Справа № 192/986/15-ц
Провадження № 2/192/371/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" серпня 2015 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Омелюх В.М.,
при секретарі - Савчуковій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Військове Солонянського району Дніпропетровської області помер її батько - ОСОБА_2, після смерті кого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0.25 га, земельної ділянки площею 0.25 га для ведення особистого селянського господарства та житлового будинку, які розташовані по АДРЕСА_1
За життя 18 вересня 2013 року батьком було складено посвідчений Військовою сільською радою Солонянського району за реєстровим номером 27 заповіт, за яким усе належне йому на момент смерті майно він заповідав їй.
Після смерті батька вона як спадкоємець за заповітом у передбачений законом термін звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на майно померлого, на підставі якої отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні померлому на праві власності згідно державних актів на право приватної власності на землю земельні ділянки за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по АДРЕСА_1 В той же час, нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на належний батькові житловий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок на ім'я померлого.
Вважає, що має право на успадкування зазначеного житлового будинку, оскільки виконавчим комітетом Солонянської районної Ради народних депутатів було прийнято рішення №93/2 про визнання права власності на житловий будинок по вул.Кащеєва в с.Військове Солонянського району за ОСОБА_2, а в послідуючому відповідно до рішення виконкому Військової сільської ради від 27 березня 2015 року відбулося уточнення адреси місця розташування даного житлового будинку та було присвоєно адресу: АДРЕСА_1
17 серпня 1999 року на підставі рішення сесії Військової сільської ради від 17 травня 1994 року батько отримав на своє ім'я державні акти на право приватної власності на земельну ділянку як для обслуговування зазначеного житлового будинку, так і для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за цією ж адресою, а згідно по господарських книг сільської ради особові рахунку щодо даного житлового будинку були зареєстровані на ім'я батька ОСОБА_2 як голови домогосподарства.
Оскільки відповідно до чинного на момент виникнення у батька права власності на житловий будинок та прийняття рішення виконкомом Солонянської районної ради про визнання за батьком права власності на нього, не підлягали державній реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільській місцевості, то виникнення права власності на такі будинки не залежало від державної реєстрації цього права, а підтверджувалось записами у по господарських книгах сільської ради запису, тому вважала, що у померлого батька виникло право власності на спірний житловий будинок, а у неї як спадкоємця за заповітом відповідно виникло право на його успадкування, але у зв'язку тим, що вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права через нотаріальну контору, змушена з метою захисту своїх прав на звернутися з даним позовом до суду.
Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через свого представника - адвоката Булкіну О.І, яка діє на підставі договору на представництво інтересів від 05 червня 2015 року з усіма повноваженнями сторони у справі (а.с.29-30), в судове засідання 19 серпня 2015 року не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, у зав'язку з чим суд ухвалив здійснювати розгляд справи без його участі, оскільки в його інтересах участь у справі приймає її представник.
Представник позивача ОСОБА_1 - Булкіна О.І. в судовому засіданні 19 серпня 2015 року позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та прохав її задовольнити. Пояснила, що оскільки при оформленні спадкових прав позивачки як спадкоємця за заповітом в нотаріальній конторі з'ясувалось, що у її померлого батька ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 у зв'язку з чим їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, тому вона була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Прохала визнати за позивачем право на спадкове майно у вигляді житлового будинку як спадкоємцем за заповітом, оскільки у померлого виникло право власності на житловий будинок у відповідності до діючого на той період законодавства згідно відповідних записів у по господарських книгах сільської ради, при цьому виникнення права власності не залежить від послідуючої державної реєстрації такого права. У зв'язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого представника відповідача не заперечувала проти розгляду справи у його відсутність в порядку заочного провадження.
Представники відповідача - Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, який належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.43,48), у судове засідання 15 травня 2015 року не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не надав і заперечень на позов та доказів, які їх обґрунтовують, в зв'язку з чим суд ухвалив за згодою представника позивача розглядати справу у відсутність представника відповідача в порядку заочного провадження по наявним справі доказах відповідно до положень ст.224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Військове Солонянського району Дніпропетровської області помер батько позивачки ОСОБА_2 (а.с.8,53,59,60), в зв'язку з чим відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, в тому числі у вигляді земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0.25 га, земельної ділянки площею 0.25 га для ведення особистого селянського господарства та житлового будинку, які розташовані по АДРЕСА_1 (а.с.9-10,15-21,69-71), в якому згідно довідки Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 09.09.2014 року померлий був зареєстрований та проживав на день своєї смерті (а.с.65), що також вбачається з витягів з по господарських книг Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області за період з 01.01.1983 року по 01.06.1985 року та з 01.01.2006 року по 01.01.2010 року (а.с.20-21).
Згідно складеного Солонянським підприємством з технічної інвентаризації ТОВ «Абріс» технічного паспорту на ім'я ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 був збудований в 1940 році та розташований на земельній ділянці площею 5000 кв. метрів (а.с.15-21).
Відповідно до виданого Військовою сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області на підставі 14 сесії 21 скликання цієї ж ради від 17 травня 1994 року державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №370 ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,50 га в межах згідно з планом на території с.Військове Військової сільської ради за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку - 0.25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0.25 га (а.с.9-10,69-71).
Відповідно до копії витягу з по господарської книги Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області за період з 01.01.1983 року по 01.06.1985 року станом як на 01 січня 1983 року, так і на 01.01.1985 року, коли особовий рахунок №79 на дане господарство було зареєстровано на ім'я ОСОБА_2, вказане господарство відносилось до типу господарства - колгоспний двір, головою якого спочатку зазначена ОСОБА_4, до складу сім'ї якої входив і ОСОБА_5 - син, який після її вибуття став головою колгоспного двору (а.с.20), що свідчить про те, що спірний житловий будинок було збудовано відповідно до діючого на час його будівництва законодавства, а право власності на нього у ОСОБА_2 як голови колгоспного двору виникло згідно записів в по господарській книзі Військової сільської ради відповідно до вимог ст.120 ЦК України 1963 року, який був чинним на вказаний вище період, так як порядок реєстрації житлових будинків на той час було передбачено лише у містах і селищах міського типу відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. В той же час, облік приналежності житлового будинку певному господарству здійснювався згідно Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5 та 12 травня 1985 року за №5-24-26, відповідно до яких визначався тип господарства, його голова та члени. Згідно ст.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящихся, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, передбачалось, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходився в сільському населеному пункті, могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящихся, які видавались в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах, а вказане свідчить про те, що відсутність на день смерті спадкодавця факту державної реєстрації права власності на нерухоме майно за померлим не свідчить про те, що у нього як голови колгоспного двору не виникло право власності на спірний житловий будинок відповідно до приписів зазначених нормативних актів, оскільки на час виникнення права власності на нерухоме майно за померлим не залежало від державної реєстрації цього права, так як зазначені норми законодавства почали діяти лише з 01 січня 2004 року відповідно до ЦК України 2003 року, а виникало на підставі записів в по господарській книзі відповідної сільської ради.
В послідуючому відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10 лютого 1985 року №136 та Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» згідно рішення виконавчого комітету Солонянської районної ради народних депутатів у Дніпропетровській області №93/2 від 20 квітня 1989 року «Про визнання права власності на житлові будинки» за ОСОБА_2 було визнано право власності на розташований на території Військової сільської ради по АДРЕСА_1 житловий будинок з надвірними будівлями (а.с.25-28), але на день смерті на який ним не було отримано правовстановлюючих документів та не проведено державної реєстрації права власності на нерухоме майно відповідно до вимог діючого на день смерті спадкодавця законодавства (а.с.67).
В послідуючому після смерті спадкодавця згідно рішення виконавчого комітету Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №4 від 02.09.2014 року «Про зміну адреси» (а.с.68) та №6 від 27 березня 2015 року «Про точну адресу» (а.с.23) житловому будинку та присадибній земельній ділянці, які належали на праві власності померлому ОСОБА_2, на підставі технічного паспорту на житловий будинок від 26.06.1989 року було присвоєно точну адресу - з будинку без номеру на будинок АДРЕСА_1, аналогічна адреса присвоєна і присадибній земельній ділянці (а.с.18,19,68,69).
При житті померлим ОСОБА_2 18 вересня 2013 року було складено заповіт, який нотаріально посвідчено за реєстровим №27 секретарем виконкому Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, за яким він в разі своєї смерті заповідав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, тобто позивачці у справі, усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті і на які за законом він буде мати право (а.с.64).
Статтями 1217, 1222 ЦК України 2003 року визначено, що спадкування здійснюється за заповітом чи за законом, а спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст.ст.1268,1269 ЦК України 2003 року спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при цьому спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає її прийняти, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, може подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно померлого, до якого входив в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований на приватизованій земельній ділянці по АДРЕСА_1, у зв'язку з чим за місцем відкриття спадщини за заявою позивача ОСОБА_1 як спадкоємця за заповітом Солонянською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області відкрито спадкову справу №356/2014(а.с.50-77), реєстрація якої в спадковому реєстрі здійснена за №56510906 (а.с.55) та з якої вбачається, що позивачем в установлений законом строк 10 вересня 2014 року було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом, при цьому інший спадкоємець першої черги за законом - дружина померлого спадкодавця - ОСОБА_6 згідно поданої до нотаріальної контори заяви від 10 вересня 2014 року відмовилась від отримання свідоцтва про право власності на ? частину спільного сумісного майна подружжя та від отримання свідоцтва на право на обов'язкову частку як непрацездатній особі (а.с.52).
01 квітня 2015 року державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контор було видано ОСОБА_1 як спадкоємцеві за заповітом свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні на праві власності померлому ОСОБА_2 земельні ділянки за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.2500 га, для ведення особистого селянського господарства - 0.2500 га, які розташовані по АДРЕСА_1, а також на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,7500 га, яка розташована на території Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області.
В той же час, згідно постанови від 15 лютого 2012 року державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутністю виникнення права на нерухоме майно та їх обтяжень на ім'я померлого ОСОБА_2 (а.с.24,77), що свідчить про те, що позивач позбавлений можливості оформити право на спадщину на житловий будинок за заповітом в позасудовому порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а за позивачем необхідно визнати право власності на належний померлому спадкодавцю ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на зазначене нерухоме майно підлягають задоволенню, в зв'язку з чим за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на розташований по АДРЕСА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з житлового будинку - літ.А, навісу - літ.а-1, підвалу - літ.Б, сараю - літ.В, сараю - літ.Г , вбиральні - літ.Д, споруд - №1,2.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216-1223, 1225, 1223, 1224, 1247,1251, 1268-1270, 1273, 1277, 1296-1299 ЦК України 2003 року, ст.ст. 100-104, 120, 563 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до територіальної громади Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачами в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: судя