Єдиний унікальний номер 235/4901/15-ц Номер провадження 22-ц/775/977/2015
Головуючи у 1 інстанції Хмельова С.М. Єдиний унікальний номер 235/4901/15-ц
Доповідач Жданова В.С. номер провадження 22-ц/775/977/2015р
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів : Санікової О.С., Постолової В.Г.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про розірвання трудового договору,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову до ТОВ «Красноліманське» про розірвання трудового договору.

ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що такі обставини як припинення господарської діяльності підприємством, порушення кримінального провадження у зв»язку з озброєним захопленням підприємства та обставини непереборної сили, на які послався суд, не можуть порушувати його право на розірвання трудового договору. Зазначає, що по справі існує достатньо доказів на підтвердження того, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах, підприємство не ліквідовано, тому він повинен бути звільненим за власним бажанням з 27.04.2015 року.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з кримінального провадження за ст.. 341 КК України від 1.09.2014 р до ЄРДР внесені відомості стосовно того, що 05.09.2014 року невстановленими особами здійснено захват адміністративної будівлі ДП «Вугільна компанія « Краснолиманська», розташованої в м. Родинське. Факт настання обставин непереборної сили / форм-мажорних обставин/ підтверджений Сертифікатами /висновками/ Торгово-промислової палати України №13248 від 04.11.2014 р. та №2024 від 01.12.2014 р. які стосуються дотримання норм законодавчих актів України. Лист позивача від 25.04.2015 року із заявою про його звільнення з 27.04.2015 за власним бажанням відповідач не отримував. Трудових договір це угода між працівником і власником підприємства і його припинення можливо з підстав, передбачених нормами КЗпП України.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник відповідача просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав .

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при звіренні до суду невірно обрано спосіб захисту своїх трудових прав ,оскільки трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства і його припинення можливе з підстав, передбачених КЗпП України. Звільнення з підстав , передбачених ст.. ст..36,38 КЗпП України передбачає подання заяви робітником, яка в даному випадку від позивача до адміністрації підприємства не надходила.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого трудового законодавства.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У зв'язку із цим і угода про припинення трудового договору згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України укладається між сторонами трудового договору, яким є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, а рішення про розірвання трудового договору приймається власником або органом управління підприємства, установи, організації, який наділений такими повноваженнями

Відповідно до вимог ст. 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу з поважних причин, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

При звернені до суду позивач надав копію заяви про звільнення від 25.04.2015 року, яка була направлена відповідачу поштою / а.с. З /, проте, вказана заява не була відповідачу вручена та повернута . / а.с. 5 / Таким чином, до цього часу від позивача ОСОБА_2 до роботодавця заяв про звільнення за власним бажанням не надходило.

Відповідно до діючих норм трудового законодавства роботодавець не може здійснити звільнення робітника за ст.. ст.. 36 п.1, ст.. 38 КЗпП України без його / робітника / заяви.

Частиною 1 ст. 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розірвання трудового договору за рішенням суду не відповідає положенням ст. 16 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що призвели до неправильного вирішення спору.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам ст.. ст.. 213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий судді :