Справа № 306/3510/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.,

при секретарі: Маринець Д.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 24 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Свалявського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позовну вимогу обґрунтовано тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2000 по 20.03.2013 року.

За час перебування в шлюбі її колишній чоловік оформляв спадщину і в травні 2011 року вона з власних коштів провела оплату державного мита за оформлення цієї спадщини в розмірі 2769,53 грн.

Так як спадкове майно є індивідуальною власністю кожного з подружжя, то відповідач повинен відшкодувати їй вищевказану оплату.

За таких обставин, посилаючись на ст.ст. 509, 526 ЦК України, просила суд стягнути з відповідача на її користь 2769,53 грн.

Рішенням Свалявського районного суду від 24 вересня 2015 року даний позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції. Зокрема посилається на неналежність та недопустимість доказів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2000 по 20.03.2013 року (а.с.92).

22.01.2010 року Свалявською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 часини житлового будинку за адресою, АДРЕСА_1 (а.с.50).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що майно отримане в спадщину є особистою власністю відповідача, а тому кошти, за які проводилася оплата по оформленню спадщини відносяться до особистої власності того, хто отримує спадщину.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пред'являючи даний позов, ОСОБА_3, як на підставу для його задоволення вказувала на те, що кошти, сплачені нею для оформлення спадщини на чоловіка, в силу чого останній повинен їй такі відшкодувати, посилаючись на приписи ст.ст. 509, 526 ЦК України. Таким чином позивач вважає, що внаслідок сплати нею вказаних коштів у відповідача виникло зобов'язання повернути їй зазначені грошові кошти.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Чинним сімейним законодавством, що регулює майнові права та обов'язки подружжя передбачений лише один випадок виникнення в члена подружжя зобов'язання внаслідок вчинення іншим із подружжя певних дій, а саме договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65 СК України).

Узагальнюючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що обставини, вказані ОСОБА_3 у своєму позові, не можуть бути підставою для виникнення у ОСОБА_2 зобов'язання по поверненню коштів.

При цьому є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що кошти, за які проводилася оплата по оформленню спадщини відносяться до особистої власності того, хто отримує спадщину, оскільки згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, не зважаючи на те хто насправді був платником зазначених коштів (в матеріалах справи наявні суперечливі докази щодо даної обставини, а доводи апеляційної скарги в цій частині не є безпідставними), вказана сума не підлягає поверненню іншим із подружжя, а відтак пред'явлений ОСОБА_3 позов є безпідставним та не ґрунтується на нормах матеріального права, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову

Згідно ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір понесений останнім за подачу апеляційної краги в розмірі 268,18 грн..

Керуючись ст.ст. 11, 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 24 вересня 2015 року скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень18 (вісімнадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді