справа № 691/1210/15-ц
провадження № 2/691/543/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О. М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю:

позивачки ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що вона є матір»ю, неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідач ОСОБА_3, з яким перебувала у шлюбі - батьком дітей. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2012 року шлюб між ними розірвано і наразі спільно не проживають. Неповнолітні діти, за рішенням суду, залишились проживати з нею. Відповідач матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей не надає, хоч зобов»язаний це робити, як батько. Крім того, відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім»ї, родичів, яких він зобов»язаний утримувати, не має, а тому мається можливість визначення розміру аліментів у частці від доходу. Звернулася до суду за захистом прав дитини.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, мотивуючи тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано, діти перебувають на її утриманні. Звернулася до суду та просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідач в судове засідання не з»явився, через канцелярію суду надав заяву від 18 листопада 2015 року за вх.№4912 про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Враховуючи те, що відповідач, будучи повідомленим вчасно та належним чином про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей.

Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Суд, вислухавши позивачку, розглянувши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_3 1-СР №198346 та ОСОБА_3 1-СР №198347, позивачка і відповідач є батьками неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-5). Згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Відповідно до довідки Городищенської міської ради Черкаської області від 04 вересня 2015 року неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_4 проживають біля позивачки (а.с.7).

Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні малолітньої дитини про стан здоров»я, її дитячий вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно та у відношенні відповідача, а саме, що він не працюючий, перебуває в зоні антитерористичної операції, не має інших утриманців, фізично здоровий, і приходить до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, як такого, що має можливість сплачувати аліменти.

Позов підтверджується: копією паспорта ОСОБА_2, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтв про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_5, копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2012 року, довідкою Городищенської міської ради від 04 вересня 2015 року.

На підставі вищенаведеного, та керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, ст.ст. 5, 10, 30, 60, 212, 213, 215, 294,367 ЦПК України,суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання дітей - синів, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з 04 вересня 2015 року.

Рішення підлягає до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, 11 липня 1987 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь Держави судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп р/р 0011, , банк одержувача ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, Код 22030001 Державне казначейство в Городищенському районі Черкаської області.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення суду направити відповідачу ОСОБА_3.

Суддя ОСОБА_6