Справа №442/6318/15-ц
Провадження №2/442/2221/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

про секретарі - Харів І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення документів та тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька, третя особа Служба у справах дітей Дрогобицької міської ради, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2

Від даного шлюбу, 04 вересня 2009 року в них народився син ОСОБА_3., який постійно проживає з нею, що підтверджується записами в Будинковій книзі. Відповідач тривалий час з нею та сином спільно не проживає. Вона самостійно займається вихованням та доглядом їхнього сина, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров»я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за сином не бере, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає.

Цього року син, пішов на навчання до загальноосвітньої школи в перший клас. На даний час син вже у такому віці, що постійно потребує певного розвитку здібностей та навиків, відбувається формування світогляду.

Вона в свою чергу, має можливість відвідувати з культурно-просвітницькою метою Європейські країни, так як спілкується та підтримує відносини з європейцями та представниками культурної інтелігенції. Внаслідок цього з метою розширення дитячого кругозору про навколишній світ, ознайомлення дитини з європейською культурою та простором, постає необхідність у тимчасових поїздках за кордон разом із сином.

Їхній син, часто хворіє, для лікування та профілактики за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне відвідування зарубіжних країн.

На її думку такі закордонні подорожі матимуть неабияке значення для духовного та фізичного розвитку сина, також вона матиме можливість оздоровити та здійснити сучасне європейське медичне обстеження дитини, яке є надзвичайно необхідне для дитини такого віку.

На даний час, протягом уже тривалого періоду, їй невідомо місцезнаходження відповідача, хоча він і зареєстрований по тій же адресі, що вона і син.

Всупереч інтересам дитини та відсутністю відповідача(батька дитини), за місцем реєстрації свого проживання, вона не має можливості отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон.

Вважає, що така ситуація з відсутністю батька дитини, шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, а тому внеї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 не зявився в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією та через оголошення в пресі, керуючись п. 9 ст. 74 ЦПК України, суд вважає цих осіб повідомленими про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в судовому засіданні щодо задоволення позову покладався на думку суду, при цьому зазначив, що основним завданням служби, є не нашкодити дитині.

Суд вислухавши пояснення представника третьої особи дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 14 лютого 1991 року, зареєстрували шлюб, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб, Серія 1-СГ № 081761. (а.с. 6)

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія 1-СГ № 197399, виданого відділом РАЦСу міста ДрогобичаДрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_3 народився 11 вересня 2009 року його її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. (а.с. 7)

Відповідно до вимог ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до змісту пункту 21 Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України.

Відповідно до п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України віл 24 березня 2004 р. №380 "Про внесення змін до Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", оформлення паспорта /проїзного документа/ здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п.п. 17, 18 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини", в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти.

Відповідно до ч.2 ст.10 зазначеної «Конвенції», держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Крім цього, Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», однією з основних засад зовнішньої політики є забезпечення інтеграції України в європейський політичний, економічний, правовий простір з метою набуття членства в Європейському Союзі.

Відповідно до абз.1 передмови до Програми інтеграції України до Європейського Союзу, схваленої Указом Президента № 1072/2000 14.09.2000, «Пріоритетність співробітництва України з Європейським Союзом (ЄС) та його окремими державами-членами пов'язана з тим, що це угруповання буде визначати напрями економічного прогресу та політичну стабільність в регіоні у довгостроковій перспективі».

З наведених нормативно-правових актів випливає презумпція права неповнолітньої дитини на вільний виїзд за кордон в супроводі матері, особливо до держав - членів Європейського Союзу.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування в країнах Євросоюзу, де на законних підставах буде перебувати мати, не вбачається обмежень закону, чи необхідності охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і ці обмеження сумісні з визнаними в зазначеній вище «Конвенції» іншими правами.

В даному випадку, суд вважає цілком очевидним, що виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та відвідування ним країн Євросоюзу буде відповідати інтересам цієї дитини та буде доцільним з точки зору її виховання та розвитку, враховуючи вік дитини, оскільки знайомство з країнами Євросоюзу сприятиме формуванню особистості дитини в руслі зовнішньополітичного курсу України. Водночас, суд враховує й те, що безпека дитини під час такої подорожі гарантуватиметься супроводом її матері, яка й виховує на теперішній час цю дитину. За таких умов права та інтереси дитини, на думку суду, будуть забезпечені максимально, тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. ст. 7, 141, 150, 155 Сімейного кодексу України, Європейської Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991року, Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини", в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380 та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209, 213 - 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

1. Надати дозвіл матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон та в»їзду до іноземних країн, в тому числі виготовлення віз, проїзного документу, для малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії КА №760746, виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 30 січня 1998 року, до Польщі та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, ОАЕ, у період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2016 року.

2. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу його батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до Польщі та інших країн-учасниць Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Єгипту, Туреччини, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, ОАЕ, у період з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2016 року, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії КА №760746 виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 30 січня 1998 року..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя Крамар О.В.