441/969/15-ц 2/441/464/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.08.2015 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Українець П.Ф.,
з участю секретаря Боднар Ю.М.,
представника ВДВС ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Львівської області про стягнення індексованої суми заборгованості та моральної (немайнової) шкоди, суд -
ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом, просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 індексацію завданої йому шкоди в розмірі 15 978 грн. 24 коп.
Вимоги мотивував тим, що 23.12.2011р. рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. з ОСОБА_3 стягнуто в його користь матеріальну шкоду спричинену внаслідок затоплення квартири у результаті гасіння пожежі, моральну шкоду, витрати за надання юридичної допомоги та на ІТЗ, всього 9 120 грн. Означене рішення набрало законної сили 26.01.2012р. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, однак до цього часу судове рішення не виконано у звязку з відсутністю у ОСОБА_3 коштів та майна. З огляду на ту обставину, що відповідачка не відшкодовує завдану шкоду, просить стягнути з неї індексовану суму шкоди з урахуванням інфляції за період з лютого 2012р. по травень 2015р. в сумі 15 978 грн. 24 коп.
В судовому засіданні ОСОБА_2 позов уточнив, просив також про стягнення з ОСОБА_3 3 000 грн. моральної шкоди мотивуючи тим, що через протиправні дії останньої має погіршення неврологічного стану здоровя, коливання артеріального тиску, головокружіння, а також вчиненням повторного залиття відповідачкою його квартири (27.03.2013р. і 23.06.2015р.) та необхідністю в коштах на проведення ремонту.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи (а.с. 27-28), причини неявки суду не повідомила, а тому, згідно з ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, проти чого у заяві не заперечив позивач.
Представник відділу державної виконавчої служби Городоцького РУЮ Львівської області ОСОБА_1 при вирішенні спору покладається на думку суду.
Заслухавши позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд частково задоволює позов.
За положенням ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Так, рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23.12.2011р. стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 7 700 грн. матеріальної шкоди спричиненої внаслідок затоплення квартири у результаті гасіння пожежі, 1 000 грн. моральної шкоди, 300 грн. витрат за надання юридичної допомоги та 120 грн. витрат на ІТЗ, а всього 9 120 грн.
Вищевказане рішення набрало законної сили 26.01.2012р., а 27.01.2012р. за заявою ОСОБА_2 видано виконавчий лист на виконання означеного рішення.
Постановою державного виконавця відділу ДВС Городоцького РУЮ Львівської обл., в останнє від 19.06.2014р. (а.с.-37) на підставі виконавчого листа Городоцького районного суду Львівської обл. від 27.01.2012р. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 9 120 грн.
ОСОБА_2 покликається про те, що вищеозначене рішення суду не виконується, грошові кошти в сумі 9 120 грн., що підлягають стягненню з ОСОБА_3 до цього часу не виплачені, тому просить про стягнення індексованої суми шкоди з урахуванням інфляції за весь час прострочення, за період з лютого 2012р. по травень 2015р. в розмірі 15 978 грн. 24 коп., посилаючись на довідку Головного управління статистики у Львівській області.
Згідно долученої позивачем довідки Головного управління статистики у Львівській області №05-04/303 від 26.06.2015р. (а.с.-3) індекс інфляції за період з лютого 2012 року по травень 2015 року склав 175,2 %, індексування суми 9 120 грн. з урахуванням інфляції за означений період розраховано як 9 120*175,2/100=15 978 грн. 24 коп.
Однак, ОСОБА_2, закладаючи вимоги про стягнення індексованої суми з урахуванням інфляції в розмірі 15 978 грн. 24 коп., що регулюється положеннями ст. 625 ЦК України, посилається на ст. ст. 1166, 1192 ЦК України, які регулюють загальні положення про відшкодування шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Між тим, із Аналізу Верховного Суду України від 01.07.2014р. «З практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві» убачається, що статтею 625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. З рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.
Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди.
Аналогічну позицію з вказаного питання висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 10-74/0/4-13 від 16 січня 2013 р.
За наведеного, підстав для задоволення позову в частині відшкодування індексованої суми шкоди в розмір 15 978 грн. 24 коп. суд не убачає, оскільки правовідносини між сторонами по справі виникли у звязку з завданням шкоди, і на них ч. 2 ст. 625 ЦК України, не поширюється.
Також, позивач заклав вимогу про стягнення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 3 000 грн., мотивуючи погіршенням неврологічної симптоматики, коливанням артеріального тиску, постійними переживаннями, боязню повторного інсульту.
В судовому засіданні ОСОБА_2 ці вимоги підтримав з мотивів наведених у заяві від 03.08.2015р. (а.с.-25) пояснив, що ОСОБА_3 з часу постановлення рішення суду, коштів у сумі 9 120 грн. не відшкодувала, а тому він, інвалід І групи, особа пенсійного віку, змушений був неодноразово звертатись в органи, що здійснюють виконання рішень судів (а.с.-31-37), що мало наслідком зміну звичного способу його життя.
За положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України та інших норм законодавства, моральна (немайнова) шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з'ясувати: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
ОСОБА_3 не виконує обовязків, покладених на неї рішенням суду, дає безпідставні обіцянки сплатити борг (а.с.-24), допускає повторне затоплення квартири ОСОБА_2 (а.с.-29-30), така її протиправна поведінка свідчить про байдуже ставлення до особи похилого віку, інваліда І групи, і може мати наслідком, коливання артеріального тиску, головокружіння, нудоту, переживання, погіршення неврологічної симптоматики позивача. Крім того, суд бере до уваги й ту обставину, що позивач, через неправомірну поведінку відповідачки, змушений був звертатися за захистом своїх прав до суду.
Однак, беручи до уваги майновий стан ОСОБА_3, наявність у неї інших зобовязань по рішеннях суду (а.с. 38, 39) та враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд, з урахуванням перенесених позивачем моральних страждань, співмірності правопорушення до суми моральної (немайнової) шкоди приходить до переконання про стягнення з відповідачки 2 000 грн. моральної шкоди і вважає, що таке буде достатнім для відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої позивачу.
В порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору.
За наведеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 11, 23, 625, 1167 ЦК України, суд -
позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (прож. ІНФОРМАЦІЯ_1 Львівської обл.) в користь ОСОБА_2 (прож. ІНФОРМАЦІЯ_2 Львівської обл.) 2 000 грн. моральної (немайнової) шкоди.
В задоволенні решти вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовити, за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання нею копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 10 днів.
Суддя: