Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4599/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.07.2008р. між ВАТ «Кредобанк» (в подальшому ПАТ «Кредобанк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №83/2008, за умовами якого п.п..2.1, 2.2, 3.2, банк зобов»язався видати позичальнику на поточні потреби кредит в сумі 30000 доларів США на строк до 17.07.2023р., а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 15,5% річних.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов»язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №83/2008-1 від 18.07.2008р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 (реєстр №4448).

Предметом іпотеки за цим договором є двокімнатна квартира №102, загальною площею 44,3кв.м., що по вул.. Волкова, 101 в м. Черкаси і належить іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2007р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 (реєстр №7800).

У вказаному договорі іпотеки від 18.07.2008р. міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність.

Так, п. 5.3 іпотечного договору встановлено: « іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: - на підставі рішення третейського суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя».

Пунктом 5.4 іпотечного договору передбачено: «за рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися наступним чином (договір про задоволення вимог іпотекодержателя): 5.4.1 у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець - майновий поручитель передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом екпертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задоволити свої вимоги за рахунок іншого майна позичальника. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладаються на іпотекодавця - майнового поручителя або позичальника.

Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем - майновим поручителем.

5.4.2. У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України "Про іпотеку". При цьому, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін не менше його заставної вартості, визначеної у п.1.6 цього договору з урахуванням зносу, або шляхом експертної оцінки. Витрати на проведення експертної оцінки покладаються на позичальника.

Розподіл виручки від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.

Заборгованість позичальника по кредитному договору вважається погашеною в день отримання від покупця коштів за предмет іпотеки у повному обсязі. У випадку, якщо іпотекодержатель не має можливості укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки за ціною, зазначеною в цьому пункті, іпотекодержатель має право укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки з визначенням ціни предмета іпотеки на підставі оцінки предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид предмета іпотеки».

Позивач вважає, що вказане застереження про задоволення вимог іпотеко держателя суперечить вимогам ст. 203 ЦК України, порушує його права і підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 215ЦК України.

Так, нерухоме майно вищевказана квартира була придбана позивачем та ОСОБА_2 (іпотекодавцем) в період зареєстрованого шлюбу.

Отже, позивач вважає, що іпотечне нерухоме майно є спільною власністю подружжя. При цьому, як вказує позивач, він 18.07.2008р. надав своєму чоловікові ОСОБА_2 згоду на передачу нерухомого майна в іпотеку ПАТЬ «Кредобанк». Дана згода посвідчена нотаріусом ОСОБА_4 (реєстр №4447). Між тим, ним не надавалась згода на укладання ОСОБА_2 з банком договору про задоволення вимог іпотекодавця, до якого прирівнюється відповідне застереження, викладене ві п.п. 5.3, 5.4 іпотечного договору від 18.07.2008р.

Таким чином, позивач просить суд визнати недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пунктах 5.3, 5.4 договору іпотеки від 18.07.2008 №83/2008-1, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк", від імені якого на підставі Положення про філію ПАТ "Кредобанк" та доручення від 24.01.2008 діяв заступник директора Черкаської філії ПАТ "Кредобанк" ОСОБА_6, та ОСОБА_2, а саме:

- визнати недійсним п. 5.3 вказаного іпотечного договору в частині слів: "…або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя";

- визнати недійсним п. 5.4 цього іпотечного договору у повному обсязі, а саме: "5.4. За рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися наступним чином (договір про задоволення вимог іпотекодержателя):

5.4.1. У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець - майновий поручитель передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом екпертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задоволити свої вимоги за рахунок іншого майна позичальника. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладаються на іпотекодавця - майнового поручителя або позичальника.

Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем - майновим поручителем.

5.4.2. У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України "Про іпотеку". При цьому, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін не менше його заставної вартості, визначеної у п.1.6 цього договору з урахуванням зносу, або шляхом експертної оцінки. Витрати на проведення експертної оцінки покладаються на позичальника.

Розподіл виручки від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.

Заборгованість позичальника по кредитному договору вважається погашеною в день отримання від покупця коштів за предмет іпотеки у повному обсязі. У випадку, якщо іпотекодержатель не має можливості укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки за ціною, зазначеною в цьому пункті, іпотекодержатель має право укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки з визначенням ціни предмета іпотеки на підставі оцінки предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид предмета іпотеки».

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_7 повністю підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судове засідання представник відповідача ПАТ «Кредобанк» не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомлено, не скористався правом надання заперечень проти позову.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 не з»явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Надано письмові заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечують проти задоволення заявлених вимог.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_4 не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 18.07.2008р. між ВАТ «Кредобанк» (в подальшому ПАТ «Кредобанк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №83/2008, за умовами якого п.п..2.1, 2.2, 3.2, банк зобов»язався видати позичальнику на поточні потреби кредит в сумі 30000 доларів США на строк до 17.07.2023р., а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 15,5% річних.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов»язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №83/2008-1 від 18.07.2008р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 (реєстр №4448). Предметом іпотеки є двокімнатна квартира №102, загальною площею 44,3кв.м., що по вул. Волкова, 101 в м. Черкаси і належить іпотекодавцеві ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2007р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 (реєстр №7800).

У вказаному договорі іпотеки від 18.07.2008р. міститься застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність.

Так, пунктом 5.3 іпотечного договору встановлено: «іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: - на підставі рішення третейського суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя».

Пунктом 5.4 іпотечного договору передбачено: «за рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися наступним чином (договір про задоволення вимог іпотекодержателя): 5.4.1 у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець - майновий поручитель передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом екпертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задоволити свої вимоги за рахунок іншого майна позичальника. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладаються на іпотекодавця - майнового поручителя або позичальника.

Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем - майновим поручителем.

5.4.2. У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України "Про іпотеку". При цьому, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін не менше його заставної вартості, визначеної у п.1.6 цього договору з урахуванням зносу, або шляхом експертної оцінки. Витрати на проведення експертної оцінки покладаються на позичальника.

Розподіл виручки від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.

Заборгованість позичальника по кредитному договору вважається погашеною в день отримання від покупця коштів за предмет іпотеки у повному обсязі. У випадку, якщо іпотекодержатель не має можливості укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки за ціною, зазначеною в цьому пункті, іпотекодержатель має право укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки з визначенням ціни предмета іпотеки на підставі оцінки предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид предмета іпотеки».

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 06 червня 1991р. перебувають у шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-СР №264699 та даними їхніх паспортів (НС №571211 та НС №571021).

Як вбачається з заяви, посвідченої 18.07.2008р. приватним нотаріусом ОСОБА_4 (реєстр №4447), ОСОБА_1 надала свою згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 на передачу в іпотеку ПАТ «Кредобанк» квартиру №102, що по вул.. Волкова, 101 в м. Черкаси, придбаної ними в період шлюбу для забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_3

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 ст. 60 СК).

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою ( ч.1 ст. 65СК).

Відповідно до вимог ст. 578 ЦК, майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Частиною 2 ст. 65 СК України визначено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Договір іпотеки підлягає нотаріальному посвідченню, а іпотека як обтяження нерухомого майна державній реєстрації, згода другого з подружжя, відповідно до п.2 ч.3 ст. 65СК , повинна бути нотаріально засвідчена.

Частинами 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотеко держателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Зважаючи на те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від іпотечного договором, який потребує нотаріального посвідчення, на його укладення повинна бути також надана нотаріально засвідчена згода другого з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно.

Прирівнювання до договору про задоволення вимог іпотекодавця також відповідного застереження про це в іпотечному договорі (ч.2 ст.36 ЗУ «Про іпотеку») потребує під час укладення іпотечного договору щодо спільного майна отримання окремої згоди другого з подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження. Відсутність такої згоди дає можливість визнати договір про задоволення вимог іпотекодавця і відповідного застереження недійсним, а в разі звернення стягнення на їх підставі оскаржити таке стягнення в суді.

Згідно із чинним законодавством іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобовязання або вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Питання про визначення дійсності правочину повязується з моментом його вчинення відповідно до ст.ст.205210 ЦК. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК).

Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

За змістом ст.ст. 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що права та інтереси позивача ОСОБА_1, в частині визначених у іпотечному договорі від 18.07.2008р. застережень про задоволення вимог іпотекодавця, - порушені і підлягають захисту, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 203, 6, 3, 627, 215, 216, 578 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 60, 65 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 174, 88, 209-223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пунктах 5.3, 5.4 договору іпотеки від 18.07.2008 №83/2008-1, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк", від імені якого на підставі Положення про філію ПАТ "Кредобанк" та доручення від 24.01.2008 діяв заступник директора Черкаської філії ПАТ "Кредобанк" ОСОБА_6, та ОСОБА_2, а саме:

- визнати недійсним п. 5.3 вказаного іпотечного договору в частині слів: "…або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя";

- визнати недійсним п. 5.4 цього іпотечного договору у повному обсязі, а саме: "5.4. За рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися наступним чином (договір про задоволення вимог іпотекодержателя):

5.4.1. У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець - майновий поручитель передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом екпертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна предмету іпотеки, який передається іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, іпотекодержатель вправі задоволити свої вимоги за рахунок іншого майна позичальника. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладаються на іпотекодавця - майнового поручителя або позичальника.

Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець - майновий поручитель засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем - майновим поручителем.

5.4.2. У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України "Про іпотеку". При цьому, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін не менше його заставної вартості, визначеної у п.1.6 цього договору з урахуванням зносу, або шляхом експертної оцінки. Витрати на проведення експертної оцінки покладаються на позичальника.

Розподіл виручки від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.

Заборгованість позичальника по кредитному договору вважається погашеною в день отримання від покупця коштів за предмет іпотеки у повному обсязі. У випадку, якщо іпотекодержатель не має можливості укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки за ціною, зазначеною в цьому пункті, іпотекодержатель має право укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки з визначенням ціни предмета іпотеки на підставі оцінки предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид предмета іпотеки».

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_8