Провадження №2/761/74/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Людмила Петрівна, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в:

28.10.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П., про визнання заповіту недійсним, в якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_4, складений на користь ОСОБА_2 21.06.2010 року і посвідчений приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.06.2010 року ОСОБА_4, під час стаціонарного лікування в Київській міській клінічній лікарні №18 був складений заповіт на ім'я дружини головного лікаря вищезазначеної медичної установи - ОСОБА_5. Заповіт був складений і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла внаслідок тяжкого онкологічного захворювання в Київській міській клінічній лікарні №18. До складу спадщини померлої входить: квартира АДРЕСА_1 та земельна ділянка АДРЕСА_2 у садівницькому товаристві «Наука» у м.Києві. У померлої власних дітей не було, а особами, які за законом мали право на спадщину були: мати померлої, ОСОБА_6, 1919 року народження та чоловік померлої ОСОБА_7, 1945 року народження, який є батьком позивача. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5. 29.10.2010 року позивач звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори м.Києва за прийняттям спадщини віл померлого ОСОБА_7 та його померлої дружини ОСОБА_4 в порядку спадкової трансмісії та дізнався про існування вищевказаного заповіту. У померла ОСОБА_4 в 2007 році було діагностовано тяжке захворювання, що спричинило довге та складне лікування, внаслідок чого, в момент складання оспорюваного заповіту остання не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними, а тому її волевиявлення не було вільним, що тягне за собою недійсність вказаного заповіту, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити позов з підстав викладених в ньому.

Представник відповідачки проти задоволення позову заперечив посилаючись на те, що позивачка у своїй позовній заяві не вказала факт того, що з 2010 року по 2013 року по заяві ОСОБА_1 в СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України було порушено кримінальну справу за ст.190 КК України і в рамках розслідування кримінальної справи усі факти стосовно стану здоров'я ОСОБА_4 були перевірені та перевірена посмертна судово-психічна експертиза, якою встановлено, що на момент складання оспорюваного заповіту ОСОБА_4 не страждала стійкими психічними розкладами і станом на 21.06.2010 року вона могла осмислювати значення свої дій та керувати ними, цей висновок підтвердила судова експертиза проведена заухвалою суду в даній справі.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. на розгляд справи не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 10.07.2010 року (а.с.6).

До складу спадщини померлої входить: квартира АДРЕСА_1 та земельна ділянка АДРЕСА_2 у садівницькому товаристві «Наука» у м.Києві

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є мати померлої ОСОБА_6 та чоловік померлої ОСОБА_7

ОСОБА_4 з 07.09.1989 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

ОСОБА_7 прийнявши відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, після смерті своєї дружини ОСОБА_4 спадщину, але не оформивши її, ІНФОРМАЦІЯ_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 11.10.2010 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьком позивача є ОСОБА_7 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, і позивач ОСОБА_1, будучи сином покійного, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини від ОСОБА_7 та його померлої дружини ОСОБА_4 в порядку спадкової трансмісії.

Крім того, судом було встановлено, що 21.06.2010 року ОСОБА_4 склала заповіт щодо свого майна на ім'я ОСОБА_2

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а п.2 цієї ж статті визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ст. 1257 ЦК України, у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Згідно з ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

З матеріалів справи, суд встановив, що в проваджені Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві знаходилося кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1, про те що протягом 2012 року, невстановлені особи намагалися шахрайським шляхом заволодіти квартирою АДРЕСА_1, яка належала померлій ОСОБА_4 Під час проведення досудового розслідування згідно Акту посмертної судово-психіатричної експертизи №128 було встановлено, що на момент складання оспорюваного заповіту ОСОБА_4 не страждала стійкими хронічними психіатричними розкладами, та станом на 21.06.2010 року вона могла осмислювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до постанови від 15.10.2013 року дане кримінальне провадження було закрите у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Крім того, за клопотанням позивача 18.06.2014 року ухвалою суду було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу на предмет того, в якому психічному стані знаходилась ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, на час укладення та посвідчення нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. 21 червня 2010 року заповіту на ім'я ОСОБА_2? Чи могла ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, на період складання нею заповіту 21.06.2010 р. за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії та керувати ними?

На виконання зазначеної ухвали суду Київським міським центром судово-психіатричної експертизи було зроблено висновок №380 від 06.05.2015 року, відповідно до якого на час укладання та посвідчення заповіту 21.06.2010 року ОСОБА_4 виявляла ознаки астенічного розладу, соматогенно обумовленого; на час укладання та посвідчення заповіту 21.06.2010 року ОСОБА_4 за своїми психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Враховуючи викладене, оскільки відповідно до висновку №380 посмертної судово-психіатричної експертизи від 06.05.2015 року та Акту посмертної судово-психіатричної експертизи №128, на час укладання та посвідчення заповіту 21.06.2010 року ОСОБА_4 за своїми психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, будь яких доказів на спростування вказаних висновків експертів суду надано не було, а тому суд не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимогу щодо визнання недійсним заповіту ОСОБА_4, складений нею на користь ОСОБА_2 21.06.2010 року, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1257 - 1261, 1267 - 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 15, 15-1, 30, 62, 75, 202, 202-1, 203 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Людмила Петрівна, про визнання заповіту недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: