Номер провадження: 22-ц/785/447/15
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третіх осіб: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та зобов'язання звільнити самовільно забудовану земельну ділянку шляхом знесення самовільно побудованих нежитлових приміщень,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю (ДАБК) в Одеській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2004 року за № 3-1755 в частині посвідчення права власності відповідача ОСОБА_6 на нежитлові будівлі під літ. ГД -сарай, ЗМ - сарай, ВЛ - вбиральня, Е - навіс, Ж - гараж, Н - гараж, И - душ, розташованих по АДРЕСА_1, а також про зобов'язання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звільнити самовільно забудовану земельну ділянку шляхом знесення самовільно побудованих нежитлових приміщень під літ. ГД - сарай, ЗМ - сарай, ВЛ - вбиральня, Е - навіс, Ж - гараж, Н - гараж, И - душ, що розташовані по АДРЕСА_1.

Представник прокуратури у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Одеської міської ради також просив розглянути справу без його участі.

Представник Інспекції ДАБК у судове засідання не з'явився.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися.

Представник відповідача ОСОБА_9- ОСОБА_10 просив про відкладення розгляду справи.

Треті особи також просили справу розглянути без їх участі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2014 року позов заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 липня 2004 року № 3-1755, видане державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Вахненко Ю.О., ОСОБА_6 в частині посвідчення права власності ОСОБА_6 на нежитлові надвірні споруди під літерами ГД - сарай, ЗМ - сарай, ВЛ - вбиральня, Е - навіс, Ж - гараж, Н - гараж, И - душ, що розташовані по АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звільнити самовільно забудовану земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок самовільно побудованих нежитлових приміщень під літерами: ГД - сарай, ЗМ - сарай, ВЛ - вбиральня, Е - навіс, Ж - гараж, Н - гараж, И - душ, що розташовані по АДРЕСА_1. Стягнуто судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, від імені яких діяли представники, просять рішення суду від 09 вересня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Повноваження представників відповідачів підтверджені копіями довіреностей. (т.2 а. с. 334-338)

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в частині позову заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради підлягає задоволенню, а рішення суду в цій частині скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові, з наступних підстав.

За правилами ч. 1 п. 3,4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що свідоцтво про право на спадщину видане на підставі підробленого свідоцтва про право власності на домоволодіння спадкодавця ОСОБА_12 від 06.02.2001р., і це підтверджується експертним дослідженням, що дозвільних документів для будівництва нежитлових споруд (під літерами: ГД - сарай, ЗМ - сарай, ВЛ - вбиральня, Е - навіс, Ж - гараж, Н - гараж, И - душ, розташованих по АДРЕСА_1) немає, а тому на підставі ст. 376 ч.1,2,4 ЦК України вони підлягають знесенню.

Однак з такими висновками суду погодитись неможливо.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам цивільно-процесуального закону не відповідає.

За змістом ст. ст. 319,321 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд; діяльність власника може бути обмежена чи припинена… лише у випадках і в порядку, встановлених законом; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 14.07.2004 року у спадковій справі № 55/97 отримала свідоцтво про право на спадщину (зареєстровано в реєстрі за № 3-1755), після смерті батька ОСОБА_12 ( померлого ІНФОРМАЦІЯ_1). У відповідності зі свідоцтвом спадкове майно складається з 127/5000 частин домоволодіння АДРЕСА_1 та складається в цілому з домоволодіння з черепашнику під літерами: «А,Б» - житловою площею 256,5 кв. м, загальною площею 406,5 кв. м, та надвірних споруд під літерами: «В,Л» - вбиральні, «Г,Д,З,К1,М» - сараї, «Е» - навіс з підвалом, «Ж,Н»- гаражі, «И» - душ, «К2» - літня кухня, «К3»- баня, «1-5»- огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 7142 кв. м. У свідоцтві зазначено, що успадкована частина домоволодіння належала померлому на підставі свідоцтва про право на житло видане Приморською райадміністрацією виконкому Одеської міської ради 06 лютого 2001 року за № 10, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості, 08.02.2001р. в реєстрову книгу № 347 пр, на стор. 61, за реєстровим № 1042. У вказаному свідоцтві про право на спадщину зазначено, що на самовільно побудовані споруди під літ. О.Ш - вбиральні, П,Р - сараї, С,Ф - душі, Ч - літня кухня свідоцтво про право власності не видавалось. (т.1а.с.14) Вбачається, що свідоцтво про право власності на ім'я спадкодавця ОСОБА_12 від 06 лютого 2001р. з членами його родини на 127/1000 частин домоволодіння було видано за розпорядженням Приморської райадміністрації № 83 від 02.02.2001р. взамін свідоцтва про право власності на житло № 8-2641 від 04.04.1994р. та у зв'язку з його анулюванням. (т.1а.с.15) Вказане розпорядження Приморської райадміністрації Одеської міської ради є чинним.

За повідомленням Шостої державної нотаріальної контори, яке надійшло до апеляційного суду, спадкова справа щодо майна спадкодавця ОСОБА_12, внаслідок протікання стелі, згідно акту від 31 січня 2006 року, була залита і зіпсована, у зв'язку з чим надати її апеляційному суду не має можливості.(т.2а.с.280) Відтак, колегія суддів виходить зі змісту свідоцтва про право на спадщину, виданого відповідачу ОСОБА_6, згідно з яким воно значиться виданим на підставі свідоцтва про право власності ОСОБА_12, та за яким вона успадкувала усі зазначені в ньому житлові та нежитлові споруди, у тому числі спірні, і які при житті належали на праві власності ОСОБА_12 та були на момент отримання нею свідоцтва про право власності за ним належно зареєстрованими та значились у свідоцтві про право власності № 10 від 02.02.2001р..

Представником відповідача ОСОБА_2 було надано апеляційному суду для огляду оригінал свідоцтва про право власності ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 06 лютого 2001 року за № 10, в якому перераховані усі спірні нежитлові споруди (щодо яких ставиться питання про недійсність), та на якому міститься оригінальна відмітка про реєстрацію в Одеському МБТІ 08 лютого 2001р. та відмітка нотаріуса від 14.07.2004р. про видачу на частку ОСОБА_12 свідоцтва про право на спадщину на 127/5000 частин домоволодіння належних ОСОБА_12(т.2а.с.321) Зазначене свідоцтво про право власності на ім'я, у тому числі спадкодавця ОСОБА_12, недійсним у судовому порядку не визнано та є чинним. Вказане свідоцтво про право власності спадкодавця ОСОБА_12, зареєстроване у встановленому законом порядку, було підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю ОСОБА_6, а тому на теперішній час законні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину спадкоємця ОСОБА_6, за умови чинності свідоцтва про право власності спадкодавця відсутні.

Враховуючи чинність вищевказаного оригінала свідоцтва про право власності, не можуть братися до уваги посилання прокурора, представників позивача та третіх осіб на копію іншого (наданого суду з відмітками БТІ) свідоцтва про право власності на ім'я ОСОБА_12 та інших членів родини, в якому спірні нежитлові споруди відсутні, та посилання на копію висновку експертного дослідження свідоцтва про право власності на домоволодіння № 14917/03 від 26 жовтня 2011 року, за яким «первинний текст у оригіналі ( копії - другому екземплярі) свідоцтва про право власності на домоволодіння № 10 від 06 лютого 2001р…. яким посвідчується право власності ОСОБА_12…. на 127/100 частин домоволодіння, електрографічна копія якого надана для дослідження, був змінений шляхом додрукування до первинного тексту у графі «… складається» слів «ГДсарай, ЗМсарай, ВЛуборная, Енавес, Жгараж, Нгараж и душ». (т.1 а.с.13,4-9) Обставини додрукування, орган або особа, яка це здійснила, законність підстав для додрукування, наявність вироку суду тощо матеріалами справи не встановлено, і вказане свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_12 не було предметом спору у цій справі. Спір щодо нього виник тільки після ухвалення рішення у цій справі, що вбачається із наданої апеляційному суду копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви, поданої Одеською міською радою 30.10.2014р..(т.2а.с.299-306) За ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє правильність рішення суду на момент його ухвалення.

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що за копією рішення міжвідомчої комісії Приморської районної ради від 16.05.1996р. дозволено ОСОБА_12 використовувати під підсобне приміщення сарай площею 12 кв. м, розташований у дворі будинку; Приморською райадміністрацією затверджено рішення МВК щодо збереження і надання дозволу ОСОБА_2 використовувати допоміжні приміщення площею 19,4 кв. м і 17,2 кв. м до реконструкції району. (т.1 а.с.181-183)

Вбачається, що згідно з договором дарування, укладеним 28.12.2001р., співвласник спірного домоволодіння ОСОБА_13 подарувала ОСОБА_14 116/1000 частин домоволодіння АДРЕСА_1, при цьому нотаріус зазначила, що він складається в цілому з двох житлових будівель під літерами: «А,Б»- житловою площею 256,5 кв. м, загальною площею 406,5 кв. м, та надвірних споруд під літерами: «Г,Д,З,К1,М» - 5 сараїв, «К2» - літня кухня, «К3»- баня, «В,Л» - дві вбиральні, «Е» - навіс з підвалом, «И» - душ, «Ж,Н»- два гаража, № 1-5 - огородження, розташованих на земельній ділянці площею 7130 кв. м.(т.1 а.с.198) Вказаний договір містить посилання на свідоцтво про право власності від 24.01.2000р. Відтак, вбачається, що спірні нежитлові приміщення уже в 2000 році значились як складова домоволодіння його співвласників (яким був і спадкодавець ОСОБА_12), та не зазначались як самочинно зведені. (т.1а.с.198-199)

У свідоцтві про право на спадщину співвласника ОСОБА_15 від 17.09.2010р., у договорі дарування укладеного з ОСОБА_16 від 18.08.2009р., у свідоцтві про право на спадщину ОСОБА_17 від 25.07.2011р., та у свідоцтві про право на спадщину ОСОБА_18 від 21.09.2011р. також частково згадуються спірні надвірні споруди з тими ж літерами та водночас зазначені інші надвірні споруди з іншими літерами. (т.1а.с.191-193,195-197)

Про вищенаведені суперечливі обставини йдеться і в чинному рішенні апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2014 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_19, ОСОБА_7, ОСОБА_19, ОСОБА_20 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_21,ОСОБА_22 про визнання недійсними правоустановчих документів на нерухоме майно. (т.2 а.с.312-316)

Відтак, з огляду на встановлене, та за умови чинності свідоцтва про право власності спадкодавця ОСОБА_12 достеменно зробити висновок, що спірні нежитлові споруди були самочинно зведеними, а тому не входили до складу спадщини, що спадкоємець ОСОБА_6 не вправі була їх успадковувати, і що є підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину неможливо. Висновки суду в цій частині є передчасними і ґрунтуються виключно на припущеннях, що заборонено за ст. 60 ч. 4 ЦПК України.

Статтею 376 ЦК України встановлена можливість знесення самочинно зведеного нерухомого майна, тобто такого, що збудоване або будується на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил… за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, за ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вбачається, що свідоцтво про право власності відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 06.02.2001р., в яких перераховані спірні нежитлові споруди, недійсним у судовому порядку не визнано, а підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6 у цій справі ( про що зазначено вище) відсутні.

У відповідності зі ст. 358 ч.1,2 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Та водночас за ст.367 ЦК України співвласники можуть поділити в натурі майно, що є у спільній частковій власності, і тільки у разі здійснення поділу право спільної часткової власності ( на житлові та нежитлові споруди) припиняється.

А між тим, апеляційним судом встановлено, що будинок зі спірними надвірними спорудами під літерами: ГД - сарай, ЗМ - сарай, ВЛ - вбиральня, Е - навіс, Ж - гараж, Н - гараж, И - душ, по АДРЕСА_1 в цілому є спільною частковою власністю не тільки відповідачів, але й інших співвласників, зокрема ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_15 та інших, в правоустановчих документах (свідоцтвах, договорах) у яких, спірні нежитлові споруди частково або повністю зазначені, як такі, що входять до складу спільного нерухомого майна, на частку якого вони мають право власності.(т.2а.с.57-58, т.1а.с.191-199)

Матеріли справи не містять договору між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном, відповідно до розміру часток. Вбачається також, що поділ в натурі нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності згаданих співвласників не здійснювався, і відповідачам в натурі їх частка в окремий об'єкт нерухомості не виділена, спільна часткова власність не припинена.

Відтак, ухваливши рішення про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звільнити самовільно забудовану земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок самовільно збудованих нежитлових приміщень під літерами: ГД - сарай, ЗМ - сарай, ВЛ - вбиральня, Е - навіс, Ж - гараж, Н - гараж, И - душ, що розташовані по АДРЕСА_1, суд першої інстанції тим самим вирішив питання про права та обов'язки інших співвласників нерухомого майна, які участі у розгляді справи не приймали, і своєї згоди на припинення права власності не надавали.

За таких обставин, суд зробив висновки, що не відповідають встановленим обставинам справи та застосував норми матеріального права, які застосуванню на теперішній час не підлягали, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та зобов'язання звільнити самовільно забудовану земельну ділянку шляхом знесення нежитлових приміщень відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В.Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова А.І. Дрішлюк