Справа № 214/2858/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 листопада 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Мхітаряна С.С.

при секретарі Рімашевської В.В.

за участю позивач ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Майєр-ТД» про стягнення компенсації по заробітній платі, про стягнення відсотків за користування коштами, компенсації по ЄСВ, витрат по інфляції, штрафу, матеріальної та моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

22.04.2015 року до суду звернувся позивач з позовними вимогами до ТОВ «Майєр ТР» про стягнення компенсації по заробітній платі, про стягнення відсотків за користування коштами, компенсації по ЄСВ, витрат по інфляції, штрафу, матеріальної та моральної шкоди, в якому вказав, що в травні 2012 року його переманули з ТОВ «Дека Сервіс», де він отримував 1283 грн. 72 коп. офіційну заробітну плату, ТОВ «Майєр ТД» де він почав отримувати заробітну плату 465 грн. Гарантоване право на отримання заробітної плати на працю визначено ст. 43 Конституції України. При цьому гарантується отриманої заробітної плати не менше встановленого законодавством мінімального рівня заробітної плати. Відповідач жодного разу не дотримався цієї норми закону. Відповідач має компенсувати йому недоотримані кошти. Відповідач після розрахунку не видав йому трудову книжку , не провів остаточний розрахунок з виплатою компенсації за невикористану за всі роки відпустки. До сьогоднішнього дня, він не може влаштуватись за спеціальністю по диплому «інженер відкритих гірничих робіт» мінімальна заробітна плата таких спеціалістів в м. Кривому Розі складає 3800 грн. на місяць. Також передбачено сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Передбачено пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки від несплаченої суми, індекс інфляції на 36% річних, та додатково сплату штрафу в розмірі 100% суми боргу. Також. У звязку з постійною відсутністю грошових коштів через невиплату йому компенсації по невиплаті йому мінімальної заробітної плати та через притриманою його трудової книжки, йому було завдано моральної шкоди, яка виражається у постійних приниженнях його гідності під час пошуків засобів для існування, а також моральних страждань через сварки в родині через нестачі коштів в сімейному бюджеті. Вже впродовж декількох місяців він безрезультатно пробує влаштуватись на роботу без трудової книжки. Ці обставини потребують постійних додаткових витрат на транспорт та час, який він міг би використати для любимої роботи по спеціальності. Порушено його нормальні звязки з оточуючими. Тому просить стягнути з відповідача компенсації за недоотримані зарплати 31 625 грн. 25 коп.; стягнути з відповідача штрафу в розмірі компенсацій 31 625 грн. 28 коп.; стягнути з відповідача компенсацій 3% річних за користування його коштами 1 193 грн. 31 коп.; стягнути з відповідача 36 % річних штрафу за користування складає в сумі 14 320 грн. 01 коп., стягнути з відповідача витрати від інфляції компенсації за недоотримані зарплати 490 грн. 79 коп.; стягнути з відповідача невиплачену суму перерахувань по ЄСВ 1 479 грн. 35 коп.; стягнути з відповідача суму втрачених доходів по заробітній платі інженера в сумі 45 600 грн.; стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі трьох мінімальних заробітних плат в сумі 3654 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки 2 436 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача штраф в розмірі компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки 2436 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача відшкодування від витрат по інфляції 92 грн. 57 коп., 3% річних 73 грн. 08 коп., 36% річних 876 грн. 96 коп.; стягнути з відповідача невиплачену суму перерахувань по ЄСВ з компенсації за невикористаними відпустками 87 грн. 70 коп.; стягнути з відповідача витрати на правову інформаційну та представницьку допомогу 10000 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача моральну шкоду 6090 грн. 00 коп.. 23.07.2015 року позивач надав до суду доповнення позовних вимог де просить зобовязати відповідача зарахувати йому весь період до сьогоднішнього дня в загальний трудовий стаж та зобовязання перерахувати ЄСВ з розміру мінімальної заробітної плати; видати йому трудову книжку з записом трудового стажу по сьогоднішній день.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, вказав, що роботу в ТОВ «Майєр ТД» залишив добровільно в травні 2014 року, в звязку з виникненням конфлікту з керівництвом підприємства, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, вказав, що порушені права позивача, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача подав до суду заперечення, в яких заперечував проти задоволення позову вказавши, що позивач був прийнятий на роботу на ТОВ «Майєр ТД» з 17.05.2012 року на посаду представника торгівельного на підставі його власної заяви на 0,25 ставки на умовах неповного робочого часу із десятигодинним робочим тижнем. Розмір ставки 1860 грн, відтак розмір заробітної плати позивача пропорційне відпрацьованому часу та згідно умов трудового договору становив: 1860/4=465 грн. Отже вимоги про виплату позивачу начебто недоплаченої заробітної плати не відповідають фактичним обставинам справи враховуючи зайнятість на неповний робочий день. Відповідно і вимоги, повязані із начебто недоплатою позивачу заробітної плати (щодо сплати відсотків, штрафів, інфляції) також не підлягають задоволенню. У відповідності із відомостями, що надані самим позивачем, внески на пенсійне та соціальне страхування був сплачений кожного разу при виплаті заробітної плати позивачу, та наявний у облікових даних його пенсійної справи відповідного відділення. Позивач протягом двох років виконував покладені на нього обовязки, не отримував дорікань, зауважень, на нього не накладались дисціплінарні стягнення, отримував заробітну плату згідно домовленості сторін 0,25 ставки. Також з боку позивача протягом двох років не надходило скарг, претензій чи вимог в інший формі щодо недоплати йому заробітної плати або інших коштів. Влаштувавшись на роботу, зробивши це вільно та на власний розсуд. Та не звільняючись з цієї роботи до теперішнього часу, позивач робить власний вибір щодо своєї роботи, професії та зайнятості. Відповідач не перешкоджає жодній особі у працевлаштуванні на посаду інженера на підприємство, де є відповідні вільні посади. 01.05.2014 року позивач без повідомлення причин не виходив на роботу. Відповідно заробітна плата з цього часу не нараховувалась та не сплачувалась, вимоги про втрачену позивачем заробітну плату нічім необґрунтовані. Згідно виплати про вихідної допомоги не має місця у відношенні позивача. Фактичні підстави для виплати йому вихідної допомоги у позові навіть незазначені. Позивачу були надано щорічні відпустки із збереженням заробітної плати за 2012-2013 роки та частково за 2013-2014 роки. Підстави для стягнення компенсації відсутні. Так за період з 17.05.2012 року по 16.05.2013 рік позивач перебував в оплачуваній відпустці за 2013-2014 роки відпустка позивачем не була використана так як позивач перестав виходити на роботу. Враховуючи, що звільнення позивача не відбулось, розрахунок за ті дні відпустки, що ним не були використані також не проводився. Незалежно від факту моральних страждань особи, за відсутністю порушення її прав, моральна шкода не має місця, оскільки страждати може будь яка особа, але відшкодовувати шкоду має той, хто винен в його стражданнях.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив, що, позивач написав заяву про прийняття його на посаду представника торгівельного на 0,25 ставки від 17.05.2015 року (а.с.35), згідно наказу про прийняття на роботу від 17.05.2012 року за № 00319 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ТОВ «Майєр ТД» торгівельним представником з тривалістю робочого дня при роботі з неповним робочим годин 2(10) год. (а.с.34). Позивач був ознайомлений з правилами колективного договору та інструкцією торгівельного представник, про що поставив свій підпис (а.с.122).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача компенсації за недоотримані заробітні плати 31 625 грн. 25 коп. суд вважає необхідно відмовити, так як ОСОБА_1 був прийнятий на роботу з 17.05.2012 року на посаду представника торгівельного на підставі його власної заяви на 0,25 ставки на умовах неповного робочого часу із десятигодинним робочим тижнем. Розмір ставки 1860 грн, розмір заробітної плати позивача пропорційне відпрацьованому часу та згідно умов трудового договору п.3 робочий час та його використання (а.с.114-115) становив 1860 грн/4=465 грн.

Відповідно ст. 24 КЗПП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі є обовязковим.
Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договiр вважається укладеним i тодi, коли наказ чи розпорядження не були виданi, але працiвника фактично було допущено до роботи. Згідно наказу про прийняття на роботу від 17.05.2012 року за № 00319 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ТОВ «Майєр ТД» торгівельним представником з тривалістю робочого дня при роботі з неповним робочим годин 2(10) год. (а.с.34). Згідно ст. 56. за угодою мiж працівником i власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийняті на роботу. Оплата працi в цих випадках провадиться пропорціональна відпрацьованому часу або залежно вiд виробітку. Робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників. Суд посилається на думку ПВС України постанова N 13 від 24.12.99 м.Київ Про практику застосування судами законодавства про оплату праці.

Згідно ст. 3 ЗУ Про оплату праці вiд 24.03.1995 № 108/95-ВР Мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці, а . Так, згідно п. 1 Постанови п. 2 № 330 МЗП визначено випадки, в яких застосовується МЗП у погодинному розмірі.

Згідно позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу в розмірі компенсацій 31 625 грн. 28 коп. суд вважає необхідно відмовити, так як згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівнику сум у строки. Таким чином встановлено, що відповідачем не були порушені вимоги ст. 116 КЗпП України, так як до сьогоденного часу позивача по справі не звільнено, але він не виходить з незрозумілих причин на роботу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача компенсацій 3% річних за користування його коштами 1 193 грн. 31 коп. суд вважає необхідно відмовити, так як Позовні вимоги щодо стягнення 3% річних від простроченої суми задоволенню не підлягають, оскільки ст. 625 ЦК України регулює відповідальність за порушення грошових зобов'язань, а не правовідносин, що регулюються КЗпП України.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 36 % річних штрафу за користування складає в сумі 14 320 грн. 01 коп. необхідно відмовити так як згідно зі ст. 83 КЗПП України у разi звiльнення працiвника йому виплачується грошова компенсацiя за всi не використанi ним днi щорiчної вiдпустки, але згідно матеріалів справи та показів представника відповідача, позивача не було звільнено з роботи.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрати від інфляції компенсації за недоотримані зарплати 490 грн. 79 коп. суд вважає що необхідно відмовити так як Суд не може погодитись з доводами позивача щодо стягнення з відповідача суми індексу інфляції та 3% річних, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Названою нормою права передбачена відповідальність боржника у вигляді сплати інфляційних та 3% річних у випадку прострочення виконання боржником грошового зобов'язання.

Предметом розгляду у даній справі є неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків за трудовим договором, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача невиплачену суму перерахувань по ЄСВ 1 479 грн. 35 коп. та зобовязання відповідача зарахувати йому весь період до сьогоднішнього дня в загальний трудовий стаж та зобовязання перерахувати ЄСВ з розміру мінімальної заробітної плати - суд вважає, що необхідно відмовити так як відповідно пункту 168.1.1 Податкового кодексу, податковий агент, який нараховує, виплачує або надає оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок на доходи фізичних осіб. Коли підприємство виплачує заробітну плату своїм працівникам, то одночасно з її виплатою, до бюджету сплачується податок на доходи фізичних осіб та єдиний соціальний внесок.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується але не виплачується платнику податку, то податковий агент все одно повинен перерахувати до бюджету суми нарахованого та утриманого єдиного соціального внеску, а також утриманого податку на доходи фізичних осіб. Так згідно матеріалів справи з 01.05.2014 року ОСОБА_1 без повідомлення причин не виходив на роботу, що відображено в табелі обліку робочого часу. Відповідно заробітна плата з цього часу не нараховувалась і не сплачувалась. У відповідності із відомостями, що надані самим відповідачем (а.с.16-17), внески на пенсійне і соціальне страхування були сплачені кожного разу при виплаті заробітної плати та наявний у облікових даних його пенсійної справи відповідного відділення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суму втрачених доходів по заробітній платі інженера в сумі 45 600 грн. суд вважає необхідно відмовити, так як вимоги про втрачену позивачем заробітну плату інженера нічім необґрунтовані та не мають відношення до відповідача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача вихідну допомогу у розмірі трьох мінімальних заробітних плат в сумі 3654 грн. 00 коп. суд вважає необхідно відмовити, так як згідно ст. 44 Кодексу законів про працю України працівникові виплачується вихідна допомога при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - не менше двомісячного середнього заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. А отже жодна з цих підстав для виплати вихідної допомоги не має місця у відношенні позивача, так як відсутні підстави для виплати йому вихідної допомоги.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки 2 436 грн. 00 коп., про стягнення з відповідача штрафу в розмірі компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки 2436 грн. 00 коп. та про стягнення з відповідача відшкодування від витрат по інфляції 92 грн. 57 коп., 3% річних 73 грн. 08 коп., 36% річних 876 грн. 96 коп.; стягнення з відповідача невиплачену суму перерахувань по ЄСВ з компенсації за невикористаними відпустками 87 грн. 70 коп. суд вважає необхідно відмовити, так як позивачу були надані щорічні відпустки із збереженням заробітної плати за 2012-2013 роки та частково за 2013-2014 роки. Підстави для стягнення компенсації відсутні. Так, за період роботи з 17 травня 2012 року по 16 травня 2013 рік позивач перебував в оплачуваній відпустці: 2 календарних днів з 02.07.2012 року по 03.07.2012 рік згідно табелю робочого часу (а.с. 46), 14 календарних днів з 31.12.2012 року по 15.01.2013 рік згідно табелю робочого часу (а.с. 53-54), 8 календарних днів з 02.09.2013 року по 09.09.2013 рік згідно табелю робочого часу (а.с.62). Всього 24 календарні дні. За період роботи з 17 травня 2013 року по 16 травня 2014 року позивач перебував у оплачуваній відпустці. Інші дні відпустки за 2013-2014 рік позивачем використані не були, але до спливу цього робочого року позивач перестав виходити на роботу.

Відповідно ст. 24 ЗУ «Про відпустки», ст. 83 КЗПП України Грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки. У разі звільнення працівника. Враховуючи, що звільнення позивача не відбулось, розрахунок за ті дні відпустки, що ним не були використані також не проводився.

Відповідно ст. 79 КЗПП Щорiчнi основна та додатковi вiдпустки повної тривалостi у перший рiк роботи надаються працiвникам пiсля закiнчення шести мiсяцiв безперервної роботи на даному пiдприємствi, в установi, органiзацiї. У разi надання зазначених вiдпусток до закiнчення шестимiсячного термiну безперервної роботи їх тривалiсть визначається пропорцiйно до вiдпрацьованого часу, крiм визначених законом випадкiв, коли цi вiдпустки за бажанням працiвника надаються повної тривалостi.

Щорiчнi вiдпустки за другий та наступнi роки роботи можуть бути наданi працiвниковi в будь-який час вiдповiдного робочого року.

Черговiсть надання вiдпусток визначається графiками, якi затверджуються власником або овноваженим ним органом за погодженням з профспiлковим чи iншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, i доводиться до вiдома всiх працiвникiв. При складаннi графiкiв ураховуються iнтереси виробництва, особистi iнтереси працiвникiв та можливостi їх вiдпочинку. Конкретний перiод надання щорiчних вiдпусток у межах, установлених графiком, узгоджується мiж працiвником i власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повiдомити працiвника про дату початку вiдпустки не пiзнiш як за два тижнi до встановленого графiком термiну.

Подiл щорiчної вiдпустки на частини будь-якої тривалостi допускається на прохання працівника за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днiв.

Невикористана частина щорiчної вiдпустки має бути надана працiвнику, як правило, до кiнця робочого року, але не пiзнiше 12 мiсяцiв пiсля закiнчення робочого року, за який надається вiдпустка.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрати на правову інформаційну та представницьку допомогу 10000 грн. 00 коп. суд вважає необхідно відмовити, так як склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Одже в матеріалах справ відсутні будь які докази про оплату правової допомоги.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральну шкоду 6090 грн. 00 коп. суд вважає необхідно відмовити, так як згідно ст. 237-1 КЗПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язкiв i вимагають вiд нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі на відшкодування збитків та моральної шкоди.

Суттєвим є те, що зазначена стаття передбачає відшкодування моральної шкоди, проте лише у випадку, коли це встановлено законом або договором. Тому, вимога про стягнення моральної шкоди може підлягати задоволенню лише у випадку, якщо порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань. Між Позивачем та відповідачем мають місце трудові відносини, а відповідачем ніякої моральної шкоди не завдавалось, не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про видачу позивачу трудової книжки з записом трудового стажу по сьогоднішній день суд вважає, що необхідно відмовити обґрунтовуючи тим, що згідно наказу Міністерства праці України Міністерства юстиції України Міністерства соціального захисту населення України

N 58 від 29.07.93 р. Про затвердження Інструкції про порядок

ведення трудових книжок працівників

Видача трудової книжки у разі звільнення Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати

працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї

записом про звільнення. Але позивач не звільнений з роботи.

Враховуючи, що вимоги про розмір належних позивачці сум в частині її вимог про сплату не підлягає задоволенню, відсутні докази які підтвердили б порушення відповідача.

Тому суд вважає, що відповідно з вищевикладеним у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі ст.ст. 24, 36, 38, 39, 40, 41, 44, 56 74, 75, 83, 116, 237-1 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про відпустки», ЗУ «Про оплату праці» керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88 , 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Майєр-ТД» про стягнення з відповідача компенсації за недоотримані зарплати 31 625 грн. 25 коп.; стягнення з відповідача штрафу в розмірі компенсацій 31 625 грн. 28 коп.; стягнення з відповідача компенсацій 3% річних за користування його коштами 1 193 грн. 31 коп.; стягнення з відповідача 36 % річних штрафу за користування складає в сумі 14 320 грн. 01 коп., стягнення з відповідача витрати від інфляції компенсації за недоотримані зарплати 490 грн. 79 коп.; стягнення з відповідача невиплачену суму перерахувань по ЄСВ 1 479 грн. 35 коп.; стягнення з відповідача суму втрачених доходів по заробітній платі інженера в сумі 45 600 грн.; стягнення з відповідача вихідну допомогу у розмірі трьох мінімальних заробітних плат в сумі 3654 грн. 00 коп.; стягнення з відповідача компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки 2 436 грн. 00 коп.; стягнення з відповідача штраф в розмірі компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки 2436 грн. 00 коп.; стягнення з відповідача відшкодування від витрат по інфляції 92 грн. 57 коп., 3% річних 73 грн. 08 коп., 36% річних 876 грн. 96 коп.; стягнення з відповідача невиплачену суму перерахувань по ЄСВ з компенсації за невикористаними відпустками 87 грн. 70 коп.; стягнення з відповідача витрати на правову інформаційну та представницьку допомогу 10000 грн. 00 коп.; стягнення з відповідача моральну шкоду 6090 грн. 00 коп.; зобовязання відповідача зарахувати йому весь період до сьогоднішнього дня в загальний трудовий стаж та зобовязання перерахувати ЄСВ з розміру мінімальної заробітної плати; видачу йому трудової книжки з записом трудового стажу по сьогоднішній день відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Мхітарян С.С.