АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Шкоріної О.І.

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.І.,

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника заінтересованої особи - ОСОБА_1

представників позивача - ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_5 про визнання недієздатною ОСОБА_4 та встановлення над нею опіки, заінтересована особа - орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, -

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою, в якій просить суд визнати недієздатною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є матір'ю заявниці. Заяву обґрунтовувала тим, що ОСОБА_4 страждає на психічне захворювання, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв»язку з чим просила суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_4 недієздатною та призначити її опікуном останньої.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21 березня 2014 року заяву ОСОБА_5 задоволено.

Визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною.

Установлено над ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, опіку призначено ОСОБА_5, її опікуном.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_4, не повідомивши її про день та час розгляду справи, чим були порушені права останньої. Крім того, на думку апелянта суд неповно з»ясував обставини справи та не надав належної оцінки судово-психіатричній експертизі, висновки якої викликають сумніви.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представники ОСОБА_5 - ОСОБА_2,ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю ОСОБА_5, та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 27 від 14 січня 2014 року ОСОБА_4 страждає стійким хронічним психічним розладом: судинна деменція (МКХ-10: F01), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує встановлення опіки.

Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з поданням № 105/01-3036/В-12 від 25.11.2013 року, в якому просив суд призначити ОСОБА_5 опікуном ОСОБА_4 Будь-яких перешкоди щодо призначення опікуном ОСОБА_5 немає.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив із доведеності обставин, на які посилалась заявник в обґрунтування своїх вимог.

Такий висновок суду першої інстанції грунтується на обставинах справи та відповідає вимогам матеріального закону.

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення ж дій та (або) керувати ними

Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.3 ст..237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім»ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Матір»ю ОСОБА_6 є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.9).

Звертаючись з заявою до суду ОСОБА_5 вказувала на те, що її мати внаслідок хронічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ним, на підтвердження чого надала до заяви направлення КМКЛ № 12 до Печерського ПНД ОСОБА_4 та направлення лікаря Київського міського ПНД № 2 на госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричної лікарні ( а.с.4,5).

Додані до заяви ОСОБА_5 документи були достатніми для призначення у цій справі судово-психіатричної експертизи , що є по суті обов»язковим у цій категорії справ.

За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 27 від 14 січня 2014 року ОСОБА_4 страждає стійким хронічним психічним розладом: судинна деменція (МКХ-10: F01), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує встановлення опіки.

Зі змісту акту судово-психіатричної експертизи № 27 убачається, що експертиза проведена відносно ОСОБА_4, 1938 року народження, тоді як суд ухвалив рішення відносно ОСОБА_4, 1939 року народження.

Дані обставини, на які посилався в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, як на підставі для скасування оскаржуваного рішення, викликали сумніви в правильності висновків експертизи, у зв»язку з чим у справі була призначена повторна амбулаторна судово-психіатрична експертиза

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово- психіатричної експертизи № 663 від 04 серпня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час страждає стійким хронічним розладом у вигляді Судинного слабоумства (F 01.3), яке було констатовано в медичній документації підекспертної літом 2013 року. ОСОБА_4 за своїм психічним станом у даний час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Даний стан відмічався у неї, згідно відомостей з медичної документації під експертної, з літа 2013 року; ОСОБА_4 за своїм психічним станом потребує встановлення над нею опіки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною є правильним.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_4 протягом 2013 року приймала участь у розгляді іншої справи, зверталася до нотаріальної контори, що, на думку апелянта, свідчить про її повну дієздатність, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення , оскільки такі обставини не спростовують висновків експертиз, проведених у цій справі.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи у відсутність ОСОБА_4 також не можуть прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки явка особи, щодо якої розглядається справа, не є обов»язковою. В суді апеляційної інстанції інтереси ОСОБА_4 представляв адвокат на підставі укладеного між сторонами договору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_4, - відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: