У х в а л а

іменем україни

7 жовтня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5

Внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 № 479 від 5 квітня 2011 року, зробленого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, зазначивши ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5

Вирішено стягувати щомісяця з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8 жовтня 2014 року і до її повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5, а ОСОБА_3 не довела ухиляння відповідача від утримання дитини, обґрунтовано задовольнив позов частково, відмовивши у стягнення аліментів за минулий час.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої й апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства та стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.О.Карпенко