Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2196/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.10.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Франко В.А.,

Сукач Т.О.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5, третя особа публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», - про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_5, від імені якого діє його представник ОСОБА_6, на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27.07.2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості. З урахуванням збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 20.10.14 року в розмірі 5 627,50 доларів США, що станом на 07.05.15 року по курсу НБУ (21,025503) еквівалентно 118321,02грн., та пеню в розмірі 21 235,08 доларів США, що еквівалентно 446 478,24грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 03 жовтня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № CL-К00/179/2008, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 11358,35 доларів США на купівлю автомобіля та зобов'язався здійснити повернення кредитних коштів у строки та у розмірі згідно з Додатком № 1 до кредитного договору та сплачувати відсотки за їх використання.

Відповідач належним чином не виконує свої зобов»язання за договором. Згідно з п.п. 4.1.1.-4.1.2. частини № 2 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення .

26.07.2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі- продажу кредитного портфелю, відповідно до якого передано право вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором.

Посилаючись на допущені відповідачем порушення умов договору, позивач пред'явив відповідачу вимогу про виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі - повне ( у тому числі частини боргу, строк повернення якої ще не настав) повернення кредиту, сплату пені, нарахованої за прострочення виконання зобов'язань.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27.07.2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5. задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача - 5627,50 доларів США (що станом на 07.05.15 року за офіційним курсом НБУ гривні до долара США ( 21,025503) еквівалентно 118 321,02грн.) заборгованості за кредитним договором, 118 321,02грн. пені та 2 364,62 грн. судового збору..

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_6 просить скасувати рішення через порушення норм матеріального права, невідповідність висновку суду обставинам справи та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до увагу ту обставину, що відповідно до довідки ПАТ «ОТП Банк» від 20.08.2014 №К00-5-5/241 заборгованість за кредитним договором погашена у повному обсязі. Крім того, вказує на те, що позивач не має права вимагати виконання зобов»язань за кредитним договором у іноземній валюті на підставі договору факторингу про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від 20.08.2014 року, оскільки НБУ не надавав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» генеральну або індивідуальну ліцензію на здійснення валютних операцій. Також зазначає про те, що вимога про погашення простроченої заборгованості, яка була направлена на адресу відповідача, підписана не уповноваженою особою, а тому у позивача не виникло права вимагати повернення всієї суми заборгованості.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_6, представника позивача ОСОБА_7, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27.07.2015 року - зміні з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість по поверненню кредитних коштів ,у тому числі і частини боргу, строк повернення якої ще не настав, у розмірі 5627,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ дорівнює 118 321,02 гривні.

Такий висновок є правильним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_5 перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору № CL-К00/179/2008 від 03.10.2008 року ( а.с.6-8).

26.07.2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі- продажу кредитного портфелю, відповідно до якого позивачу передано право грошової вимоги до відповідача за зазначеним договором. (а.с.14-23)

Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «ОТП Факторинг Україна», заборгованість по поверненню кредитних коштів станом на 20.10.14 року складає - 5627,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07.05.15 року ( 21,025503) еквівалентно 118 321,02грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи відповідача про повне виконання ним зобов»язань за кредитним договором, про що , на його думку, свідчить лист начальника відділу обслуговування клієнтів відділення АТ «ОТП Банк» в м.Кіровограді та провідного експерта відділу обслуговування клієнтів від 20.08.2014 року, у якому міститься прохання зазначених осіб зняти обмеження щодо відчуження предмета застави з легкового автомобіля DACIA Logan 90L СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску -2008, накладені відповідно до Договору застави автотранспортного засобу № PCL-K00/179/2008 від 03.10.2008 року, - у зв»язку із погашенням заборгованості по кредитному договору № CL-K00/179/2008 від 03.10.2008 року.

Як видно з додатку №1 до договору факторингу від 26.07.2013 року клієнт (ПАТ «ОТП Банк») передав фактору (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») право вимоги за вищезазначеним кредитним договором щодо ОСОБА_5 на загальну суму 6329,22 доларів США, у тому числі: 5808,56 доларів США кредитної заборгованості з урахуванням частини боргу, строк повернення якої станом на 26.07.2013 року (дату набрання чинності договору факторингу) ще не настав, та 520,66 доларів США заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами.

Згідно з наданим ПАТ «ОТП Банк» розрахунком прострочення виконання зобов»язання відповідача. по поверненню кредитних коштів розпочалося з лютого 2013 року. Згідно із п.4 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів мала відбуватися шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, тобто сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору відповідно до порядку виконання боргових зобов»язань,встановленого п.1.5 кредитного договору у строки, визначені графіком платежів.

Після передачі Банком права вимоги боргу за кредитним договором позивачу у погашення заборгованості відповідача за кредитним договором було зараховано лише один платіж - 703,13 доларів США, у тому числі 181,06 долар США на повернення кредитних коштів і 520,66 доларів США - на сплату процентів за користування кредитними коштами за період з 22.01.2013 року по 26.07.2013 року. Цей платіж було вчинено 14.08.2014 року за рахунок коштів від продажу предмета застави - належного відповідачу автомобіля, що вбачається з письмових пояснень третьої особи (Банку) та не заперечується відповідачем. Довідка про відсутність заборгованості за кредитним договором була видана Банком для органів ДАІ за дорученням позивача з метою зняття реалізованого заставного майна - автомобіля з обліку.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що, крім зазначених позивачем сум, ним були здійснені платежі у повернення простроченої чи усієї суми кредитного боргу ( за період з 22.01.2013 року, крім суми, що надійшла від реалізації автомобіля), у той час як сума щомісячного платежу, згідно із графіком , складає 210,01 доларів США ( крім вересня місяця 2013- 2015 років). Останній платіж мав бути здійснений 22.09.2015 року.

За таких обставин, враховуючи положення ст.545 ЦК України, посилання відповідача на зазначену довідку як на документ, що свідчить про виконання ним у повному обсязі своїх зобов»язань за кредитним договором, не відповідає обставинам справи.

Вимога позивача про дострокове стягнення частини боргу, строк повернення якої ще не настав, відповідає умовам кредитного договору (п.1.9) та вимогам закону (ч.2ст.1054, ч.2ст. 1050 ЦК України), оскільки прострочення боржника на час пред»явлення такої вимоги склало більше одного місяця. Факт отримання вимоги позивача про дострокове повернення частини боргу, строк повернення якої ще не настав, відповідачем не оспорюється. Посилання відповідача на те, що письмова вимога про повернення усієї суми боргу від 30.09.2014 року, підписана не уповноваженою особою не підтверджена належними доказами.

З доводами апеляційної скарги про те, що позивач, вимагаючи від нього сплати заборгованості за кредитним договором на підставі договору факторингу в іноземній валюті за відсутності ліцензії на здійснення валютних операцій, які видає Національний банк України згідно із ч.1ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», порушує чинне законодавство можна погодитись лише частково, оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю, який є договором факторингу, набув право грошової вимоги за кредитним договором у межах прав первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав від клієнта до фактора. Пунктом 2 кредитного договору передбачено, що валютою кредиту є долар США.

26.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір комісії, відповідно до п.3.1 якого ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» уповноважив ПАТ «ОТП Банк» діяти від свого імені, але в інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо вчинення правочинів, зазначених у п.3.2 цього договору. Пунктом 3.2 договору комісії передбачено, що ПАТ «ОТП Банк» буде вчиняти від свого імені, але за рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна» правочини, пов»язані з обслуговуванням кредитного портфелю, включаючи, але не обмежуючись таким: 3.2.1 приймати платежі за кредитними договорами від боржників (поручителів) у національній та іноземній валюті; 3.2.2 у випадку отримання платежів від боржників (поручителів) у національній та іноземній валюті - конвертувати кошти в іноземній валюті, в українській гривні та перераховувати їх на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Отже, заміна кредитора у зобов»язанні не тягне за собою зміни валюти зобов»язання, проте, зважаючи на відсутність у позивача належної ліцензії на здійснення валютних операцій, колегія суддів вважає, що у такому випадку позивач має право вимагати стягнення заборгованості за кредитним договором тільки у національній валюті України - гривні, розмір якої визначається за офіційним курсом НБУ до долара США на час ухвалення судом рішення про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції щодо обов»язку відповідача сплатити заборгованість по поверненню кредитних коштів у визначеному судом розмірі, але резолютивна частина рішення у частині визначення розміру заборгованості підлягає зміні шляхом виключення з неї суми заборгованості, визначеної в іноземній валюті.

Крім того, вирішуючи справу у частині стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов»язань, суд, зменшуючи її розмір до розміру збитків на підставі ч.3ст.551 ЦК України, не врахував наявність інших обставин, які мають значення для зменшення пені. Такою обставиною, колегія суддів вважає різку зміну курсу гривні до долара США у бік знецінення гривні за період з дати укладення кредитного договору до дати прийняття судом рішення про стягнення заборгованості, що є загальновідомим фактом. Зміна курсу зазначених валют по відношенню одна до одної істотно вплинула на спроможність боржника виконувати зобов»язання за кредитним договором належним чином, що у певній мірі призвело до порушення ним зобов»язань, наслідком чого стало нарахування пені за період з 07.05.2014 року по 07.05.2015 року у розмірі 446 478,24 гривні. З матеріалів справи (виписки по рахунку) вбачається, що прострочення відповідача почалося лише з лютого 2013 року; до цього він належним чином виконував свої обов»язки за договором. Абсолютне значення подорожчання кредиту за умови належного виконання умов кредитного договору позичальником склало б 9 885,66 доларів США, у тому числі на користь банку 6 388,42 доларів США, при сумі кредиту 11 358,35 доларів США. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що розмір пені у даному випадку може бути зменшено до 50 000 гривень, а рішення суду першої інстанції у частині визначення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, підлягає зміні з підстав, передбачених п.4ч.1ст.309 ЦПК України.

Відповідно до ч.5ст.88 ЦПК України колегія суддів змінює розподіл судових витрат: пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з урахуванням змін рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку з відповідача на користь позивача слід стягнути 1683грн.20коп. сплаченого судового збору. Крім того, ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17.08.2015 року ОСОБА_5 було розстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 582 грн.31 коп. до ухвалення судового рішення у справі, а тому ця сума підлягає стягненню з нього у дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27.07.2015 року змінити у частині стягнення заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 118 321 грн. 02 коп. заборгованості за кредитним договором від 03.10.2008 року.. Зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», з118 321,02 грн. до 50 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 1683 грн. 20 коп.у відшкодування судових витрат та у дохід держави судовий збір у розмірі 582 грн. 30 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: