04.08.2015 Справа № 363/5477/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Підкурганного В.В.

при секретарі Слободенюк Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції, Управління Державної міграційної служби у Київській області, Служба у справах дітей та сімї Вишгородської районної держаної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2014 року позивач звернувся із названим позовом у якому просив - в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «ОСОБА_1 та Кредит» за кредитним договором № 25-07-И/02 від 17 квітня 2007 року в сумі 6 163 547 грн. (шість мільйонів сто шістдесят три тисячі пятсот сорок сім гривень 77 копійок), з яких:

- сума строкової заборгованості за кредитом - 100 617,26 доларів США (за курсом НБУ 14,9693 грн., 1 дол. США - 1 506 169,95 грн.);

- сума простроченої заборгованості за кредитом - 12 482,06 доларів США (за курсом НБУ 14,9693грн., 1 дол. США - 186 847,70 грн.);

- сума строкової заборгованості за відсотками - 1 093,29 доларів США (за курсом НБУ 14, 9693 грн., 1 дол. США - 16 365,79 грн.);

- сума простроченої заборгованості за відсотками - 71 136,36 доларів США (за курсом НБУ 14,9693 грн., 1 дол. США - 1 064 861,51 грн.);

- сума строкової заборгованості за комісіями - 1 132,21 грн.;

- сума простроченої заборгованості за комісіями - 54 346,82 грн.;

- пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту - 476 600,57 грн.;

- пеня, нарахована на суму прострочених відсотків - 2 683 086,61 грн.;

- пеня, нарахована на суму простроченої комісійної винагороди - 174 136,61 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира складається з двох житлових кімнат загальною площею 50,2 кв. м., в тому числі 30,1 кв.м. житлова, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 шляхом визнання права власності на зазначене майно Публічним акціонерним товариством «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна;

- виселити з квартири № 10, будинку під номером 17, по вул. Михайла Грушевського, м. Вишгород, Київської області осіб, які там зареєстровані та проживають, а саме: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі законного представника ОСОБА_2.

Крім того, просив стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 17 квітня 2007 року між ТОВ «Банком «ОСОБА_1 та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 25-07-И/02, згідно якого позивач надавав відповідачу грошові кошти у сумі 118 000 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 11,6 % річних.

В якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4Ф та ОСОБА_7 17 квітня 2007 року були укладені договори поруки.

17 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстровим номером № 4072 предметом, якого є квартира АДРЕСА_2.

17 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 25-07-И/02 від 17 квітня 2007 року, рішенням суду позов було задоволено та стягнуто солідарно на користь позивача суму заборгованості у розмірі 1 368 983 грн. 07 коп. Зазначене судове рішення набрало законної сили, однак рішення суду не було виконано. Позивачем на адресу відповідачів направлялися вимоги про усунення порушень умов договорів укладених між позивачем та ними.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, просив його задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Третя особа Служба у справах дітей та сімї Вишгородської районної державної адміністрації направила на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно частини 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі та треті особи у судове засідання не прибули. Про день, час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідачів та третіх осіб на адресу суду не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 квітня 2007 року між ТОВ «Банком «ОСОБА_1 та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит», відповідно до пункту 1.3. статуту товариства та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 25-07-И/02, згідно якого позивач надавав відповідачу грошові кошти у сумі 118 000 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 11,6 % річних, строком до 16 квітня 2027 року.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» з 2 липня 2007 року є правонаступником ТОВ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» (а.с. 49-53).

Крім того, 17 квітня 2007 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 4072, предметом якого є квартира під № 17, що знаходиться у будинку № 10 розташовано в м. Вишгороді, по вул. Михайла Грушевського Київської області (а.с. 16-17).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 грудня 2010 року, яке набрало законної стягнуто солідарно на користь позивача з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 суму заборгованості за кредитним договором від 17 квітня 2007 року за № 25-07-И/02 у розмірі 1 368 983 грн. 07 коп. (а.с. 18-20).

Однак, відповідачами не було вчинено жодних дій, які б свідчили про його намір погасити заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу «Маяк-2» № 13 від 18 лютого 2014 року у спірному будинку зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 В той же час особовий рахунок відкрито на ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на адресу відповідачів було направлено досудову вимогу про виконання зобовязань позичальника (а.с. 21-27).

Загальна сума заборгованості відповідачів відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30 листопада 2014 року становить 6 163 547 грн. 77 коп. (а.с. 29-41).

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України жодних доказів щодо недостовірних даних у розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано.

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 1 статті 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак, із наданих представником позивача розрахунків, вбачається, що зобовязання за кредитним договором належним чином, у розумінні статті 527 ЦК України, відповідачами не виконано.

Відповідно до статей 33 та 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета іпотеки, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» та достатність законних підстав для захисту порушеного права позивача з боку держави, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, банк уповноважений самостійно обрати спосіб судового захисту його прав, у випадку невиконання зобовязань позичальником, про що йдеться у у пункті 9 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5, згідно якого право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Що стосується позовних вимог про виселення з квартири № 10, по вул. Михайла Грушевського, 17 у м. Вишгород, Київської області осіб, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 в особі законного представника ОСОБА_2, то, на думку суду, такі позовні вимоги є передчасними з урахування того, що право подібної вимоги належить власнику житлового приміщення. Очевидно, що позивач на час завершення розгляду справи у суді не є власником спірної квартири, тому позовні вимоги банку, в цій частині, задоволенню не підлягають.

Отже, із врахуванням встановлених судом фактичних обставин по справі, досліджених у судовому засіданні доказів, визначених судом норм матеріального і процесуального права, що врегульовують правовідносини між сторонами по справі, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції, Управління Державної міграційної служби у Київській області, Служба у справах дітей та сімї Вишгородської районної держаної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед AT «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» за кредитним договором від 17 квітня 2007 року № 25-07-И/02 в сумі 6 163 547 грн. 77 коп., з яких:

сума строкової заборгованості за кредитом 100 617,26 доларів США (за курсом НБУ 1 506 169, 95 грн.);

сума простроченої заборгованості за кредитом - 12 482,06 доларів США (за курсом НБУ 186 847,70 грн.);

сума строкової заборгованості за відсотками - 1 093,29 доларів США (за курсом НБУ

16 365,79 грн.);

сума простроченої заборгованості за відсотками - 71 136,36 доларів США (за курсом НБУ 1 064 861,51 грн.);

сума строкової заборгованості за комісіями - 1 132,21 грн.;

сума простроченої заборгованості за комісіями - 54 346,82 грн.;

пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту - 476 600,57 грн.;

пеня, нарахована на суму прострочених відсотків - 2 683 086,61 грн;

пеня, нарахована на суму простроченої комісійної винагороди - 174 136,61 грн., звернути стягнення на предмет іпотекиАДРЕСА_3, в будинку під № 17, по вул. Михайла Грушевського, м. Вишгород, Київської області, загальною площею 50,2 кв.м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Заочне рішення може бути переглянуте Вишгородським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя