Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"19" листопада 2015 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Позивач в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся із зазначеним позовом до суду в якому просить стягнути з ОСОБА_2, заборгованість за кредитним договором від 17.06.2011р., в розмірі 56 542,97 гривень, яка складається з простроченої суми кредиту в розмірі 7 849,43 гривень, процентів в розмірі 2 051,70 гривень, комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2 812,45 гривень, плати за пропуск платежів в розмірі 43 829,39 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не провадилася сплата по погашенню грошових коштів по кредиту та інших обов'язкових платежів, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком в розмірі зазначеному вище. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судове засідання представник позивача не з'явився надіславши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явилася без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином.

За письмовою згодою представника позивача справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору банківського обслуговування № ВLаЖГА00044367 від 17.06.2011р., який складається з спеціальної та загальної частин, укладеного між позивачем та ОСОБА_2, остання отримала кредит у розмірі 11 500,00 гривень, строком користування до 17.06.2014р., зі сплатою комісії в розмірі 1,75% та 15,00% процентів за користування кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язалася щомісяця, в період сплати, надавати Банку грошові кошти в рахунок погашення кредиту та щомісячно проводити сплату відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_2, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого Банком відповідно до умов кредитного договору станом на 14 серпня 2015 року нарахована заборгованість на загальну суму 56 542,97 гривень, яка включає заборгованість по кредиту в розмірі 7 849,43 гривень, по процентам в розмірі 2 051,70 гривень, комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2 812,45 гривень та плати за пропуск сплати платежів у розмірі 43 829,39 гривень.

Виходячи із встановленого в судовому засіданні факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе кредитних зобов'язань, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов'язань, суд дійшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими, проте підлягають задоволенню частково в частині стягнення боргу по кредитному договору, несплачених процентів та комісії. В частині стягнення плати за пропуск платежів суд вважає ці вимоги недоведеними з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Часина третя цієї же статті, визначає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами договору сторони визначили відповідальність у випадку повного або часткового невиконання стороною умов договору, зокрема п. 4.2. визначено, що у випадку невиконання Позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 спеціальної частини договору. В свою чергу у п. 8 Спеціальної частини договору передбачений штраф у розмірі 25,0% від суми Кредиту.

Згідно п. 4.3. у випадку прострочення Позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 спеціальної частини договору. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим Договором. Пунктом 9 Спеціальної частини договору пеня була визначена у розмірі 0,50 %. Наявність вказаних обставин спростовує посилання відповідачки про відсутність встановленої у договорі ставки розміру пені.

Отже, за умовами договору Банк, у випадку невиконання та/або неналежного виконання ОСОБА_2, зобов'язань за кредитним договором в частині прострочення виконання грошового зобов'язання, має право забезпечити їх виконання шляхом стягнення з позичальника штрафу та пені.

Зі змісту статей 10,60 ЦПК України убачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одним із видів доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, є письмові докази які, як правило подаються в оригіналі, якими є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ст.64 ЦПК України).

Згідно ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Разом з тим, ставлячи питання про стягнення з відповідача плати за пропуск сплати платежів в розмірі 43 829,39 гривень, позивач не зазначає з яких складових та з якого розміру складається вказана сума, чи є дана сума штрафом або пенею, яка частина вказаної суми є штрафом та/або пенею, за який період проведено нарахування пені та з якої суми несвоєчасного грошового зобов'язання було проведено її нарахування, а також раптове виникнення зазначеної суми в травні 2015р., в сумі 37 889,30 грн., з подальшим її збільшенням (а.с. 3 зворот). Відтак, зазначена в позовній заяві сума у розмірі 43 829,39 гривень, як сума неустойки, ґрунтується на припущеннях, а тому не може бути прийнята судом (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Позивач, зазначені суперечності під час розгляду справи не усунув, позовні вимоги в цій частині не уточнив, обмежившись направленням заяви про розгляд справи у його відсутність.

Суд, в свою чергу, виходячи з принципу диспозитивності та змагальності сторін, позбавлений права з власної ініціативи витребувати докази на підтвердження пред'явлених позовних вимог (ст.ст.10,11 ЦПК України).

Крім того, слід зазначити, що виходячи з вимог статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, вказує про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Постанова ВСУ №6-2003цс15 від 21.10.2015р.).

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки є необґрунтованими та недоведеними в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, суд стягує з відповідача судовій збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 64, 88, 209, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН-НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість по кредиту в розмірі 12 713 (дванадцять тисяч сімсот тринадцять) гривень 58 коп., в тому числі заборгованість: по кредиту 7 849,43 гривень, по процентам 2 051,70 гривень, по комісії за обслуговування кредиту 2 812,45 гривень.

В частині стягнення неустойки - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН-НОМЕР_1) на користь держави (ГУДКУ в Одеській області (Суворовський р-н м. Одеси) код отримувача 37607526 ГУДКУ в Одеській області МФО 828011 № доходного рахунку щодо сплати судового збору 0009, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу 22030001:050 «Судовий збір», Суворовський р/с ЄДРПОУ суду 05482067), судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя