Справа № 523/5163/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю позивачки - ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 12 листопада 1994 року позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Дерешовська) перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м. Одеси, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1259, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ЖД №004907.

Від шлюбу подружжя має сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні.

В період шлюбу, 17 березня 2008 року подружжям в порядку приватизації була придбана квартира АДРЕСА_1, яка була зареєстрована на чоловіка та спільного сина по 1/2 частки за кожним, що підтверджується розпорядженням органу приватизації №211229 від 17 березня 2008 року та свідоцтвом про право власності на житло від 17 березня 2008 року.

Позивачка вважає, що згідно ст. 60 СК України, а також ст. 57 СК України (в редакції від 16.01.2007) вищевказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому, просить визнати за нею та за відповідачем по 1/4 частки за кожним.

В судовому засіданні позивачка, а також її представник підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Представник відповідача також пояснив, що згідно норм законодавства на час здійснення приватизації не було передбачено, що квартира є обєктом спільної сумісної власності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що з 12 листопада 1994 року позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Дерешовська) перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м. Одеси, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1259, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ЖД №004907.

Від шлюбу подружжя має сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні.

В період шлюбу, 17 березня 2008 року відповідач спільно із сином ОСОБА_5 приватизували №123 по вул. Затонського, 2 в м. Одесі.

Так згідно розпорядження УЖКГ та ПЕК Одеської міської Ради від 17 березня 2008р. № 211229 було вирішено передати у спільну часткову власність ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних частках квартиру АДРЕСА_2. (а.с. 6)

На підставі вищевказаного розпорядження УЖКГ та ПЕК Одеської міської Ради 17 березня 2008р. було видано свідоцтво про право власності на житло, що підтверджує право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних частках на квартиру АДРЕСА_2. (а.с. 7)

На час приватизації даної квартири була чинної редакція Сімейного Кодексу України від 16.01.2007р., а також була чинною редакція Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 17.02.2006р..

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України в редакції 16.01.2007р. особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України редакції 16.01.2007р. майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 17.02.2006р.. приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 17.02.2006р. приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 17.02.2006р. до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

В судовому засіданні встановлено, що на час приватизації спірної квартири в ній був зареєстрований відповідач ОСОБА_3 спільно із сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим, саме вони мали право на приватизацію квартири, а позивачка була зареєстрована за іншою адресою, а тому не мала такого права.

Крім того, що приватизація квартири здійснювалось на безоплатній основі, а тому не може вважатись спільно набутим майном подружжя, оскільки було реалізовано право на приватизацію.

Необхідно відзначити, що вперше в законодавстві норма про спільну сумісну власність подружжя на приватизовані обєкти зявилась 9 лютого 2011 року, у звязку з набуттям чинності Закону України «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя» № 2913-VI від 11.01.2011р., яким ст. 61 СК України доповнено частиною пятою такого змісту: об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Законом України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» 17 травня 2012 року

№ 4766-VI 1) частину першу статті 57 доповнити пунктами 4 і 5 такого змісту: "4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України";

2) частину пяту статті 61 виключити.

Даний закон було опубліковано 12 червня 2012р.

Таким чином, дія норми закону, яка передбачала, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду діяла, в період з 09 лютого 2011р. по 13 червня 2012р.

Однак, Закон № 2913-VI не має зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60 СК України, ст. 1, 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції 17.02.2006р., ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя в частині визнання права власності на ? частку квартири АДРЕСА_2 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя