АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №635/3005/15-ц
Провадження №22ц/790/6515/15 Головуючий 1 інст. - Полєхін А.Ю. Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Гуцал Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Піддубного Р.М., Пилипчик Н.П.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. В остаточних позовних вимогах просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень.

Посилався на те, що 22 вересня 2012 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 загинув його син - ОСОБА_3, 1991 року народження. Вина відповідача встановлена вироком суду, який набрав законної сили.

Передчасною смертю сина йому завдано моральну шкоду.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 липня 2015 року позов задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень, вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на те, що при визначенні розміру відшкодування суд взяв до уваги не всі наведені позивачем на обґрунтування своїх вимог доводи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Посилається на невідповідність обставин справи висновкам суду та неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу позивача підтримала та заперечувала проти апеляційної скарги відповідача.

ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав, проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечував.

Перевіряючи законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

За змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Судовим розглядом встановлено, що 22 вересня 2012 року сталася ДТП внаслідок якої загинув ОСОБА_3, 1991 року народження. ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2, який грубо порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд на пішохода.

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнено від відбування призначеного покарання по амністії. Цим же вироком з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_4 стягнуто моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

Вироком апеляційного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасовано, визначено покарання у виді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки, та звільнено ОСОБА_2 від покарання по амністії, а в частині вирішення цивільного позову змінено - збільшено розмір моральної шкоди до 150 000 гривень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2015 року вирок апеляційного суду Харківської області в частині вирішення цивільного позову змінено - зменшено розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_4 до 50 000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 є батьком загиблого ОСОБА_3.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з приписів ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України та вважав, що внаслідок трагічної передчасної смерті ОСОБА_3, його батькові завдана моральна шкода. Визначаючи розмір відшкодування суд врахував характер душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, перебування родини позивача у складному майновому становищі, при цьому суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судова колегія з таким висновком погоджується.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що суд при визначенні розміру моральної шкоди не взяв до уваги той факт, що внаслідок загибелі ОСОБА_3 сім'ю позивача було виключено з першої черги на поліпшення житлових умов, на правильність оскаржуваного рішення не впливають, оскільки за наданими позивачем доказами право родини на таке поліпшення було безпосередньо пов'язано з її кількісним складом.

Не можна визнати обґрунтованими і посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд не прийняв до уваги наявність боргових зобов'язань, які виникли у родини ОСОБА_3 внаслідок загибелі сина, пов'язаних з організацією похорон.

Так, визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції взяв до уваги той факт, що родина позивача після поховання сина опинилася у скрутному матеріальному становищі.

Витрати ж, пов'язані з похованням відносяться до майнових витрат і право потерпілого на їх відшкодування передбачено ст.1201 ЦК України. Слід зазначити, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, набрало законної сили судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати, пов'язані з поминальним обідом ОСОБА_3, а витрати на поховання та на пам'ятник було відшкодовано ВАТ НАСК «Оранта», що представником позивача не заперечується.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір моральної шкоди суд визначив без врахування характеру діяння ОСОБА_2, також не можна вважати обґрунтованим, оскільки кримінальний злочин, винним у скоєнні якого визнано відповідача, носить неумисний характер.

Не впливають на правильність висновків суду і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що у кримінальному провадженні батьки загиблого ОСОБА_3 вже реалізували своє право потерпілих на відшкодування моральної шкоди.

Так, судом встановлено, що під час розгляду кримінальної справи потерпілими були визнані мати загиблого - ОСОБА_4 та його батько - ОСОБА_1. Разом з тим, правом на цивільний позов у кримінальному провадженні скористалась лише ОСОБА_4, на користь якої вироком суду було стягнуто моральну шкоду - 50 000 гривень. Батько ОСОБА_3 під час кримінального провадження цивільного позову не заявляв і скористався таким правом відповідно до положень ч.2 ст.1168 ЦК України в порядку цивільного судочинства. При визначенні розміру моральної шкоди у даній справі судом було взято до уваги і ту обставину, що на користь матері ОСОБА_3 вже було стягнуто 50 000 гривень.

Безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі є і посилання відповідача на те, що позовні вимоги не підлягали задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не доведено факту проживання однією сім'єю з загиблим. По-перше, матеріалами справи підтверджується той факт, що ОСОБА_3 за життя проживав разом з батьком, а по-друге, закон не ставить в залежність право батька на відшкодування моральної шкоди внаслідок загибелі сина з фактом їх сумісного проживання.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею

законної сили.

Головуючий

Судді