Справа №464/7698/15-ц
пр.№ 4-с/464/44/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

з участю боржника ОСОБА_1

представника ДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

04.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та зобов'язання вчинити дії. Скарга мотивована тим, що 25.08.2015 року за адресою місця роботи ОСОБА_1 отримано копію виконавчого листа, виданого 19.12.2014 року Сихівським районним судом, та постанову від 19.08.2015 року про звернення стягнення на доходи боржника. Таким чином ОСОБА_1 стало відомо про наявність виконавчого провадження. Оскільки жодних документів з приводу відкриття цього виконавчого провадження та проведення виконавчих дій ОСОБА_1 не отримувала, вона просить визнати протиправними рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу ДВС ОСОБА_2 щодо здійснення виконання виконавчого провадження № 46676174, скасувати постанови про стягнення виконавчого збору від 17.04.2015 року та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 17.04.2015 року, зобов'язати начальника Сихівського відділу ДВС провести службове розслідування щодо рівня кваліфікації та відповідності виконавця ОСОБА_3 займаній посаді, зобов'язати начальника Сихівського відділу ДВС направляти на адресу ОСОБА_1 копії документів по вчинених виконавчих діях, а також покласти судові витрати на особу, бездіяльність якої оскаржується.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на те, що невиконання державним виконавцем обов'язку щодо повідомлення сторін про відкриття виконавчого провадження позбавило її можливості добровільно виконати рішення суду та потягло негативні наслідки у вигляді стягнення виконавчого збору.

Представник Сихівського відділу ДВС ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що посадовою інструкцією державного виконавця не передбачено обов'язку надсилати виконавчі документи сторонам рекомендованими листами. Таке надіслання входить до обов'язків іншого спеціаліста. Крім того, представник відділу ДВС посилався на те, що ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні під час оголошення остаточного рішення та знала про необхідність виконати рішення суду.

Заслухавши ОСОБА_1, представника відділу ДВС, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

19.12.2014 року Сихівським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №464/6882/13-ц на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 4238 грн. 35 коп.

Постановою старшого державного виконавця Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 05.03.2013 року на підставі заяви ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрито виконавче провадження. В постанові передбачено строк для добровільного виконання до 12.03.2015 року.

Постановами старшого державного виконавця Сихівського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 17.04.2015 року з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в розмірі 423 грн. 83 коп. та витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 50 грн.

Боржник ОСОБА_1 не погоджується зі стягненням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Під час розгляду скарги враховано, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 17 Закону передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За правилами ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена ОСОБА_1 05.03.2015 року за вих. № 4519. Проте, немає доказів того, що вказана постанова направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Тому у виконавчому провадженні немає підтвердження отримання боржником цієї постанови.

Суд враховує, що в тій же ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. З цього випливає, що законодавець пов'язує момент повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження не з фактом отриманням копії постанови, а з фактом її направлення.

Але, відповідно до вимог ч. 2, 5, 6 ст. 25 Закону «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк.

Тільки у разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Тобто, виконавчий збір це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Фактичне неповідомлення про відкриття виконавчого провадження позбавило боржника можливості оскаржити постанову, самостійно виконати рішення або реалізувати належне ОСОБА_1 майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом.

На думку суду, фактичне неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження призвело до порушення прав боржника, передбачених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, це потягло до стягнення виконавчого збору, який згідно вимог ст. 28 Закону України має бути стягнутий лише у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного виконання рішення.

Суд вважає безпідставним посилання представника Сихівського відділу ДВС на відсутність в його посадовій інструкції обов'язку надсилати виконавчі документи сторонам рекомендованими листами. Обов'язок державного виконавця довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження про відкриття виконавчого провадження передбачено законом. В законі чітко зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження має бути надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення. В п. 2.2 постадової інструкції старшого державного виконавця передбачено обов'язок контролювати стан виконавчого провадження. З цього випливає, що саме державний виконавець повинен контролювати, чи було дотримано вимог закону з приводу повідомлення сторін про відкриття виконавчого провадження в передбачений законом спосіб. А в даному випадку державним виконавцем цього зроблено не було.

Представник Сихівського відділу ДВС зазначає, що боржник ОСОБА_1 була проінформована про наявність судового рішення і знала про необхідність його виконання, але не виконувала. Суд вважає, що проінформованість боржника про суть судового рішення не може бути підставою для стягнення виконавчого збору.

В ст. 25 Закону «Про виконавче провадження» чітко зазначено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Тобто, законодавець пов'язує можливість настання негативних наслідків у вигляді стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій лише з невиконанням боржником рішення протягом строку, встановленого в постанові про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, суд вважає стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору передчасним.

З цих самих підстав суд вважає передчасним стягнення з неї витрат на проведення виконавчих дій.

Вирішуючи вимогу про зобов'язання начальника Сихівського відділу ДВС провести службове розслідування щодо рівня кваліфікації та відповідності виконавця ОСОБА_3 займаній посаді, суд вважає її невмотивованою.

Такою ж суд вважає і вимогу про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу ДВС ОСОБА_2 щодо здійснення виконання виконавчого провадження № 46676174, оскільки ця вимога є неконкретною.

Вимога про зобов'язання начальника Сихівського відділу ДВС направляти на адресу ОСОБА_1 копії документів по вчинених виконавчих діях не грунтується на законі. Обов'язок доводити до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження про виконавчі дії закон покладає на державного виконавця, а не на начальника відділу ДВС. Крім того, за вимогами ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи. Тобто, право на судовий захист виникає лише після порушення, невизнання або оспорювання права чи інтересу. З цього випливає, що захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 17, 22, 25, 28, 31 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 17 квітня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 46676174 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Сихівського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 17 квітня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 46676174 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Решту скарги залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня винесення ухвали.

Головуючий: