У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого:Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «ІмексБанк» (далі - ПАТ «ІмексБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 319,00 грн, посилаючись на порушення умов, передбачених договором про надання кредиту з боку відповідача. З урахуванням того, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав, позивач просив суд стягнути з нього заборгованість у розмірі 22 319,00 грн, із яких 15 421,65 грн заборгованість за кредитом, 1 584,96 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 112,39 грн комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку, 3 200,00 грн штраф.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 22 319,00 грн, що складається з: заборгованість за кредитом - 15 421,65 грн; заборгованість по сплаті відсотків - 1 584,96 грн; комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку - 2 112,39 грн; штраф - 3 200,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 16 cічня 2013 року між ПАТ «ІмексБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 999-00038856, на підставі якого банком був наданий позичальникові овердрафт за допомогою платіжної картки VISA, з максимальною сумою заборгованості 18 000,00 грн, зі сплатою 19 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 15 січня 2016 року. 16 січня 2013 року між банком та позичальником укладений договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи.

Згідно з п. 6.17 вказаного договору позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно комісію за розрахункове обслуговування поточного рахунку. Загальна сума щомісячного платежу по вищезазначеним зобов'язанням визначена в додатку № 1 до договору кредиту.

В п. 4.9. кредитного договору встановлена відповідальність позичальника за повне або часткове прострочення повернення кредиту (овердрафту) та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором у вигляді обов'язку сплатити банку штраф у розмірі - 200,00 грн за перший прострочений платіж, та 500,00 грн за кожний наступний прострочений поспіль платіж.

Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 11 січня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 22 319,00 грн, із яких 15 421,65 грн заборгованість за кредитом, 1 584,96 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 112,39 грн комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку, 3 200,00 грн штраф.

В матерілах справи містяться квитанції № 43062 та № 205259 від 20 березня 2014 року якими були внесені відповідачем кошти на погашення штрафів по кредитному договору 4 400,00 грн та 4 300,00 грн на погашення заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, не перевірив надані відповідачем докази, щодо сплати 20 березня 2014 року коштів, які були спрямовані на погашення штрафів та заборгованості по кредитному договору, що значно змінило розмір стягуваної суми.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд надав неналежну оцінку доводам апеляційної скарги щодо перерахованих коштів, оскільки зарахувавши їх було змінено .

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук