У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В.,Василевича В.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 01 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної рада про неправомірне звільнення з роботи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 вказує, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, у відповідності до ст. 49-2 Кодексу законів про працю роботодавець видає наказ та попереджає за два місяці конкретних працівників про можливе їх звільнення письмово, однак жодного наказу йому ніхто не надіслав і на його прохання не вручив.

При звільненні іншої роботи йому не пропонували, повідомлено лише було про відсутність вакансій в гаражі, однак наявність вакансій у всьому закладі не розглядали.

Не було враховано його кваліфікацію і продуктивність праці, тоді як на роботі залишились працівники, які мають нижчий рівень і стаж роботи.

Суд не з'ясував чи користувався він як вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі відповідно до ч. 2 ст. 42 Кодексу законів про працю України.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті заявлених в позовній заяві вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу комунальний заклад "Рівненська обласна клінічна лікарня" зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення повною мірою врахувавши всі обставини справи.

Про наступне вивільнення ОСОБА_1 було повідомлено за два місяці до звільнення, одночасно його було повідомлено і про неможливість подальшого працевлаштування, оскільки всі вільні посади у закладі були скорочені станом на 1 лютого 2015 року.

Так як у закладі водіїв автотранспортного засобу тільки 2 особи, то і розглядалось питання лише щодо цих водіїв, які мали однакову кваліфікацію, працювали однаковий робочий час, а з урахуванням того, що працівник ОСОБА_2 має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, перевага на залишенні на роботі було надана роботодавцем для нього.

З наказом про звільнення позивач був ознайомлений, однак підписати його відмовився.

Просить відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що позивач з 1998 року працював водієм в комунальному закладі "Рівненська обласна клінічна лікарня, а 27 квітня 2015 року трудовий договір з ним було розірвано на підставі п.2 ст.40 Кодексу законів про працю України - у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача, суд дійшов правильного висновку про те, що при його звільненні роботодавцем дотримано норм трудового законодавства, якими регулюється розірвання трудових договорів з працівниками при скороченні чисельності чи штату працівників.

Проведення скорочення штатної чисельності посад у комунальному закладі "Рівненська обласна клінічна лікарня"Рівненської обласної ради згідно наказу від 30 січня 2015 року здійснено відповідно до рішення обласної ради від 21 січня 2015 року № 1424 "Про скорочення штатної чисельності працівників бюджетної сфери" на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету."

Наявність факту скорочення посад у відповідача, в тому числі посади водія,- позивачем не оспорюється.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України працівники з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці мають право на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату порівняно з працівниками з меншою кваліфікацією та продуктивністю праці, які займають таку саму посаду або виконують таку ж роботу на підприємстві, в установі, організації.

Покликання в апеляційній скарзі на наявність у позивача переважного права на залишення на роботі не відповідає матеріалам справи.

Доказів більш високої кваліфікації як водія у позивача, ніж у працівника, якого залишено на такій посаді, матеріали справи не містять, а відповідно до особової картки ОСОБА_1 є водієм 2 класу, тоді як ОСОБА_2, якого залишено на посаді, є водієм 1 розряду , тобто рівень їхньої кваліфікації як водіїв є одинаковим(а.с.28,29)

Роботодавцем при звільненні позивача дотримано вимог ч.2 ст. 42 КЗпП України щодо переваг на залишення на роботі сімейним при наявності двох і більше утриманців та вимог ч.2 ст. 40 цього Кодексу щодо неможливості переведення працівника на іншу роботу.

Встановлено, що наказом від 5 лютого 2015 року про заплановане звільнення працівників у зв'язку із скороченням чисельності попереджено, окрім позивача, і інших працівників , що спростовує покликання позивача про наявність вакантних посад у закладі(а.с.24).

Наказ від 3 квітня 2015 року про звільнення позивача з 17 квітня 2015 року відповідачем відмінено наказом № 68-ос від 27 квітня 2015 року через непрацездатність позивача ( в період з 17 квітня 2015 року по 24 квітня 2015 року), а наказом від 27 квітня 2015 року № 68-ос/2 проведено звільнення ОСОБА_1 з 27 квітня 2015 року(а.с.34,35).

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених в ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді : Малько О.С. Бондаренко Н.В. Василевич В.С.

Суддя апеляційного суду Рівненської області О.С.Малько