АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року про повернення позовної заяви для подачі до належного суду в справі за позовом ОСОБА_1 до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_1 звернулася до судуз позовом довідповідачів Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3про внесення зміндо свідоцтва про правона спадщину.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину - повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати та постановити нову. Вказувала на те, що предметомпозову є внесення змін до свідоцтва про право на спадщину , а тому суд помилково вважав, що такий позов повинен подаватись за місцем знаходження майна, щодо якого позивач просив внести зміни в свідоцтво .

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, яка доводи скарги підтримала, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що земельна ділянка, відносно якої позивач просив внести зміни в свідоцтво, знаходиться на території Фастівського району Київської області, що не відноситься до Деснянського району м.Києва.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка в позовній заяві просила суд:

Зобов'язати нотаріуса п'ятнадцятої державної нотаріальної контори внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 23.12.2008 року на спадкоємця, ОСОБА_3, визнавши за нею та сестрою ОСОБА_3 по Ѕ частині спадкового майна, а саме земельної ділянки площею 3,2673 гектарів, яка розташована на території Паляничинської сільської ради, Фастівського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зобов'язати нотаріуса п'ятнадцятої державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину у розмірі Ѕ частини спадкового майна, а саме земельної ділянки, площею 3,2673 гектарів, яка розташована на території Паляничинської сільської ради, Фастівського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зобов'язати нотаріуса п'ятнадцятої державної нотаріальної контори видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину у розмірі Ѕчастини спадкового майна, а саме земельної ділянки, площею 3,2673 гектарів, яка розташована на території Паляничинської сільської ради, Фастівського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В даному випадку спір стосується визначення часток та отримання правовстановлюючого документу з відповідними частками на нерухоме майно - земельну ділянку, а тому суд першої інстанції вірно застосував правила ст. 114 ЦПК України, яка регулює правила виключної підсудності у цивільних справах щодо нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа повинна розглядатися в Деснянському районному суді м. Києва, оскільки в позовній заяві не ставиться питання про визнання за ОСОБА_1 чи за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, позивачем заявлено вимоги, щодо видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке знаходиться на території Паляничинської сільської ради, Фастівського району Київської області, а тому відповідно до ст. 114 ЦПК України справа не підсудна Деснянському районному суді м. Києва.

Посилання позивачки на те, що вона зверталась до Фастівського районного суду Київської області з аналогічним позовом, про те суд повернув позовну заяву для подачі її до належного суду, не впливає на правильність ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року. Як пояснила в судовому засіданні позивач, вона не оскаржувала ухвалу Фастівського районного суду Київської області .

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду першої інстанції не впливають.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: Судді: