РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

05.11.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді Дзеньдзюра С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про визначення місця проживання та виховання дитини,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визначити місце проживання та виховання неповнолітннього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року з позивачем по справі. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з 04.10.2008р. по 20.07.2012р. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова. У шлюбі народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказує, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо місця проживання їх сина. Вважає, що відповідач не може забезпечити дитині належного виховання, розвитку. Натомість позивач з сином в хороших стосунках, надає йому матеріальне забезпечення. Просить позов задоволити.

Ппозивач в судовому засіданні позов підтримав, вказав, що після розірвання шлюбу син залишився проживати з ним. Однак, між ним та відповідачем постійно виникають сварки з цього приводу. Просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з»явилась, не повідомила про причини неявки, хоча належно повідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки. Тому суд вважає за можливе справу слухати у її відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з»явився, не повідомив про причини неявки, хоча належно повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04.10.2008 року у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 329.

У шлюбі народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно довідки виданої виконкомом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 20.01.2015р. за №45 вбачається, що по АДРЕСА_1 Пустомитівського району Львівської області фактично проживає, але не зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з відповіді Пустомитівської районної державної адміністрації від 30 липня 2015р. за №04/17-1962 Пустомитівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування залишила без розгляду заяву ОСОБА_1 від 06.07.2015 року про визначення місця проживання малолітньої дитини, оскільки на даний час між ОСОБА_1 та колишньою дружиною ОСОБА_2 немає спору щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Крім цього принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають зокрема із сімейних відносин.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Однак відповідачем, в силу вимог ст.60 ЦПК України не доведено перед судом обставин та не наведено доказів, які б підтверджували наявність спору між стронами щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 10,11,60,209, 212-215,218, 224-225 ЦПК України, суд, -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Пустомитівської районної адміністрації Львівської області про визначення місця проживання та виховання дитини - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Дзеньдзюра С.М.