Справа № 535/789/15-ц
Провадження № 2/535/354/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року смт. Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - Мальцева С.О., з секретарем судового засідання - Білик Н.О., за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Котельва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним, право власності на нерухоме майно, яке складається з: житлового будинку «А1» загальною площею 41,9 кв.м, в тому числі житлової 15,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 23 липня 2012 року між ним та ОСОБА_4 був укладений попередній договір з передачею платежів за житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, відповідно до якого він отримав від нього кошти в сумі 16000 грн. в рахунок оплати за вище вказаний житловий будинок, дана сума є повною вартість за дане нерухоме майно.

Зазначив, що всі витрати пов'язані з оформленням документів на цей будинок покладалися на нього, що підтверджується ч.2 п.г вище вказаного договору. Відповідно до ч.2 п.а договору договір купівлі - продажу має бути укладено не пізніше 23 липня 2013 року. Продовження строку для укладення договору купівлі-продажу допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яке має бути оформлено письмовим договором про це, але без його нотаріального посвідчення. Оскільки після укладення попереднього договору з передачею платежів і до дня смерті ОСОБА_4 тяжко хворів і постійно знаходився на стаціонарному лікуванні, вони не змогли з ним укласти договір купівлі-продажу вище вказаного нерухомого майна, але вони в усній формі домовилися про продовження строку укладення договору купівлі-продажу.

Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.Відповідно до ст.1261, ст. 1268,1269 Цивільного кодексу України син померлого, ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 та прийняв спадщину після смерті свого батька.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_4 він не може оформити право власності на придбаний ним житловий будинок. Всі істотні умови договору ними виконані, вони домовились про ціну житлового будинку та ОСОБА_4 передав йому правовстановлюючий документ на нерухоме майно, зробив на нього довіреність на продаж вище вказаного нерухомого майна, яка посвідчена 23.07.2012 року приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_5

Оскільки відповідач став спадкоємцем першої черги на майно померлого і прийняв після смерті ОСОБА_4 спадщину він звернувся до нього з проханням укласти із ним договір купівлі - продажу вище вказаного майна, але останній відмовився і перестав відповідати на телефонні дзвінки, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки іншим чином визнати за ним право власності на житловий будинок неможливо.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, навели доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі, так як не може прибути у судове засідання у зв'язку з сімейними обставинами. Не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши подані ними письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких гуртуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які зводяться до т а к о г о.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 635 цього визначено, що Попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Частиною 1 статті 546 даного Кодексу передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Розглядом справи установлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.07.2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали попередній договір з передачею платежів (а.с. 11).

Згідно п. 1 даного Договору сторони зобов'язалися продати та купити житловий будинок з господарчими спорудами за номером 129, який розташований по АДРЕСА_1

Сума договоруу купівлі-продажу житлового будинку становила 16000 грн., які ОСОБА_1 на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу передав ОСОБА_4

При цьому, сторони домовилися, що договір купівлі-продажу житлового будинку має бути укладеним та нотаріально посвідчено не пізніше 23.07.2013 р. (п. 2а Договору).

Однак, сторонами правочину договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку у визначений термін не було укладено, в тому числі такий строк не було ними продовжено для укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, як - то було передбачено у договорі.

Судом, обставин щодо ухилення або відмови від укладення договору купівлі - продажу житлового будинку з боку ОСОБА_4 або позивача не установлено.

Отже, дія попереднього договору в зв'язку з наведеними вище обставинами припинилася.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 54-57).

Матеріали справи свідчать, що після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями є ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Клопотань від позивача та його представника щодо залучення ОСОБА_6, в якості відповідача не надходило.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 заявив позов з підстав невизнання його права власності на підставі статті 392 ЦК України, з чим фактично пов'язує і обставини даної справи.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Доказів про право власності на спірний житловий будинок ОСОБА_1 та його представником, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, не надано.

Тобто, позивачем у позовах про визнання права власності може бути лише особа, яка вже є власником.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник пояснили, що фактично вважають позивача власником спірного житлового будинку на підставі попереднього договору з передачею платежів.

Такі доводи позивача та його представника, суд не приймає, оскільки вони суперечать правовим положенням щодо набуття та визнання права власності на житловий будинок, так як визнання права власності на житловий будинок на підставі раніше укладеного попереднього договору з передачею платежів не передбачено діючим цивільним законодавством.

З огляду на те, що кошти були сплачені в рахунок оплати ціни за договором купівлі-продажу, однак такий у встановлений сторонами строк укладений не був, а дія попереднього договору в зв'язку з цим припинилася, то у сторін виник обов'язок по їх поверненню, оскільки підстави на якій вони були набуті, відпали.

Правовою нормою, яка регулює повернення коштів за цих обставин є частина 1 статті 1212 ЦК України, за ознаками: особа зобов'язана повернути майно (гроші) і тоді коли підстави, на якій вони були набуті, згодом відпали.

Оскільки ОСОБА_4 помер, то відповідно до статей 1218 та 1231 ЦК України спадкоємці: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 несуть відповідальність в межах спадкового майна, а тому позивач ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом до спадкоємців з приводу стягнення суми авансу.

Таким чином, з'ясувавши вище вказані обставини справи під час розгляду справи, суд вважає, що визнання позову ОСОБА_3 суперечить закону.

Відтак, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та статей 392, 546,570,626,635,1218,1231 ЦК України, керуючись статтями 174, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок «А1» загальною площею 41,9 кв.м, в тому числі житлової 15,5 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право на його оскарження протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовити та оголосити протягом п'яти днів.

Суддя: С.О. Мальцев