АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Бартащук Л.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Рейнарт І.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Хоменко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - Шуліки Аліни Володимирівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № k3ХRF702240024 від 23 вересня 2007 року в розмірі 26301,62 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 9034,12 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Шуліка А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні суми та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неправильно застосував положення цивільного законодавства, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи. Посилання суду першої інстанції на ч. 3 ст. 551 ЦК України, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, є не обгрунтованим, оскільки в ході судового розгляду підтверджено невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором та наявність заборгованості.

Зазначає, що як докази по справі, так і судове рішення, містять твердження про те, що сторони дійсно обумовили можливість нарахування пені банком в разі порушення позичальником умов кредитного договору.

Також зазначає, що відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Представник позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належними чином, а тому колегія суддів вважає, можливим розглянути справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 23 вересня 2007 року між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір № k3ХRF702240024, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 5167,30 грн., шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Як вбачається з розрахунку позивача заборгованість відповідача станом на 20 серпня 2014 року становить:

1682,67 грн. заборгованості за кредитом,

7128,27 грн. заборгованості по процентам за користуванням кредитом,

826,80 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом,

21306,17 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором,

500 грн. штраф - фіксована частина,

1228,66 грн. штраф - процента складова та за вирахуванням суми в розмірі 6370,65 грн., яка була стягнута з ОСОБА_2 на користь банку за судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2008 року - становить 26301,92 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені в обсязі, нарахованої позивачем, суд першої інстанції виходив з того, що розмір пені, яка нарахована позивачем за порушення умов договору, становить 21306,17 грн., при цьому сума отриманого відповідачем кредиту становить - 5167,30 грн. Оскільки сума неустойки (пені) значно перевищує розмір збитків, суд зменшив розмір пені за порушення умов договору, привівши її до розміру фіксованої частини штрафу - 500 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначене ст. 610 ЦК України.

Пунктом 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) визначено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

Пунктом 5.3. передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Згідно п. 5.4.Умов, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п. п. 5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 21306,17 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за кредитом та одночасно заявлено вимоги про стягнення штрафу - фіксованої частини в сумі 500 грн. та штрафу - процентної складової в розмірі 1228,66 грн.

Враховуючи, що на підтвердження розміру заборгованості пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості позивачем надано розрахунок, підписаний уповноваженою особою та скріплений печаткою ПАТ КБ «Приватбанк», колегія суддів вважає доведеним розмір заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення.

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 17 липня 2008 року погасила заборгованість за договором у розмірі 1050,56 грн. та 21 липня 2008 року сплатила 13,99 грн., після чого перестала виконувати зобов'язання з погашення кредиту та процентів, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся у вересні 2014 року. Таке затягування звернення до суду з позовом, надало позивачу право заявляти вимогу про стягнення пені в розмірі 21306,17 грн., в той час, коли відповідачем не сплачено заборгованість за кредитом у розмірі 1682,67 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом нарахована у розмірі 7 128,27 грн. При цьому сума отриманого кредиту відповідачем кредиту становила 5167,30 грн.

Конституційний суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.

Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом, та враховуючи положення ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо балансу договірних прав та відносин, колегія суддів вважає розмір пені у 500 грн. таким, що відповідає загальним засадам цивільного судочинства та відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені в повному розмірі у сумі 21306,17 грн.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення відповідно до ст.212 ЦПК України суд першої інстанції оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин ухвалив рішення заявленим позовним вимогам.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - Шуліки АліниВолодимирівни - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: