У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

17 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як орган опіки та піклування, комунальний заклад «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як орган опіки та піклування, КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на профілактичному обліку служби у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати якого ухиляється від виконання батьківських обов'язків. З січня 2013 року ОСОБА_6 перестала виконувати обов'язки щодо медичного обслуговування своєї дитини (ОСОБА_4). ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 народила дитину -ОСОБА_5, який не зареєстрований в органах реєстрації актів цивільного стану. Зазначену дитину було також влаштовано до КУ «Дитяча лікарня №1 проведено державну реєстрацію і переведено до КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», де він перебував на повному державному забезпеченні до 26 січня 2015 року.

У жовтні 2014 року ОСОБА_7 - батько, визнав батьківство відносно малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач вказував що ОСОБА_4 знаходився разом з матір'ю - ОСОБА_6, яка постійно перебувала у стані алкогольного сп'яніння. Батько - ОСОБА_7 самоусунувся від виховання дітей, не намагався вживати заходів щодо їх належного догляду, тому відповідно до розпорядження голови районного адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 05 лютого 2015 року № 47 ОСОБА_4 було відібрано та влаштовано до КУ «Дитяча лікарня № 1», а у подальшому до КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко».

Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд позбавити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) кожного з батьків на кожну дитину окремо, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_6 батьківських прав відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, до повноліття останнього, з 12.02 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів її доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, до повноліття останнього, з 12 лютого 2015 року.

Позбавлено ОСОБА_7 батьківських прав відносно його малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, до повноліття останнього, з 12.02.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 народження на користь КЗ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно, до повноліття останнього, з 12.02. 2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати зазначені судові рішення в частині позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, наданих сторонами, та належним чином оцінених судом, дійшов вірного висновку щодо наявності обґрунтованих підстав для часткового задоволення позову, оскільки відповідачі ухилялися від виконання своїх обов'язків, зокрема: не забезпечували необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкувалися з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надавали дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяли засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляли інтересу до її внутрішнього світу та не створювали умов для отримання нею освіти.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун А.В. Маляренко І.К. Парінова