Номер провадження: 22-ц/785/2890/15
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Желєзнову В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 30 листопада 2011 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нотаріально посвідчено 19 серпня 2010 року договір позики грошових коштів в сумі 1025440,00 грн., еквівалентних 128180,00 доларів США, на строк до 19 листопада 2010 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір від 19 серпня 2010 року, за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Посилаючись на неповернення позики, ОСОБА_3 просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу за початковою ціною предмета іпотеки 1025440,00 грн., стягнути судові витрати (т.1 а.с.2-4).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2012 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (т.1 а.с.57-60).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2012 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.96).

Відповідач ОСОБА_4 при розгляді справи в загальному порядку позов ОСОБА_3 не визнала, звернувшись 15 жовтня 2012 року до суду із зустрічним позовом, після уточнення вимог просила договір позики від 19 серпня 2010 року та іпотечний договір від 19 серпня 2010 року визнати недійсними (т.1 а.с.107-110, 132-136, 211-214).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 1 жовтня 2013 року позов ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічний позов ОСОБА_4. про визнання недійсними договору позики та іпотечного договору залишено без розгляду (т.1 а.с.231).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2013 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 1 жовтня 2013 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.265-266).

При новому розгляді справи позивач ОСОБА_3 в особі представника вимоги підтримав, відповідач ОСОБА_4 в особі представника позов не визнала, третя особа ОСОБА_5 в особі представника підтримала позивача.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року позов ОСОБА_3. задоволено (т.2 а.с.79-82).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду апелянт мотивувала неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

За договором дарування, посвідченим 14 травня 2003 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюком В.М., зареєстрованим в реєстрі за №2375, ОСОБА_4 набула у власність квартиру АДРЕСА_1. Державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на нерухоме майно проведена 27 травня 2003 року (т.1а.с.16,17,18).

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики грошей, за яким ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 суму в розмірі 1025440,00 грн. (один мільйон двадцять п'ять тисяч чотириста сорок гривен), що в еквіваленті за домовленістю сторін становило 128180,00 доларів США (сто двадцять вісім тисяч сто вісімдесят доларів США). Договір посвідчено 19 серпня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстровано в реєстрі за №2595. За умовами договору позику видано без нарахування відсотків, договір не пов'язаний зі здійсненням підприємницької діяльності сторін (п.1). Суму, зазначену в пункті 1 цього договору, позичальник отримала в повному обсязі від позикодавця до підписання договору (п.2). Строк виплати повної суми боргу до 19 листопада 2010 року, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення до договору підлягають викладенню в письмовій формі та нотаріальному посвідченню (п.3). Повернення позиченої суми грошей повинно бути вчинено в м. Одесі в національній валюті України (гривні) у розмірі, що буде еквівалентно 128180,00 доларам, за курсом, встановленим за домовленістю сторін на день повернення позики, але не менше ніж курс НБУ на день повернення позики (4). Повернення позиченої суми грошей повинно вчинятися щомісячно з 19 по 24 число кожного місяця, починаючи з 19 вересня 2010 року по 19 жовтня 2010 року по 32480,00 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 4060,00 доларів США, решту суми в розмірі 960480,00 грн., що за домовленістю сторін в еквіваленті становить 120060,00 доларів США, до 19 листопада 2010 року (п.5). З метою забезпечення обов'язків за цим договором сторони домовилися укласти іпотечний договір з накладенням заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 (п.13) (т.1 а.с.5).

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, посвідчений 19 серпня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрований в реєстрі за №2597. Іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем зобов'язань за посвідченим 19 серпня 2010 року приватним нотаріусом Чужовською Н.Ю., зареєстрованим за реєстровим №2595 договором позики грошей в сумі 1025440,00 грн., що за домовленістю сторін еквівалентно 1128180,00 доларів США (п.1.1). Предметом іпотеки за договором є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого 14 травня 2003 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюком В.М. за реєстровим №2374 (п.2.1.1). Сторони оцінили предмет іпотеки за згодою з урахуванням ринкових цін в 1025440,00 грн., погодивши при цьому, що ця вартість предмета іпотеки є умовною вартістю предмета іпотеки на момент передачі його в іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у випадку примусового стягнення (виконавчий напис, судове рішення) буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на аналогічне предмету іпотеки майно на момент його реалізації (п.2.2). Іпотекодержатель має право у випадках та в порядку, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки (п.5.1.1). Зобов'язання, що забезпечене предметом іпотеки, вважається виконаним в повному обсязі якщо іпотекодавцем фактично повернуті грошові кошти в повному обсязі відповідно до умов основного зобов'язання (п.6.1). Звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає здійсненню одним з таких способів за вибором іпотекодержателя: 1) за рішенням суду; 2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; 3) шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя (6.2). Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі передбачає, що у разі виникнення в іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до статті 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечені іпотекою фактичні вимоги шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі покупцю на підставі договору (правочину) купівлі-продажу в рахунок виконання зобов'язань та/або інших фактичних вимог (п.п.6.7, 6.7.1, 6.7.1.1). Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між сторонами або на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижче ніж 1025440,00 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 128180,00 доларів США (п.6.7.1.5) (т.1 а.с.9-14).

3 жовтня 2011 року ОСОБА_3 надіслано ОСОБА_4 вимогу щодо порушення строків повернення позики та погашення заборгованості за договором позики грошей до 7 листопада 2011 року (т.1 а.с.7,8).

30 листопада 2011 року ОСОБА_3 пред'явлено до суду позов до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу. Вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки обгрунтовано не поверненням суми позики (т.1 а.с.2-4).

Ухвалюючи рішення на підставі вищевказаних фактичних даних, суд першої інстанції визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, встановив обставини, що мають значення для справи. При задоволенні вимог суд виходив з отримання 19 серпня 2010 року ОСОБА_4 у власність за нотаріально посвідченим договором позики грошей в сумі 1025440,00 грн., що в еквіваленті становило 128180,00 доларів США; обов'язку ОСОБА_4 повернути суму позики до 19 листопада 2010 року; відсутності доказів повернення позики; права ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого іпотечного договору з огляду на невиконання основного зобов'язання за договором позики грошей одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, звернувши стягнення на предмет іпотеки в обраний ним як іпотекодержателем спосіб, а саме шляхом продажу ним предмета іпотеки за початковою ціною 1025440,00 грн. для погашення заборгованості ОСОБА_4 в сумі 1025440,00 грн. Висновки суду щодо невиконання ОСОБА_4 основного зобов'язання по поверненню суми позики в обумовлені договором позики грошей сумі та строки, право ОСОБА_3 звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу такого відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, договір позики грошей та іпотечний договір недійсними не визнано, такі посвідчено нотаріально, підписано сторонами, відповідно, кожен зі сторін розумів умови договорів, достовірно знав свої права та обов'язки. Апелянт ОСОБА_4 не заперечує отримання за договором позики грошових коштів в сумі, еквівалентній за домовленістю сторін 128180,00 доларів США, із забезпеченням повернення коштів іпотекою належного їй на праві власності нерухомого майна. За змістом договору позики, така підлягала поверненню до 19 листопада 2010 року, будь-які письмові зміни чи доповнення до договору щодо строків та умов повернення позики сторони нотаріально не посвідчували. ОСОБА_4 не заперечує, що позику повністю не повернуто. Отже, забезпечене предметом іпотеки зобов'язання за договором позики грошей в силу фактичного не повернення грошових коштів в повному обсязі є таким, що не виконано у повному обсязі. За таких обставин, у сенсі положень п.п.6.1,6.2 іпотечного договору ОСОБА_3 з огляду на не виконання основного зобов'язання правомірно реалізував належне йому як іпотекодержателю право звернення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог по поверненню суми позики.

Апелянт ОСОБА_4 посилається на повернення частини позики, а саме коштів в сумі 47569,00 доларів США, надає розписки від імені ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, що містять записи про отримання від неї коштів у період з вересня 2010 року по лютий 2011 року (т.1 а.с.119,120,195). Розписки в оригіналі досліджено в суді апеляційної інстанції, однак ким саме розписки написано, за що вказані в них кошти було отримано особами, від імені яких розписки складено, встановити не надалося за можливе. Громадянин США ОСОБА_3, громадянин США ОСОБА_10, ОСОБА_9 знаходяться за межами України. Судом апеляційної інстанції вживались заходи для виклику цих осіб в якості свідків, однак забезпечити їх явку не надалось за можливе, рівно як і провести почеркознавчу експертизу розписок через відсутність цих осіб в Україні, неможливості відібрання експериментальних зразків почерку та підписів, зібрання вільних зразків тощо (т.2 а.с.141-143, 150-151, 162-166, 169-170, 185-186, 196-197). Представник ОСОБА_3, діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності, заперечує повернення ОСОБА_4 позики, не визнає передання ОСОБА_4 будь-яких коштів в рахунок повернення позики, тим паче заявлених 47569,00 доларів США, написання розписок тощо (т.2 а.с.156-167, 188-192). Зі змісту розписок не вбачається, що кошти зазначеними в розписках особами отримано в рахунок саме повернення позики за нотаріально посвідченим 19 серпня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договором позики грошових коштів. Суду не надано доказів (довіреностей) уповноваження ОСОБА_3 ОСОБА_9 чи ОСОБА_10, чи інших осіб на отримання від його імені від ОСОБА_4 коштів в рахунок позики.

Посилання апелянта ОСОБА_4 на не повернення позики в строк в силу не перебування ОСОБА_3 в Україні не приймаються. ОСОБА_4 відсутність позикодавця (кредитора) в Україні в період обумовленого договором позики строку повернення позики з 19 серпня 2010 року по 19 листопада 2010 року не доведено. Крім того, саме по собі перебування кредитора за межами України не лише не звільняє від виконання зобов'язання, а й не може розглядатися як поважність невиконання зобов'язання в строк. Так, стаття 537 ЦК України забезпечує захист інтересів боржника шляхом реалізації права боржника виконати свій обов'язок внесенням належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса в разі, зокрема, відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання, ухилення кредитора від прийняття виконання тощо. Порядок внесення боргу у депозит нотаріуса врегульовано статтями 85, 86 Закону України «Про нотаріат», главою 21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22 лютого 2012 року №296/5. ОСОБА_4 доказів внесення належних з неї ОСОБА_3 коштів у депозит нотаріуса не надала.

За умовами іпотечного договору право ОСОБА_3 на задоволення своїх вимог по поверненню позики шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не ставиться в залежність від не повернення суми позики повністю чи частково. ОСОБА_4 визнала, що основне зобов'язання по фактичному поверненню грошових коштів в повному обсязі нею не виконано й на даний час, відтак, право ОСОБА_3 звернути стягнення на предмет іпотеки апелянтом ОСОБА_4 не спростовано.

Безпідставними є доводи апелянта ОСОБА_4 щодо обумовленого договором позики строку повернення позики. Так, за змістом договору позики грошей, іпотечного договору позика підлягала поверненню з 19 по 24 число кожного місяця, починаючи з 19 вересня 2010 року по 19 жовтня 2010 року по 32480,00 гривен, що в еквіваленті за домовленістю сторін становило 4060,00 доларів США, решту суми в розмірі 960480,00 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становило 120060,00 доларів США, до 19 листопада 2010 року. Наявна в договорі позики грошей описка в році як то «2011» замісять «2010» не змінює строку повернення позики. Строк повернення позики у три місяці підтверджено й заявою нотаріуса Чужовської Н.Ю., яка посвідчувала договори (т.1 а.с.5, 9-14, т.2 а.с.193-194).

Договір позики грошей, іпотечний договір недійсними не визнано, відтак, у вирішенні вимог ОСОБА_3 Є про звернення стягнення на предмет іпотеки суд виходить з дійсності договорів, доводи щодо недійсності договорів не перевіряються, оскільки такі вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції з постановленням за результатами такого розгляду судового рішення.

Відповідно до положень статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Отже, у сенсі положень статті 524 ЦК України національною валютою, яка використовується в обігу в Україні, є гривня, тому зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Водночас Цивільний кодекс допускає можливість визначення грошовий еквівалент в іноземній валюті, тому, в разі прив'язки гривневого еквівалента до іноземної валюти зі зміною курсу валют, відповідно, змінюватиметься й розмір грошового зобов'язання.

За умовами нотаріально посвідченого 19 серпня 2010 року договору позики грошей ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 суму в розмірі 1025440,00 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становило 128180,00 доларів США. Повернення позиченої суми грошей підлягало вчиненню в національній валюті України гривні у розмірі, еквівалентному 128180,00 доларів США за курсом, встановленим сторонами на день повернення позики, але не менше ніж курс НБУ на день повернення позики (п.п.1, 4 договору) (т.1 а.с.5).

Таким чином, з огляду на валюту зобов'язання та грошовий еквівалент такого зобов'язання в іноземній валюті підлягає зміні рішення суду першої інстанції, оскільки суму повернення позики в національній валюті гривні слід визначити в розмірі, еквівалентному 128180,00 доларів США за курсом, встановленим сторонами на день повернення позики ( в даному випадку на день продажу предмета іпотеки на підставі договору (правочину) купівлі-продажу), але не менше ніж курс НБУ на день повернення позики. Курс гривні до іноземної валюти за п'ять років як то за період з серпня 2010 року значно змінився, відтак, 128180,00 доларів США на даний час не є рівними 1025440,00 грн. як грошовому еквіваленту національної валюти.

Обрання способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю. Іпотечний договір містить положення про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі (п.п.6.2, 6.7 договору). Цей спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки передбачає, що у разі виникнення в іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до статті 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечені іпотекою фактичні вимоги шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі покупцю на підставі договору (правочину) купівлі-продажу в рахунок виконання зобов'язань та/або інших фактичних вимог (п.п.6.7, 6.7.1, 6.7.1.1 договору). Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між сторонами або на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижче ніж 1025440,00 грн., що в еквіваленті за домовленістю сторін становить 128180,00 доларів США (п.6.7.1.5 договору) (т.1 а.с.9-14).

Таким чином, зазначення початкової ціни предмета іпотеки на рівні 1025440,00 грн. з огляду на валюту зобов'язання та грошовий еквівалент такого зобов'язання в іноземній валюті не є правильним. Крім того, спір в суді свідчить про відсутність узгодженої сторонами ціни продажу предмета іпотеки, відтак, ціна продажу предмета іпотеки підлягає встановленню на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижче гривневого еквівалента до іноземної валюти 128180,00 доларів США. З огляду на необхідність зазначення ціни продажу предмета іпотеки у відповідності до умов іпотечного договору рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Уточнення розміру невиконаного грошового зобов'язання та ціни продажу предмета іпотеки є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового задоволення позовних вимог та згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України зміни рішення суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат відповідає положенням частини 1 статті 88 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - змінити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.

Звернути за іпотечним договором, посвідченим 19 серпня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за №2597, стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, належну на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого 14 травня 2003 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюком В.М., зареєстрованого в реєстрі за №2375, шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі покупцю на підставі договору (правочину) купівлі-продажу за ціною продажу предмета іпотеки, встановленою на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на рівні, що не нижче гривневого еквівалента до іноземної валюти 128180,00 доларів США, в рахунок виконання зобов'язань по погашенню за договором позики грошей, посвідченим 19 серпня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 2395, суми боргу в національній валюті, еквівалентній 128180,00 доларів США по курсу НБУ на день повернення позики (продажу предмета іпотеки).

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року в частині розподілу судових витрат - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков