РІШЕННЯ Справа № 507/1479/15-ц

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18" листопада 2015 р. Любашівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Споришевої Н.І.,

при секретарі - Войковській І.П.,

з участю адвокатів - Шиєнкова Я.Є, Пілюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, яким просила розірвати договір довічного утримання між нею та її покійним чоловіком з однієї сторони, та відповідачем - ОСОБА_4 з другої сторони, який був укладений 19 листопада 2009 року.

Посилалась на те, що відповідно до умов укладеного договору відповідач взяв на себе зобов'язання довічно утримувати її, та її нині покійного чоловіка, забезпечувати їх: житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку; щоденним триразовим калорійним харчуванням; наданням побутових послуг (як то прання білизни, одягу, тощо); забезпечувати належними лікувальними засобами. Вартість перелічених видів забезпечення була сторонами договору визначена у розмірі 500 грн. щомісячно та 720 грн. на рік - на ліки. Натомість, вона та її покійний чоловік передали відповідачу у власність належний їм на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Ясенове Перше Любашівського району.

Впродовж дії договору з моменту укладання відповідач жодного разу так і не виконав ні одного з пунктів договору, а після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, почав виганяти її з будинку, вчиняє сварки.

В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали і добавили ще 1 пункт - позивачка просить визнати за нею право власності на її ? частину будинку по АДРЕСА_1

Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден на розірвання угоди з матір»ю та на визнання за нею право власності на 1/2 частину указаного будинку.

Свідок ОСОБА_6 підтвердила факт не виконання відповідачем умов договору - по догляду за матір»ю, в суді пояснила, що відповідач який є сином позивачки та померлого її чоловіка належно не виконував свої обов'язки по договору, в будинку проживає і її онука - дочка відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.11.2009 року між позивачкою та її покійним чоловіком з однієї сторони та відповідачем - ОСОБА_4 з другої сторони, був укладений договір довічного утримання ( догляду), посвідчений та зареєстрований під № 2908 а.с.5-6).

Пунктом 1 Договору передбачено, що відчужувачі передають, а набувач отримує у власність указаний будинок, який належить відчужувачам на праві приватної власності.

Відповідно до п. 2 Договору, матеріальне забезпечення (харчування, лікувальні засоби, догляд, необхідна допомога та побутові послуги) визначені сторонами у розмірі 500 грн., щомісячно.

У п.8 Договору, сторони визначили, що утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: - забезпечення відчужувачів житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку; - забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням; - надання необхідних побутових послуг; - забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів.

Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувачів ( п.14).

Так, власником відчужуваної квартири після укладення договору став відповідач - ОСОБА_4

Відчужувач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 8).

Позивач вказувала, що відповідач після укладання договору жодного разу так і не виконав ні один з його пунктів, не цікавився станом здоров"я ні її, ні вже покійного чоловіка, не забезпечував відповідним харчуванням та медикаментами, взагалі відмовився від будь-якої участі у їх житті.

Відповідач згоден на розірвання договору з матір»ю та на визнання за нею права на ? частину будинку.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, частково, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини врегульовано ст. ст. 744,749,751,755 ЦК України. За змістом ст. 744 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК УКраїни) за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно із ст. 749 ЦК України обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Положеннями ст. 751 ЦК України встановлено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

В силу частини 1 ст. 755 ЦК України, - договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Відповідно до приписів ст. 756 ЦК у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином не виконує обов'язків, визначених у п.п. 8,9 Договору, а саме: не забезпезпечує позивачку щоденним триразовим калорійним харчуванням; не надає необхідних побутових послуг; не забезпечує належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів.

Відтак, є всі правові підстави для розірвання договору довічного утримання, укладеного 19.11.2009 року між позивачкою - ОСОБА_3 з однієї сторони та відповідачем - ОСОБА_4 з другої сторони та повернення сторін до первісного стану.

При цьому, суд вважає необхідним відмовити позивачці у задоволенні вимог про розірвання договору між її покійним чоловіком з однієї сторони та відповідачем - ОСОБА_4 з другої сторони, оскільки згідно пунту 14 договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувачів, а батько відповідача вже помер.

Згідно приписів ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане.

Судові витрати стягнути частково - ? частину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 755, 756 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,213-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, - задовольнити частково.

Договір довічного утримання, укладений 19 листопада 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який посвідчений державним нотаріусом Любашівської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2908 - розірвати.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1, вартістю 40398 грн.

У задоволенні вимог про розірвання договору між померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який посвідчений державним нотаріусом Любашівської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2908 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Одеської області через Любашівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.І.Споришева