№ 308/3505/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Вайда Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що не була покрита страховим відшкодуванням. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що 03.05.2014 р. близько 16 год. 00 хв. на обїзній дорозі м. Ужгород відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки Хюндай д/н НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_1, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль НОМЕР_3.

Позивач вказує, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення правил ПДР ОСОБА_2 Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 10.06.2014 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП та визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Внаслідок даної пригоди позивач по справі ОСОБА_1 зазнав матеріальної шкоди у розмірі 170281,42 грн. заподіяної ушкодженням транспортного засобу , що стверджується даними звіту про оцінку вартості матеріального збитку , заподіяного ушкодженням транспортного засобу марки Хюндай д/н НОМЕР_2, від 29.05.2014 року за №03-05/05/14. Окрім цього він оплатив вартість проведеної оцінки в сумі 450,00 гривень.

Оскільки страхова компанія виплатила позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 49 500,00 гривень, позивач з посиланням на викладене, а також на норми ст.ст. 16,22,1166,1187,1188 ЦК України, просить суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_2 як особи, винної у ДТП, на його користь різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та розміром матеріальної шкоди, визначеної у звіті про оцінку вартості матеріального збитку , заподіяного ушкодженням транспортного засобу марки Хюндай д/н НОМЕР_2, від 29.05.2014 року за №03-05/05/14, що становить 120 781, 00грн. та 450,00 гривень витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку.

В судове засідання позивач та представник позивача ОСОБА_3 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. На адресу суду від представника позивача надійшла заяву у якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило. В матеріалах справи міститься оголошення з газети обласної ради та обласної державної адміністрації «Новини Закарпаття» від 22.09.2015 року за №105(4422) про те, що ОСОБА_2 викликається в якості відповідача в судове засідання о 14 год. 00 хв. 28 вересня 2015 року, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Розгляд справи проведено за відсутності сторін , які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 03.05.2014 р. близько 16 год. 00 хв. на обїзній дорозі м. Ужгород відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "ВАЗ 2109" , реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки Хюндай д/н НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_1, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль НОМЕР_3.

Вищевказане ДТП призвело до завдання автомобілю марки « Хюндай », державний реєстраційний номер НОМЕР_2, значних механічних пошкоджень.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 10.06.2014 р. у справі №308/6932/14-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у вчиненні ДТП, що мала місце 03.05.2014 року та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмір 340 грн. в дохід держави. /а.с.6/

Згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі наведеного, суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні 03.05.2014 року ДТП встановлена та повністю доведена судовим рішенням і в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України доведення не потребує.

Відповідно до довіреності на керування та розпорядження автомашиною від 17.12.2010 року гр. ОСОБА_4 уповноважив позивача ОСОБА_1 керувати та розпоряджатися від його імені належним ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ерії САА 458788, виданого Ужгородським ВДАІ ГУМВС України в Закарпатській області 24.03.2010 року, автомобілем марки HYUNDAI SANTA FE CRDI, випуску 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_2./а.с.5/

Як встановлено судом, відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №03-05/05/14 від 29.05.2014 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності фзичною особою-підприємцем ОСОБА_5, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки HYUNDAI SANTA FE CRDI, реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 170281,42 гривень./а.с.8-10/

Згідно розрахункової квитанції №001289 від 29.05.2014 року вбачається, що позивач оплатив вартість проведеної оцінки в сумі 450,00 /а.с.7/

Як стверджено позивачем ОСОБА_1, страхова компанія виплатила йому суму страхового відшкодування в розмірі 49 500,00 гривень.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення ії цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками , зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01. 03. 2013 року «Про деякі питанні застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено: враховуючи, що відповідно до статей 386, 395 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху Україні (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положення ст. 1187 ЦК України, зокрема п.1 та 2 визначають, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, задана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Стаття 1194 ЦК України встановлює, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4 визначає, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦКУ. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Якщо відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки судом встановлено винність у спричиненні ДТП відповідача ОСОБА_2,внаслідок події пошкоджено майно позивача, суд вважає, що неправомірними діями цього відповідача, які полягали в порушенні ПДР України, позивачу завдано матеріальної шкоди і судом встановлено факт заподіяння шкоди майну позивача ОСОБА_1 джерелом підвищеної небезпеки, яким керував відповідач ОСОБА_2 , суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму в розмірі 120 781,00 грн., як відшкодування прямої шкоди, завданої внаслідок ДТП, що не була покрита страховим відшкодуванням та 450,00 грн. понесених витрат на оплату вартості оцінки вартості матеріального збитку.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, а також того, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості,суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і обгрунтованими оскільки позивачем доведені ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відтак позовні вимоги як обгрунтовані підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215,224-226 ЦПК України , Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01. 03. 2013 року «Про деякі питанні застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 121231,00 гривень (сто двадцять одна тисяча двісті тридцять один гривень, 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені ним судові витрати у сумі 1212,31 гривень (одна тисяча двісті дванадцять гривень, 31 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6