Справа № 308/2317/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві та в клопотанні про уточнення позовних вимог зазначає, що згідно укладеного кредитного договору б/н від 18.05.2007 р., який складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19.2 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування належним чином не виконував і станом на 31.01.2015 р. заборгованість по кредиту складає 7660.69 доларів США, з яких: 1864.71 доларів США заборгованість за кредитом; 5395.98 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 400 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом. Судовим наказом Ужгородського міськрайнного суду від 04.12.2008 р. з відповідача на користь банку суму боргу за кредитним договором в розмірі 2436.95 доларів США, що еквівалентно 11993.69 грн., з яких: 1864.71 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 572.24 доларів США заборгованість по відсоткам. Винесення рішення про стягнення з відповідача заборгованості не зупиняє нарахування штрафів, комісії та неустойки, оскільки договір банківського обслуговування не розірваний між сторонами та продовжує діяти по сьогоднішній день.

З урахуванням наведеного, вважає за необхідне від загальної суми заборгованості станом на 31.01.2015 р. в розмірі 7660.69 доларів США відняти задоволену судовим наказом від 04.12.2008 р. суму боргу в розмірі 2436.95 грн., в результаті чого сума заборгованості станом на 31.01.2015 р. складає 5223.74 доларів США, з яких: 4823.74 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 400 доларів США заборгованість по комісії. Також відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг відповідачеві нараховані штрафи, з яких: 30.96 доларів США штраф (фіксована частина); 261.19 доларів США (процентна складова). Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором становить 5515.89 доларів США.

Крім того, зазначає, що судовий наказ по справі № 2н-1877/08 від 04.12.2008 р. набрав законної сили 02.01.2009 р. та був дійсний до предявлення в органи державної виконавчої служби протягом трьох років, а саме до 02.01.2012 р., у з чим позивач вважає, що саме з цієї дати необхідно починати відлік загального строку позовної давності.

На підставі наведеного, просить стягнути з відповідача 5515.89 доларів США боргу за кредитним договором б/н від 18.05.2007 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився. Його адвокат в судовому засіданні проти позову заперечила та просить у задоволенні позову відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 18 травня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 на підставі заяви, було укладено договір № б/н, згідно якого він отримав кредит, у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (тип картки Універсальна Gold) в розмірі 2500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19.2 % річних на залишок заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9-10).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 5.4 «Умов та правил користування платіжною карткою» визначено, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконував, кредит не повернув.

Згідно п. 8.6 «Умов і правил надання банківський послуг» при порушенні клієнтом строків платежів по грошовому зобовязанні, передбачених діючим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову.

Станом на 31 січня 2015 року заборгованість позичальника ОСОБА_3 за договором б/н від 18 травня 2007 року, згідно розрахунку, складає 7660.69 доларів США, що за курсом 16.15 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.01.2015 р. становить 123780.03 грн., з яких: 1864.71 доларів США заборгованість по тілу кредиту; 5395.98 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 400 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с. 5-7). З зазначеного розрахунку також вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості по кредиту було здійснено 18.10.2007 р. (а.с. 5).

Судовим наказом виданим Ужгородським міськрайонним судом 04 грудня 2008 року, який набрав законної сили 02 січня 2009 року, з ОСОБА_3 стягнуто на користь банку суму боргу в розмірі 11993.69 грн., що складає еквівалент 2436.95 доларів США (а.с. 40).

Банком заявлені вимоги про стягнення з відповідача різниці між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом, що становить 5223.74 доларів США, а також 30.96 доларів США штраф (фіксована частина) та 261.19 доларів США штраф (процентна складова), разом 5515.87 доларів США, що еквівалентно 89124.45 (а.с. 7).

Статтею 256 ЦК України визначено, що особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності.

Згідно ст. 257, ч. 5 ст. 261, ст. 262 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За правилами ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до вимог ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з п. 9.12 «Умови і правила надання банківських послуг» договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 «Умов та Правил користування платіжною карткою» граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього дня такого місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (а.с. 15, 16).

Строк дії картки виданої ОСОБА_3 сплив у травні 2009 року (термін дії картки два роки) (а.с. 10).

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Перебіг строку позовної давності, до основної вимоги почався зі спливом останнього дня місяця дії картки тобто з 01 червня 2009 року і сплив 01 червня 2012 року, а позивач звернувся до суду 02 березня 2015 року.

Статтею 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Доказів отримання відповідачем іншої платіжної картки банком не надано, а останній платіж відповідачем було здійснено 18.10.2007 р.

Позивач звернувся за захистом свого права з пропуском строку позовної давності, а відповідач подав заяву про застосування строку давності (а.с. 47), а тому в силу ст. 267 ЦК України, це є підставою для відмови в позові.

В свою чергу, доводи банку що з 02 січня 2012 року необхідно починати відлік загального строку позовної давності, оскільки судовий наказ від 04 грудня 2008 року, який набрав законної сили 02 січня 2009 року, був дійсний до предявлення в органи державної виконавчої служби протягом трьох років, а саме до 02 січня 2012 року, суд вважає необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з діючим законодавством.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-214цс14).

Після видачі судового наказу 04 грудня 2008 року позивач мав право предявити протягом трьох років в межах позовної давності, позов до суду про стягнення невиплаченої заборгованості. Позов до ОСОБА_3 предявлено лише 02 березня 2015 року, тобто поза межами встановленої законом загальної позовної давності у три роки.

Враховуючи наведене суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18 травня 2007 року слід відмовити у звязку із спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 253, 256-258, 261, 266, 267 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у звязку із спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.