Справа № 500/5475/15-ц
Провадження № 2/500/2667/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,
при секретарі - Петровій В.В.,
за участю сторін: позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату права на житло,-
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, яким просили визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 17.06.1993 року за НОМЕР_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 17.06.1993 року за НОМЕР_1, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2003 року. З 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали спільно в цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_1 і в зв'язку з цим, ОСОБА_3 зі згоди власників був зареєстрований за вищезазначеною адресою. 07.07.2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб в установленому законом порядку, однак 18.12.2012 року шлюб між ними був розірваний у зв'язку з чим, ОСОБА_3 виїхав на постійне місце проживання в інше місце, вивіз всі належні йому речі та більше не прожив в зазначеному будинку не сплачує комунальні послуги, та не приймає участь в утриманні будинку.
Позивач ОСОБА_1, (яка є представником позивача ОСОБА_2) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.
Згідно адресної довідки про реєстрацію місця проживання перебування фізичної особи, наданої Ізмаїльський РВ ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_3 значиться зареєстрованим в АДРЕСА_1 з 03.04.2000 року.
В судові засідання, які призначались на 02.10.2015 року, 03.11.2015 року, відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте конверти із судовими повістками повернулись на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання», про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення слухання або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 знає більше 20 років вони товаришують. Коли була в гостях у ОСОБА_1, то бачила, що ОСОБА_3 проживає в зазначеній квартирі. З літа 2014 року відповідач ОСОБА_3 в квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. Свідок ОСОБА_4 підтвердила факт того, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у вищезазначеній квартирі понад рік.
Вислухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житло за НОМЕР_1 від 17.06.1993 року виданого Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 належать 16/75 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 належпть 32/75 частини зазначеного домоволодіння, з яких 16/75 частини домоволодіння належать їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 17.06.1993 року за НОМЕР_1 і 16/75 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2003 року.
Як вбачається з будинкової книги на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 був дійсно зареєстрований з 03.04.2000 року в зазначеному будинку.
Проте, як було з'ясовано судом та підтверджено поясненними свідка ОСОБА_4, допитаної в судовому засіданні, в якості свідка відповідач ОСОБА_3 з літа 2014 року в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, не проживає.
Частиною 5 ст.9 ЖК України передбачено, що житлові права громадян охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» вказано, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності, зокрема (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї) суд може продовжити пропущений строк
Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких об'єктивних відомостей про те, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчиняють щодо відповідача ОСОБА_3 неправомірні дії, які б перешкоджали йому у користуванні будинком, суду не надано.
Також, звертає на себе увагу й та обставина, що відповідач ОСОБА_3 ніколи не пред'являв вимогу про усунення перешкод та вселення у вищезазначену квартиру.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 в квартирі позивачів, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату права на житло підлягає задоволенню.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 213-215 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату права на житло - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначене рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.О.Бурнусус