Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України/

05 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпропетровський коледж культури і мистецтва» ДОР про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про зобовязання відповідача виплатити їй заробітну плату за надурочну роботу в 2012 році за 17 годин в подвійному розмірі та за надурочну роботу у 2013 році за 182 години в подвійному розмірі з урахуванням індексації. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 13 грудня 2012 року по 19 січня 2015 рік вона працювала у відповідача на посаді сторожа. Так, відповідачем не було виплачено за 2012 та 2013 рік заробітну плату за понадурочну роботу, тому просила суд стягнути на її користь заробітну плату за понадурочний час в подвійному розмірі з урахуванням індексації.

В судове засідання позивач не з*явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з*явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином причин неявки суду не повідомив.

Відповідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується .

Згідно зі ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що в період з 13 грудня 2012 року по 19 січня 2015 рік ОСОБА_1 працювала у відповідача на посаді сторожа, що підтверджується копією трудової книжки /а.с.6-8/.

Згідно довідки Комунального закладу «Дніпропетровський коледж культури і мистецтва» ДОР від 18 лютого 2015 року ОСОБА_1 працювала в період з січня 2013 року по грудень 2013 рік 182 години понад встановлену норму /а.с. 9/.

Стаття 94 КЗпП України передбачає, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 106 КЗпП України, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно ст.1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У відповідність до ст.2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати:

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобовязання відповідача виплатити їй заробітну плату за надурочну роботу в 2013 році за 182 години, в подвійному розмірі годинної ставки з урахуванням індексації обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно зобовязання відповідача виплатити ОСОБА_2 їй заробітну плату за надурочну роботу в 2012 році за 17 години, в подвійному розмірі годинної ставки з урахуванням індексації, суд вважає за необхідне відмовити оскільки позивачем не надано належних доказів стосовно існування надурочних годин в 2012 році.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дніпропетровський коледж культури і мистецтва» ДОР про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Комунальний заклад «Дніпропетровський коледж культури і мистецтва» ДОР сплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату за надурочну роботу в 2013 році за 182 години, в подвійному розмірі годинної ставки з урахуванням індексації.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Комунального закладу «Дніпропетровський коледж культури і мистецтва» ДОР на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова