Справа № 344/1713/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2438/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 29 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що 27.01.2015року шлюб з ОСОБА_3 було розірвано, а їх неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати з матір'ю.

Позивач вказав, що відповідачка створює йому перешкоди у спілкуванні з сином та у його вихованні. Всі спроби позивача врегулювати спір мирним шляхом не знайшли підтримки з боку ОСОБА_3, яка штучно створює обставини, через які позивач не може спілкуватись з сином.

Посилаючись на те, що своїми діями ОСОБА_3 порушує його права батька на спілкування, побачення з сином та участь у його вихованні, позивач просив суд: зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4; визначити наступні способи участі позивача у вихованні сина ОСОБА_4:

- побачення п'ять разів на тиждень - з понеділка до п'ятницю - 15 год. до 18 год., за місцем навчання сина або за місцем його проживання, а також у суботу та неділю з 12 год. по 18 год.;

- спільний відпочинок у першу половину літніх канікул;

- необмежене спілкування позивача з сином ОСОБА_4 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком;

- в день побачення батька з сином позивач має право забирати його з дому (школи) особисто.

Крім того,позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_3 за два дні до дня зустрічі батька з сином надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання та перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто позивача на наступний день з дня настання таких обставин.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: кожної середи з 15 год. до 18 год., кожної суботи з 12 год. до 18 год., кожної другої неділі місяця з 12 год. до 18 год. з правом забирати дитину особисто зі школи чи з дому; перший місяць літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька та сина.

Зобов'язано ОСОБА_3 за два дні до дня зустрічі ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 надавати ОСОБА_2 точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін - повідомляти про це особисто ОСОБА_2 на наступний день з дня настання таких змін.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

На дане рішення суду в частині встановлення способів участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином та в частині розподілу судових витрат ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказала, що статтею 159 СК України встановлено підстави і порядок судового вирішення спору про участь батьків у вихованні дитини. Зокрема підставою для звернення до суду із позовом того з батьків, хто проживає окремо від дитини, є чинення перешкод іншим з батьків у спілкуванні та вихованні дитини.

В даному випадку позивачем не доведено, що мати дитини чинить перешкоди батькові у спілкуванні з дитиною. Такого висновку дійшов і суд першої інстанції, відмовивши позивачеві у задоволенні його вимоги про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у вихованні дитини.

Однак апелянт не погоджується із визначеним порядком участі ОСОБА_2 у спілкуванні з сином та вважає, що такий порядок суперечить інтересам дитини.

Так, суд взяв до уваги виключно бажання позивача бачитись з сином тоді, коли він хоче, а не тоді, коли має можливість на таке спілкування сама дитина. При цьому ОСОБА_3 вказує на те, що майже щодня після уроків син має заняття, в тому числі у психолога, логопеда та двічі на тиждень ходить на плавання, у школі відвідує гурток. Такі заняття сприяють духовному та фізичному розвитку дитини, відновлюють психоемоційний стан.

Решту вільного часу син витрачає на підготовку домашнього завдання, а тому бажання позивача забирати сина після уроків позбавить дитину можливості відвідувати додаткові заняття та виконувати домашнє завдання. Водночас, як встановлено судом, з батьком син вчитися не хоче.

Крім того, ОСОБА_3 наголошує на тому, що поведінка позивача має негативний вплив на дитину, тому не погоджується із висновком суду про те, що батькові необхідно більше часу спілкуватись з сином та впливати на його виховання.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила скасувати оскаржуване рішення суду в частині визначення способів участі позивача у вихованні сина та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина: кожної середи з 15 год. до 18 год., кожної суботи з 12 год. до 18 год. в межах м.Івано-Франківська з правом забирати дитину особисто зі школи чи дому в період навчального року та у період літніх канікул; вирішити питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України (по 121 грн.80коп. з кожного).

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі.

Позивач та його представник скаргу заперечили, просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі в період з вересня 2007 року по січень 2015 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення батьків проживає з матір'ю (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16.04.2015 №196 затверджено Висновок про встановлення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4, яким визначено наступний порядок участі батька у вихованні сина: щосереди з 14 год. до 16 год. та щосуботи з 12 год. до 18 год. (а.с.49-52).

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду постановлено при всебічному та повному з»ясуванні обставин у справі, проте не враховано ряд обставин, що суттєво впивають на правильне вирішення спору.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно положень ст.157 СК України, виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Водночас суд вказав, що висновком служби у справах дітей МВК Івано-Франківської міської ради визначено недостатньо часу для того, щоб син пізнав батька, а батько міг поспілкуватись з сином та вплинути на його виховання.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково.

З рішення суду вбачається, що на відміну від встановленого органом опіки і піклування графіку судом збільшено час спілкування батька з сином щосереди з двох до трьох годин, а також встановлено додатковий час - кожної другої неділі місяця з 12 год. до 18 год. з правом забирати дитину зі школи, з дому та з правом необмеженого спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька та сина.

Враховуючи безперервність навчального процесу неповнолітнього ОСОБА_4, а також право батька на спілкування з сином та участь у його вихованні, вищевказаний графік колегія суддів вважає обґрунтованим і таким, що не суперечить інтересам дитини.

Як визначено принципом 7 Декларації про права дитини, найкраще забезпечення інтересів дитини повинне бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на його батьках. Дитині повинна бути забезпечена повна можливість ігор і розваг, які були б спрямовані на її розвиток та освіту.

Статтею 27 Конвенції про права дитини кожній дитині гарантовано рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як пояснила апелянт в судовому засіданні апеляційного суду, вона не заперечує щодо можливого проведення дитини часу з батьком протягом літніх канікул, проте не повний місяць, оскільки це порушує звичні для дитини умови проживання. Тому колегія суддів вважає обґрунтованим з огляду на вік дитини, усталений режим та спосіб його життя, звички щодо умов побуту, рішення суду в частині вирішення позовної вимоги та визначення за батьком права проводити з дитиною перший місяць літніх канікул змінити, визначивши право ОСОБА_2 проводити спільний відпочинок з сином ОСОБА_4 протягом 2 тижнів першого місяця літніх канікул.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення національного та міжнародного законодавства, відповідач не позбавлений права брати участь в організації змістовного і корисного для здоров'я та розвитку дитини літнього відпочинку та дозвілля за погодженням з матір'ю дитини.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем не доведено того факту, що ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та його вихованні. Відтак рішення суду в частині зобов'язання відповідача за два дні до дня зустрічі ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 надавати ОСОБА_2 точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін - повідомляти про це особисто ОСОБА_2 на наступний день з дня настання таких змін є необґрунтованим, та підлягає в цій частині скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на обсяг задоволених вимог судом першої інстанції судовий збір слід перерозподілити та стягнути з ОСОБА_3 121,80грн. зі зміною рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст.88,307,309, 313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 29 вересня 2015 року в частині визначення за ОСОБА_2 права проводити з сином ОСОБА_4 перший місяць літніх канікул та розподілу судових витрат змінити.

Визначити право ОСОБА_2 проводити спільний відпочинок з сином ОСОБА_4 протягом 2 тижнів першого місяця літніх канікул.

Стягнути з ОСОБА_3 121,80 грн. судового збору.

Рішення суду в частині зобов'язання ОСОБА_3 за два дні до зустрічі ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4, надавати ОСОБА_2 точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити про це особисто ОСОБА_2 на наступний день з дня настання таких змін вимоги скасувати та в цій частині в позові відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 121,80 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Беркій О.Ю

Пнівчук О.В.