У Х В А Л А

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву Харківської міської ради про перегляд рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та об'єктів нерухомого майна,

в с т а н о в и л а:

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2015 року, у задоволенні позову Харківської міської ради відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві Харківської міської ради про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року та ухвалення нового судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частин четвертої та сьомої статті 376, частини першої статті 375 ЦК України, статей 80, 83, 120, 123, 124, 212 ЗК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень Харківська міська рада посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, 3 червня та 5 серпня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що судом першої інстанції була призначена судова будівельно-технічна експертиза за клопотанням представника ОСОБА_4 Однак, 19 березня 2014 року надійшло повідомлення експерта з якого вбачалося про неможливість надання висновку, з причин незабезпечення експерту безперешкодного обстеження земельної ділянки, будівель та надвірних будівель, повторне повідомлення про неможливість проведення висновку надійшло до суду 11 червня 2014 року.

У свою чергу Харківська міська рада підтвердила свої позовні вимоги лише актом обстеження земельної ділянки, проведеного головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради від 22 квітня 2011 року, у якому не було зазначено де знаходилася захоплена частина земельної ділянки. Між тим, суміжний користувач, земельна ділянка якого могла бути також захопленою, про порушення його прав не заявляв. Тому чи прибудови, які були збудовані ОСОБА_7 знаходилися саме на земельній ділянці, що належала позивачеві, чи на частині земельної ділянки, яка знаходилася в користуванні суміжного власника, суд встановити не зміг у зв'язку з вищенаведеним.

До того ж рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 червня 2010 року було відмовлено ОСОБА_6 в задоволенні позову до ОСОБА_4, третя особа - Харківська міська рада про знесення самочинного будівництва. Судовим рішенням було встановлено, що прибудови літ. «а5», літ. «аб» були здійснені колишнім співвласником будинку ОСОБА_8 у 1988 році. Колишній співвласник ОСОБА_9 проти даних прибудов не заперечував. Судом також було встановлено, що земельна ділянка, яка значиться за домоволодінням не була оформлена за ОСОБА_6 ні на праві власності, ні на праві користування, а будівництво прибудов літ. «а5» та реконструкція частини прибудови літ «а». не вплинуло на несучі конструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Харкові, співвласником якого вона була разом з ОСОБА_4

Крім того, вигрібна яма, яку збудував ОСОБА_7 відповідала вимогам санітарно-епідеміологічної служби, оскільки була побудована згідно з проектом «Харківпроект» та листом Фрунзенської санітарно-епідеміологічної служби від 6 листопада 1988 року, експлуатація якої проводилась відповідно до санітарних правил.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, що надана заявником як приклад, установлено, що відповідачі звели надбудови та прибудови без отримання належних дозволів, які в експлуатацію не введені та були самочинним будівництвом, побудовані на земельній ділянці не відведеній для цієї мети, та порушували права третьої особи.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що, задовольняючи позов, апеляційний суд, дослідивши докази у справі, обґрунтовано виходив із доведеності вимог виконавчого комітету міської ради та наявності підстав для задоволення позову, оскільки відповідач здійснив самочинне будівництво на не відведеній для цієї мети земельній ділянці та без відповідного дозволу, з порушенням будівельних норм і правил, й на вимоги позивача добровільно демонтувати таке будівництво не реагував.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 серпня 2015 року, що надана заявником як приклад, установлено, що міська рада не надавала особі права приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання правовстановлюючих документів та державної реєстрації, а проектна пропозиція реконструкції квартир під магазин непродовольчих товарів не є тотожною дозволу компетентного органу на будівництво прибудови.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та об'єктів нерухомого майна за заявою Харківської міської ради про перегляд рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Ю.Л. Сенін