Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Стоматов Е.Г. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№333/2933/15-ц
10 листопада 2015 року Справа № 22ц/778/5504/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Кримська О.М.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.08.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк Ренесанс Капітал" (далі-Банк) про визнання правочину недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що 19.03.2014 року між нею та Банком був укладений кредитний договір за яким вона отримала 9999 грн. 17 коп. з виплатою 3,99% річних та сплатою комісії терміном повернення 19.03.2018 року. Договір був вчинений у письмовій формі. Вважає, що спірний договір суперечить чинному законодавству, зокрема він не підписаний банківською установою та не скріплений печаткою й окрім того, їй не надано повної, своєчасної інформації про порядок кредитування, самі умови договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін та є несправедливими. Тому з підстав ст.203,204,207 ЦК, ст..11,18,21,22 Закону України "Про захист прав споживачів" покликав задовольнити заявлену вимогу.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.08.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник заявника прохав скасувати судове рішення, оскільки на його думку, суд неправильно застосував норми матеріального й процесуального права та неправильно визначив обставини справи.

Учасники процесу до суду не прибули. Про час і місце слухання справи повідомлені. Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального й процесуального права.

Згідно вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності із ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/вимог, які встановлені частиною першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Із матеріалів справи видно, що 19.03.2014 року між заявником та Банком був укладений кредитний за яким позичальник отримала 9999 грн. 17 коп. з виплатою 3,99% річних та сплатою комісії терміном повернення 19.03.2018 року (а.с.3).

Заперечення позивача базуються на тому, що згаданий правочин не підписаний фінансовою установою відповідача та відсутня печатка Банку.

В суді першої інстанції була отримана завірена копія спірного договору і із якого слідує, що кредитний договір підписаний уповноваженою особою відповідача та скріплений печаткою банку (а.с.27).

З огляду на викладене аргументи позову в цій частині не є переконливими і не можуть прийняті до уваги.

Обов'язки Банку та інформація за договором щодо видачі кредитних коштів визначені на початку договору, зокрема, в інформаційній частині договору зазначені, місце знаходження фінансової установи, предмет договору, порядок повернення кредитних коштів та інші умови договору зафіксовані і у самому тексті договорі, й цей факт позивач засвідчив особистим підписом (а.с.27).

Наведене ілюструє, на безпідставність заяв позивача про невідповідність умов договору закону та вимогам ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно зі ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" (далі-Закон) умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору, які встановлюють жорсткий обов'язок споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання продавцю права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору, визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (ст.10 ЦПК).

Позивач не надав суду взагалі ніяких доказів, які б вказували на обставини які могли перешкодити вчиненню правочину, що приховав відповідач, або які обставини він замовчував, що призвели до обману чи утворення дисбалансу прав та обов'язків сторін не на користь позивача.

У ст.11 п.4 Закону йдеться, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії але лише тоді коли вони не були зазначені у договорі.

Отже, законом передбачено право позичальника, у разі нарахування комісії за користування кредитними коштами, не сплачувати їх, якщо про інше не було домовленості.

За нормами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст.3 ЦК України ). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України ).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

При укладенні договору сторони дійшли згоди про виплату комісії у розмірі 2,5% (п.2.4 Договору)

З огляду на викладене застереження позивача у цій частині та про дискримінацію його прав щодо укладення договору страхування не є прийнятними.

Як ці питання, так і решту обставин справи, яким обґрунтовується позов, суд першої інстанції прийняв до уваги. Підстав передбачених ст.215,203 ч.1 ЦК для визнання укладеного правочину недійсним не має.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.08.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: