обгрунтування своїх позовних вимог не застосовує норму ст. 625 ЦК України, що з огляду на додержання судом принципу диспозитивності, унеможливлює суд самостійно застосувати до відповідних спірних правовідносин вказану норму законодавства.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Виходячи із наведеного, враховуючи, що суду не надано жодного доказу того, що укладений між сторонами відповідний кредитний договір, який укладався 14.01.2008 року строком на 12 місяців, продовжує діяти станом на день визначення позивачем загальної суми заборгованості, тобто станом на 08.07.2015 року, не надання суду доказів пролонгації такого договору після 14.01.2009 року (договір укладався 14.01.2008 року строком на 12 місяців) шляхом переукладання договору після його виконання сторонами на тих самих умовах, на яких він був укладений, на що звертає увагу Верховний Суд України в постанові від 12.11.2014 року № 6-167 цс 14, - суд вважає, що строк дії відповідного договору закінчився 14.01.2009 року, після чого такі правовідносини були вирішенні рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2013 року по справі № 127/2667/13-ц, яке набуло законної сили, при цьому обгрунтування позивачем своїх позовних вимог довідкою позивача про зміну кредитного ліміту не є належним та допустимим підтвердженням пролонгації відповідного договору, а є лише підтвердженням (без надання суду відповідної заяви позичальника) односторонньої дії позивача, яка не залежить в данному випадку від волі та дій відповідача як позичальника, а тому суд вважає, що у позивача відсутні жодні правові підстави для застосування до відповідних правовідносин умов договору, дія якого не продовжувалась у спосіб, передбачений чиним законодавством України, шляхом нарахування заборгованості по такому кредитному договорі, оскільки після закінчення строку дії договору припиняють діяти і окремі його умови, в тому числі щодо видачі нових грошових коштів позичальнику, нарахування процентів за користування таким кредитом та неустойки, при цьому наявність можливих обставин надання позивачем відповідачу грошових коштів без достатньої на те правової підстави, тобто поза площиною дії укладеного раніше договору, не може обгрунтовуватись укладеним раніше з відповідачем певним кредитним договором, оскільки при наявності договірних зобовязань між сторонами, такі сторонни зобовязані діяти та врегульовувати свої правовідносини виключно виходячи із чітких умов укладеного між ними договору, з огляду на те, що по відповідним спірним правовідносинам за декілька років до здійснення останнього відповідачем платежу в рахунок погашення кредиту, уже було ухвалено рішення суду, яке набрало законної сили, і яке ухвалено з врахуванням обставин наявності відсутності поточної заборгованості відповідача перед позивачем щодо сплати кредиту та процентів по кредиту, суд вважає, що позивач не довів у спосіб, передбачений законом, в тому числі з додержанням вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України, існування обставин діючого укладеного між сторонами кредитного договору, які б надавали можливість застосовувати умови такого договору до відповідних правовідносин станом на 08.07.2015 року, в тому числі щодо нарахування заборгованості по тілу кредиту, по сплаті процентів за користування кредитом та застосувати правовий механізм неустойки у межах визначеної сторонами площини відповідальності за невиконання позичальником взятих на себе зобовязань, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у звязку з недоведенністю та необгрунтованістю позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 212, 213, 214, 224-226 ЦПК України, суд, -
У позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.
Копію заочного рішення відправити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії з додержанням вимог ст. 229 ЦПК України.
Позивачмає право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя