Справа № 461/2036/15 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/6349/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Федоришина А.В.

секретаря Куцика І.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування вимоги покликалася на те, що 12.04.2013 року о 14.40 год. на перехресті вул. Кульпарківська-Перфецького у м. Львові, відповідач керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 вчинив ДТП, чим пошкодив автомобіль позивачки марки «Мазда 6», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Також, внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді забою лівого колінного суглобу з наявністю синьовиту у верхньому завороті та тендиопатії медіальної колатеральної зв'язки, синяк на правій половині обличчя, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 15.05.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення.

Вважає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка проявилась у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, зокрема в щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, страху можливого повторення подій, негативних переживаннях, незручностях, що погіршило її морально-психологічний стан.

Крім того, в момент ДТП позивач перебувала на 31-32 тижні вагітності, перенесла фізичний біль, стрес, пережила емоційний стан, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, страху за своє здоров'я та життя майбутньої дитини. Сильне нервове навантаження спровокувало появу втоми, безсоння, занепокоєння, поганий апетит, болі голови, шиї та попереку. Також, відповідачем на сьогоднішній день в добровільному порядку не відшкодовано матеріальної та моральної шкоди.

Просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 в її користь 25000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

Оскаржуваним заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 12500 гривень - компенсації за заподіяну моральну шкоду та 121 гривню 80 копійок - судових витрат.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.08.2015 року, з врахуванням ухвали судового засідання від 03.09.2015 року, заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2015 року по справі № 461/2036/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

З оскаржуваним рішенням не погоджується, оскільки на думку апелянта, належних доказів заподіяння діями відповідача моральної шкоди позивачу не надано. Заявлена моральна шкода є надуманою та не підтвердженою, в тому числі жодними медичними документами.

Покликається також на залишення судом без розгляду позовної заяви ОСОБА_6 до Страхової компанії та відповідача про стягнення завданої шкоди з підстав численних неявок у судове засідання, що на думку апелянта теж вказує на безпідставність задоволення позову про стягнення моральної шкоди.

Просить заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 72,73), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, представник позивача звернувся із клопотанням про відкладення розгляду справи.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, зокрема страху за життя майбутньої дитини, так як позивач в момент ДТП перебувала на 31-32 тижні вагітності, в незручностях, що погіршило її морально-психологічний стан.

Крім цього, суд врахував також і те, що станом на момент ухвалення рішення позивачу не відшкодовано, завданої вищевказаним ДТП, матеріальної шкоди, зокрема не виплачено страхового відшкодування.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 12.04.2013 року о 14.40 год. в м. Львові на вул. Кульпарківській, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_3, в порушення вимоги п.п. 2.35, 16.5, 1.10 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався у відсутності небезпеки після ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, не дав дорогу автомобілю марки «Мазда 6», створив аварійну обстановку, внаслідок чого відбулось зіткнення із вказаним автомобілем.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 15.05.2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 374 грн. (а.с. 6).

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.04.2013 року, а також вина відповідача ОСОБА_3 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені постановою Галицького районного суду м. Львова від 15.05.2013 року, в силу приписів ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Власником автомобіля марки «Мазда 6», реєстраційний номер НОМЕР_4 є позивач ОСОБА_5 (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, яке мало місце 12.04.2013 року, ОСОБА_5 отримала забій лівого колінного суглобу з наявністю синьовиту у верхньому завороті та тендиопатії медіальної колатеральної зв'язки, синяк на правій половині обличчя, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я та підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 16.04.2013 року (а.с. 7, 9).

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з врахуванням приписів ст.ст. 23, 1167 ЦК України та роз»яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 (з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», колегія судів вважає, що висновки місцевого суду щодо відшкодування моральної шкоди позивачці в повній мірі відповідають обставинам справи, оскільки внаслідок ДТП позивачка зазнала душевні страждання у зв»язку із отриманим ушкодженням здоров»я та пошкодженням її майна.

Сума моральної шкоди - 12500 грн., що визначена судом першої інстанції до відшкодування позивачу, на думку судової колегії є адекватною компенсацією страждань, що їх зазнала ОСОБА_5

Доводи апелянта про розгляд справи у відсутність відповідача, були предметом розгляду судом першої інстанції під час перегляду заочного рішення, висновки з цього приводу викладені у відповідному судовому рішенні.

Судовою колегією встановлено, що починаючи з відкриття провадження у справі, відповідачу надсилалися ухвала про відкриття провадження, копії позовної заяви та долучених до неї матеріалів, відповідач викликався у судові засідання, однак рекомендована поштова кореспонденція поверталась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4відхилити.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

А.В. Федоришин