АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №755/10918/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11807/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
30 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Барановської Л.В., Невідомої Т.О. при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - Дзундзи Ольги Володимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року по справі заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року відмовлено Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27.02.2015 року, ухваленого у справі № ІБ-221/15 відносно ОСОБА_4.

В апеляційній скарзіпредставник Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - Дзундза Ольга Володимирівна просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву про видачу виконавчого листа задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що всупереч вимогам ч.1 ст.389-9 ЦПК України, заява розглянута з пропуском процесуальних строків, визначених законодавством. Крім того, суд невірно застосував Закон України «Про третейські суди» та встановив, що справа третейського суду за вказаним позовом є справою про захист прав споживача, яка виключена з компетенції третейського суду. Посилається також, що суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що третейське застереження, за яким Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків розглядалася справа, є нікчемним.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, представник позивача в апеляційній скарзі просив проводити розгляд справи у судовому засіданні без його участі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором від 21 жовтня 2013 року в сумі 30 473,09 грн. та витрати по оплаті третейського збору в розмірі 95 грн. (а.с.4).

Пунктом п. 5.4. кредитного договору сторонами було визначено третейське застереження, відповідно до якого всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

У травні 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що справа, в якій ухвалено рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків, не підвідомча третейському суду відповідно до п. 14 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про третейські суди» сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду.

Порядок та підстави видачі виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 2 розділу VІІ-1 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 389-7 ЦПК України, питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

За умовами п.2 ч.1 ст. 389-10 ЦПК України, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Згідно ст. 1 Закону України «Про третейські суди» та ст. 17 ЦПК України, сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Ці випадки зазначені в ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, ухвалено 27 лютого 2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Суд першої інстанції встановивши, що спір, який виник між сторонами, є спором щодо захисту прав споживачів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, оскільки справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

З огляду на зазначене, посилання апелянта про те, що правовідносини, що склалися між сторонами не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними.

Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Підстав для скасування ухвали з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,312,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - Дзундзи Ольги Володимирівни відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-