Номер провадження: 22-ц/785/7001/15
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А. К.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П.,

Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Котовського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2015 року, -

встановила:

17 червня 2013 року Котовська міжрайонна прокурора Одеської області в інтересах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивували тим, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Котовського відділення №2823 та ОСОБА_5 25 липня 2007 року було укладено кредитний договір №815-Н, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_5 кредит у сумі 5000,00 грн. під 24% річних за користування кредитом. Відповідачка зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідачка не виконувала належним чином свої зобов'язання та не дотримувалась терміну повернення наданого їй кредиту.

Наданий кредит також забезпечений порукою відповідачки ОСОБА_4, про що 25 липня 2007 року укладено договір поруки №815-Н, згідно з яким поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань боржника.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Котовського відділення №2823 прийняло від ОСОБА_5 в заставу рухоме майно, а саме: телевізор; пральна машина; м'який куток; кухня - навісні шафи, стіл-тумби; м'які меблі - диван, 2 крісла; холодильник.

Котовський міжрайонний прокурор Одеської області в інтересах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 6597,69 грн.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2015 року задоволено частково позов Котовського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6597,69 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн.

В інших позовних вимогах відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 6597,69 грн.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Котовського відділення №2823 та ОСОБА_5 25 липня 2007 року було укладено кредитний договір №815-Н, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_5 кредит у сумі 5000,00 грн. під 24% річних за користування кредитом. Відповідачка зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту.

Наданий кредит також забезпечений порукою відповідачки ОСОБА_4, про що 25 липня 2007 року укладено договір поруки №815-Н, згідно з яким поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань боржника.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Котовського відділення №2823 прийняло від ОСОБА_5 в заставу рухоме майно, а саме: телевізор; пральна машина; м'який куток; кухня - навісні шафи, стіл-тумби; м'які меблі - диван, 2 крісла; холодильник.

Станом на 01 травня 2013 року загальний розмір заборгованості відповідачів за кредитним договором становить 6597,69 грн., до складу якої входить: заборгованість по кредиту - 1605,55 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2708,84 грн., пеня - 2283,30 грн.

За правилами ст. ст. 525 та 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За приписами ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

П. 4.2. договору поруки №815-Н від 25 липня 2007 року встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором №815-Н від 25 липня 2007 року не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки позивачем пропущений шестимісячний строк на право пред'явлення вимоги до поручителя, який закінчився 25 липня 2010 року, тому поручитель не може нести відповідальність за прострочення кредитного договору позивальником.

Тому суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 553, 559, 611, 612, 625, 1054, 1056 ЦК України підставно прийшов до висновку про необхідність стягнення боргу з ОСОБА_5, оскільки зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відмовив у стягненні боргу з ОСОБА_4

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не мав права ухвалювати рішення без проведення судово почеркознавчої експертизи, про призначення якої вона просила, а також безпідставно змушував її до оплати вартості експертного дослідження, не може бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду.

Так згідно до ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим якщо необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров'я; психічний стан особи; вік особи, якщо немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Обов'язкове проведення почеркознавчої експертизи законом не передбачено.

Абзацом другим п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30 травня 1997 року з подальшими змінами і доповненнями «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз'яснено, що оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або за ініціативою суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну.

У разі незгоди сторони (сторін) оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

У зв'язку з відмовою відповідачки ОСОБА_3 оплатити вартість призначеної за її клопотанням судово почеркознавчої експертизи, районний суд обґрунтовано ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда