Справа № 486/1663/15-ц
Провадження № 2/486/776/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі Архіповій К.В.,

з участю представника органу опіки та піклування ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. За даною адресою зареєстровані з 2001 року її колишня невістка ОСОБА_3, онучка ОСОБА_4, а з 2005 року онук ОСОБА_5, які з моменту реєстрації і до теперішнього часу в даній квартирі не проживають. На її усні прохання про зняття з реєстрації відповідачі не реагують. Вважає, що дії відповідачів порушують її права як власника вищевказаної квартири. Просить суд визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою № 245 в будинку № 27 по проспекту Леніна в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідачі позов визнали, але просили суд не знімати їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Представник Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області заперечувала проти задоволення позовних вимог стосовно неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на ст. 12, ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» та положення Конвенції про права дитини. Під час розгляду справи по суті встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 12.03.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6. (а. с. № 5).

Відповідно довідки ЖЕД-3 КП «Житлово-комунальне обєднання від 05.11.2015 р. за вказаною адресою зареєстровані: колишня невістка позивача ОСОБА_3, онучка - ОСОБА_4 та онук ОСОБА_5 (а. с. № 38).

Як зазначила в судовому засіданні позивач, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з моменту реєстрації за вищевказаною адресою та до теперішнього часу в її квартирі не проживають. Де саме вони проживають їй не відомо. Після розірвання в 2014 році шлюбі між її сином ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_3, вона з останньою та онуками не спілкується.

Відповідачі підтвердили, що за місцем реєстрації не проживають. ОСОБА_3 з сином ОСОБА_5 мешкають в квартирі, яку вона винаймає, а ОСОБА_4 проживає в м. Миколаїв.

Причиною звернення позивача до суду з даним позовом стало те, що відповідачі залишаються зареєстрованим за вищевказаною адресою, участі у сплаті житлово-комунальних послуг не приймають, позивач самостійно несе витрати по їх сплаті та не може в повному обсязі здійснювати своє право власності.

Вислухавши сторони, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно актів про не проживання № 82 від 06.10.2014 р., від 09.01.2015 р., 23.04.2015 р. ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 не проживають (а. с. № 8, 9, 10).

В судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання останніх понад один рік у вищевказаному жилому приміщені без поважних причин.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 втратили право користування квартирою № 245 по проспекту Леніна, 27 в м. Южноукраїнськ Миколаївської області.

Що стосується вимог відповідачів щодо не зняття їх з реєстрації, то, на думку суду, вони є безпідставними, оскільки така вимога не ставиться позивачем, до того ж відповідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» N 1382-IV від 11 грудня 2003 року, та п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України за № 1077 від 22.11.2012 р., зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Неповнолітній ОСОБА_5 не є членом сімї позивача, а отже на нього не розповсюджується положення ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України за № 1077 від 22.11.2012 р., місце проживання дітей реєструється з батьками.

Згідно довідки ЖЕД-3 КП «Житлово-комунальне обєднання від 05.11.2015 р. батько неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_7 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3. Мати неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_3, як встановлено судом, втратила право користування даним житловим приміщенням, що є підставою зняття її з реєстрації за вказаною адресою. А тому, неповнолітній ОСОБА_5 не може бути зареєстрованим у вищевказаній квартирі.

Оскільки батьки неповнолітньої дитини відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, то останні мають визначитися зі своїм місцем реєстрації та зареєструвати у визначеному діючим законодавством України порядку місце проживання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 243,60 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а. с. № 1).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 179, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку Молдови, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування квартирою № 245 в будинку № 27 по проспекту Леніна в м. Южноукарїнськ Миколаївської області.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки Молдови, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок), сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_8