Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/396/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Мінгазов Р.В.
Провадження №22-ц/778/6191/15 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

Осоцького І.І.

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, який згодом уточнила.

В обґрунтування позову зазначала, що в з 02.07.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

З жовтня 2014 року між ними припинено шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть.

Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з нею. Допомоги на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає.

Враховуючи вищевикладене просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, зареєстрований 02.07.2005 року; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб, зареєстрований 02.07.2005 року Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №507, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, в розмірі 800 грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.02.2015 року та до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, судовий збір у розмірі 487,20 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині визначення розміру аліментів з 800 грн. на 500 грн., в частині позовних вимог про розірвання шлюбу відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 110,112 СК України, виходив з того, що позов є обґрунтованим, в якому позивач посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться .

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

В судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини. Позивачка наполягає на тому, що сім'ю зберегти неможливо, мешкає окремо, просить розірвати шлюб.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, і таким що суперечить інтересам позивача, який має намір створити нову сім'ю.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не надав подружжям строк на примирення є безпідставним, оскільки сам представник відповідача у апеляційному суді посилається на те, що ОСОБА_3 знаходиться за кордом у РФ, що на думку колегії унеможливлює здійснити дії щодо примирення подружжя.

Також судова колегія вважає , що суд першої інстанції розглядаючи справу правильно вирішив спір про стягнення аліментів.

Так згідно до вимог ст..180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про стягнення аліментів правильно враховані зазначені вимоги закону, а також те, що відповідач має нестабільний і нерегулярний дохід. При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції враховані обставини передбачені ст. 182 СК України.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: