Номер провадження: 22-ц/785/7861/15
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт", за участю третіх осіб: профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торгівельного порту, спілки професіоналів докерів-механізаторів транспорту Іллічівського морського торгівельного порту, незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торгівельного порту про визнання наказу незаконним та його скасування, за апеляційною скаргою державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року, -

встановила:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом який в подальшому було уточнено до державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт", за участю третіх осіб: профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торгівельного порту, спілки професіоналів докерів-механізаторів транспорту Іллічівського морського торгівельного порту, незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торгівельного порту про визнання наказу незаконним та його скасування.

Свої вимоги мотивував тим, що він працює в державному підприємстві "Іллічівський морський торговельний порт" (надалі Порт) слюсарем з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 3 розряду.

Наказом начальника Порту від 19 лютого 2014 року №110 "Про зміни в організації виробництва і праці служби побуту" було ліквідовано структурний підрозділ "Служба побуту" та створено структурний підрозділ "Відділ побуту", а вивільнення працівників, робочі місця яких підлягають скороченню, здійснити відповідно до ст.49-2 КЗПП України.

Наказом начальника Порту від 3 липня 2014 року №322-0 позивача було переведено на неповний робочий час з 32 годинним робочим тижнем.

Позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ від 3 липня 2014 року №322-0 оскільки вважав, що ніякої зміни в організації виробництва і праці не було та безпідставно був введений неповний робочий час.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Наказ директора «Іллічівського морського торгівельного порту» №322-0 від 03 липня 2014 року в частині постійного переміщення ОСОБА_2 слюсарем з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 3 розряду з оплатою за штатним розкладом та з 32-х годинним робочим тижнем визнано незаконним та скасовано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ДП "Іллічівський морський торговельний порт" подало апеляційну скаргу у якій просять рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2015 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши докази, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням змін в організації виробництва і праці службою побуту, системи оплати праці, режиму роботи, встановлення неповного робочого часу, з яким позивач не погодився, переміщення ОСОБА_2 слюсарем контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 3 розряду з оплатою за штатним розкладом та з тридцятидвохгодинним робочим тижнем є незаконним, тому дійшов висновку про необхідність скасування у цій частині наказу № 322-0 від 3 липня 2014 року незаконним і скасував його.

Однак погодитись з такими висновками районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. 3, п. 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Статтею 32 КЗпП України врегульовано порядок переведення на іншу роботу та зміну істотних умов праці.

Так, частиною 1 статті 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві допускається тільки за згодою працівника. При цьому частиною 2 цієї статті визначено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Заборона на переміщення застосовується лише в разі, якщо робота, на яку переміщується працівник, йому протипоказана за станом здоров'я.

У зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці (ч.3 ст.32 КЗпП України). Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (ч.4 ст.32 КЗпП України).

Встановлено, що у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про морські порти України», на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 березня 2013 року №133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту», наказу Міністерства інфраструктури України від 19 березня 2013 року №163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України» була проведена 13 червня 2013 року реорганізація державних підприємств морського транспорту, в тому числі й ДП «Іллічівський морський торговельний порт» шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків щодо них та утворено ДП «Адміністрація морських портів України». Проведення реорганізації призвело до розподілу функцій між державними підприємствами морського транспорту, що потягло зміни в організації виробництва та праці. Крім того, змінилася кон'юнктура ринку, що вплинула на обсяги транзитних перевезень, обумовлені скороченням зовнішньоекономічних контрактів, розвитком транспортної інфраструктури країн-конкурентів, світовою кризою у певних сегментах економіки тощо. Проведення реорганізації ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та зміна кон'юнктури ринку призвели до зміни в структурі та розмірі дохідної частини підприємства та, відповідно, погіршення його фінансового стану, що підтверджено звітами про фінансові результати роботи за 2013, 2014 роки.

Статутом ДП «Іллічівський морський торговельний порт» визначено основні напрямки і види діяльності порту (організація та виконання вантажно-розвантажувальних робіт і обробка транспортних засобів, зберігання вантажів та здійснення складських операцій з вантажами і товарами, транспортно-експедиційне обслуговування власників вантажів, оформлення транспортної документації та інше), а також інші додаткові види діяльності, що пов'язані з експлуатацією, обслуговуванням, ремонтом складів, баз, будівель, інженерних мереж тощо.

21 січня 2014 року начальником соціальної служби порту надано техніко-економічне обґрунтування реорганізації підрозділів соціальної служби за №10/15-11, де вказано про доцільність реорганізації служби побуту у відділ, приведення штату відділу у відповідність з обсягом робіт, що виконуються, вирішення питання працевлаштування штату, що вивільняється. Даному передувало передання підприємством об'єктів загального призначення порту, інженерних мереж, дошкільних закладів, адміністративних будівель, інших об'єктів у комунальну власність міста, на баланс органів державної та виконавчої влади, інших підприємств, а також виведення ряду об'єктів з експлуатації.

Скорочення кількості та обсягу загальних питань, якими займалася служба побуту, скорочення кількості об'єктів утримання і обслуговування службою, зменшення об'єму і характеру робіт, що виконується працівниками служби є доказом наявності змін в організації виробництва і праці та спростуванням доводів позивача ОСОБА_2 про відсутність таких змін.

Наказом ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 19 лютого 2014 року №110 «Про зміни в організації виробництва і праці служби побуту» створено з 1 червня 2014 року структурний підрозділ «Відділ побуту», ліквідовано з 1 червня 2014 року структурний підрозділ «Служба побуту» зі всіма робочими місцями та посадами, що складають його штатний розпис, зі здійсненням відповідно до статті 49-2 КЗпП України звільнення працівників, робочі місця та посади яких скорочено.

Наказом ДП «Іллічівський морський торговельний порт» від 3 липня 2014 року №322-О ОСОБА_2 слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 3 розрядупідрозділу «Служба побуту» переміщено постійно з 3 липня 2014 року слюсарем з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 3 розрядув підрозділ «Відділ побуту» з оплатою за штатним розписом, з 32-х годинним робочим тижнем, зі збереженням середньої заробітної плати за попереднім місцем роботи протягом 2-х тижнів (режим роботи денний з п'ятиденним робочим тижнем).

Поняття «переміщення» визначено в частині другій статті 32 КЗпП України, згідно якої не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому самому підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій самій місцевості у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. У разі переміщення трудова функція та місце роботи на відміну від переведення, не змінюються, змінюється лише конкретне робоче місце, конкретний структурний підрозділ (відділ), доручається робота на іншому механізмі чи агрегаті тощо. Переміщення не потребує згоди працівника, лише забороняє роботодавцю переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. У сенсі роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 (зі змінами та доповненнями) переміщення повинно бути мотивованим та зумовлено інтересами виробництва.

Таким чином, зміст наказу від 3 липня 2014 року №322-О, обставини, що передували виданню наказу, вказують на те, що підприємство здійснило переміщення ОСОБА_2, що у сенсі положень частини 2 статті 32 КЗпП України не потребує його як працівника згоди. Переміщення є мотивованим, зумовлено інтересами виробництва, ОСОБА_2 переміщено на тому ж підприємстві в інший структурний підрозділ у тій самій місцевості у межах спеціальності, кваліфікації та посади. Посилання ОСОБА_2 на необхідність його згоди безпідставні, оскільки має місце не переведення відповідно до частини 1 статті 32 КЗпП України, а переміщення, передбачене частиною 2 статті 32 КЗпП України.

Частиною 3 статті 32 КЗП України передбачено, що у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. До змін істотних умов праці належить зміна систем і розмірів оплати праці, пільг, компенсацій, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, розрядів, найменування посад тощо. Про зміну істотних умов праці працівник має бути попереджений письмово не пізніше ніж за два місяці.

Наказом № 322-0 від 3 липня 2014 року ОСОБА_2 та ряд інших працівників переміщено до відділу побуту з 32-х годинним робочим тижнем. Адміністрація підприємства завчасно ознайомила та, відповідно, попередила ОСОБА_2 як і інших працівників зі змінами істотних умов праці, довела до відома графік виходу на роботу у режимі неповного робочого часу. Відмова ОСОБА_2 поставити свій підпис на підтвердження ознайомлення зі змінами умов праці зафіксована актами, відтак, відсутність підпису не доводить порушення підприємством вимог закону про письмове попередження працівника. Крім того, слід зазначити, що зміни в організації виробництва і праці на підприємстві в цілому були достовірно відомі всіх працюючим, ці зміни були наявні та суттєві, адміністрація підприємства зважаючи на позицію профспілки та бажання самих працюючих вжила всіх можливих заходів для працевлаштування працівників в нових умовах, а не звільнила таких.

Зміни суттєвих умов праці, передбачені частиною 3 статті 32 КЗпП України та обумовлені змінами в організації виробництва і праці, надають адміністрації підприємства право на встановлення неповного робочого часу без погодження працівника. За таких обставин, доводи ОСОБА_2 про встановлення неповного робочого часу не за угодою сторін як то передбачено частиною 1 статті 56 КЗпП України, не приймаються, так як в даному випадку має місце не встановлення неповного робочого часу відповідно до положень частини 1 статті 56 КЗпП України за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом, а реалізація підприємством права на встановлення неповного робочого часу без погодження працівника в порядку процедури змін суттєвих умов праці, передбаченої частиною 3 статті 32 КЗпП України з огляду на наявність змін в організації виробництва і праці.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, в грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків) (ст.ст.1,2 Закону України «Про оплату праці»). Неповний робочий час може встановлюватися на певний період (на визначений строк) або без обмеження строком. Оплата праці у випадку неповного робочого часу проводиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку. Робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників (ч.ч.2,3 ст.56 КЗпП України).

Оплата роботи, яку виконує ОСОБА_2, проводиться з огляду на встановлений неповний робочий час відповідно до розміру виконаної роботи та відпрацьованого часу, відтак, доводи ОСОБА_2 про неправомірне зменшення заробітної плати безпідставні.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази мають бути належними та допустимими, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_2 не довів порушення своїх трудових прав, натомість ДП «Іллічівський морський торговельний порт» обґрунтував обставини щодо переміщення ОСОБА_2, надав докази зміни в організації виробництва і праці та обумовлене цим право зміни істотних умов праці, в тому числі й, право без погодження працівника зміни розміру і системи оплати праці, режиму роботи, встановлення неповного робочого часу, оплати праці пропорційно відпрацьованому часу тощо.

Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 жовтня 2014 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» про визнання незаконним наказу, скасування наказу - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту його проголошення, але може бути оскаржено протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.П. Гайворонський

С. М. Сегеда