У Х В А Л А

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Хмельницький гаражний кооператив «Агровик», про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та проведення її до попереднього стану; за зустрічним позовом Хмельницького гаражного кооперативу «Агровик» до Хмельницької міської ради, ОСОБА_3, реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області про визнання незаконними та скасування рішень міської ради і свідоцтва про право власності за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона на підставі свідоцтва про право власності від 11 березня 2014 року є власником земельної ділянки площею 28 кв м, розташованої по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням земельної ділянки - під будівництво індивідуального гаража. Проте вказана земельна ділянка була самовільно захоплена ОСОБА_4, який викопав на ній котлован та розпочав будівництво, якому без належних для цього повноважень вказана земельна ділянка була передана Хмельницьким гаражним кооперативом «Агровик» (далі - ГК «Агровик») згідно з протоколом засідання правління від 16 квітня 2014 року № 2-14. Відповідач продовжує незаконно використовувати вказану земельну ділянку, яка їй на законних підставах була виділена раніше.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просила суд зобов'язати ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та відновити її попередній стан шляхом демонтажу бетонних блоків та засипання котловану.

У вересні 2014 року ГК «Агровик» звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що у серпні 2013 року до правління кооперативу звернулася ОСОБА_3 з письмовою заявою про виділення їй зазначеної спірної земельної ділянки під будівництво індивідуального гаража, яку, за її поясненням, їй було виділено у 1999 році колишнім головою кооперативу. 4 жовтня 2013 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 було відмовлено. У березні 2014 року ОСОБА_3 повторно звернулася до кооперативу, надавши рішення Хмельницької міської ради про надання їй спірної земельної ділянки під будівництво індивідуального гаража на території кооперативу, яка нею була приватизована, пояснивши, що не може землю використовувати, так як на ній ведеться незаконне будівництво.

ГК «Агровик» зазначав, що ОСОБА_3 ніколи не була членом кооперативу, а довідка про її членство в кооперативі від 27 березня 2012 року підроблена, виписка з протоколу зборів членів кооперативу про виділення їй місця під будівництво викликає сумніви в достовірності, фінансових документів про сплату вступних грошових внесків при отриманні земельної ділянки кооператив немає.

З урахуванням наведеного та уточнивши позовні вимоги, ГК «Агровик» просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Хмельницької міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки, про затвердження такого проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_3, а також визнати недійсним і скасувати видане їй свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку та виключити відомості про його державну реєстрацію.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов Хмельницького гаражного кооперативу «Агровик» задоволено. Визнано незаконним та скасовано п. 1.5.9 рішення Хмельницької міської ради від 12 червня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам, внесення змін та втрату чинності», яким було надано згоду ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів АДРЕСА_1 у гаражному кооперативі «Агровик». Визнано незаконним та скасовано п. 1.2.59 рішення Хмельницької міської ради від 25 грудня 2013 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок у власність громадянам, внесення змін та втрату чинності» щодо затвердження ОСОБА_3 проекту землеустрою про відведення земельних ділянок та надання їй земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів площею 28 м.кв. по АДРЕСА_1. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку та виключено відомості про його державну реєстрацію з державного реєстру речових прав та нерухомого майна. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 28 липня 2015 року рішення районного суду в частині стягнення судових витрат та позовних вимог до реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Хмельницького гаражного кооперативу «Агровик» відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Хмельницького гаражного кооперативу «Агровик» 243 грн 60 коп. судового збору. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати й ухвалити нове, яким її позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову Хмельницького гаражного кооперативу «Агровик» відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 та задовольняючи позов ГК «Агровик», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 ніколи не була членом кооперативу, а відповідні довідки та квитанції про сплату нею членських внесків не відповідають дійсності та викликають в них сумнів, а ОСОБА_4 є членом гаражного кооперативу, платись членські внески, тому йому земельна ділянка кооперативом була виділена законно.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду лише в частині виключення відомостей про державну реєстрацію свідоцтва про право власності на земельну ділянку, погодився з іншими мотивами суду першої інстанції, зазначивши також, що згідно зі Статутом ГК «Агровик» членом кооперативу може бути лише особа, яка на час вступу до кооперативу має у приватній власності автомобіль, який перебуває на обліку в ДАІ. ОСОБА_3 такого автомобіля не мала, на що Хмельницька міська рада, приймаючи рішення про передачу їй земельної ділянки, уваги не звернула.

Проте повністю погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 20 лютого 1992 року рішеннями загальних зборів членів гаражного кооперативу «Агровик» та виконавчого комітету Хмельницької міської ради народних депутатів затверджено Статут ГК «Агровик», до якого у подальшому вносились зміни та який пройшов державну реєстрацію, а також було відведено кооперативу земельну ділянку площею 1,2 га по АДРЕСА_1 під забудову гаражів на землях радгоспу ім. Щорса. Пізніше кооперативу додатково виділялась земельна ділянка під розширення за рахунок непридатних земель цього ж радгоспу.

Також судами встановлено, що рішенням Хмельницької міської ради від 12 червня 2013 року № 28 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам, внесення змін та втрату чинності» ОСОБА_3 надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів АДРЕСА_1 у ГК «Агровик». Рішенням Хмельницької міської ради від 25 грудня 2013 року № 45 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок у власність громадянам, внесення змін та втрату чинності» ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою про відведення земельних ділянок та надання їй земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів площею 28 кв м по АДРЕСА_1. 11 березня 2014 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що членство ОСОБА_3 в ГК «Агровик» не підтверджено, надані нею документи про членство в кооперативі та про сплату вступного та інших внесків викликають сумнів в їх достовірності, вона на час вступу до кооперативу не мала у власності автомобіля, що було умовою Статуту кооперативу для членства в ньому, на що не звернула увагу міська рада, надаючи їй у власність спірну земельну ділянку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1820/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1> передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1821/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1> обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування, а, отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

У порушення наведених норм права апеляційний суд допустив неповноту встановлення фактичних обставин справи, оцінку доказів, що вплинуло на правильне вирішення справи.

Так, ОСОБА_3 надала суду виписку з протоколу зборів членів ГК «Агоровик» від 9 лютого 2010 року, підписану головою правління кооперативу Басько М.Д., про надання їй земельної ділянки площею 28 кв м. у АДРЕСА_1 для будівництва гаража, квитанції про сплату внесків. Крім того, зазначала, що підставою для прийняття міською радою своїх рішень була довідка ГК «Агровик» від 27 березня 2012 року № 8 за підписом голови ГК «Агровик» Рислінга І.М. про те, що вона є членом кооперативу і їй надана спірна земельна ділянка, Статут кооперативу та інші документи. Також пояснювала, що перешкоди у користуванні земельною ділянкою їй стали чинитись після зміни керівництва кооперативу.

Посилаючись на те, що ці письмові докази викликають сумнів в їх достовірності, апеляційний суд у порушення вимог ч. 2 ст. 185 ЦПК України не звернув уваги на те, що існує визначена законом процедура дослідження таких доказів при поданні заяви про їх фальшивість, у силу чого висновок суду ґрунтується на припущеннях, що заборонено законом (ч.4 ст. 60 ЦПК України).

Не врахував апеляційний суд і те, що, приймаючи 8 серпня 2013 року протокольне рішення № 5-13 про виділення ОСОБА_4 спірної земельної ділянки, ГК «Агровик» не звернув уваги на те, що ця земельна ділянка не є вільною, на неї є правовстановлюючі документи про її належність на праві власності ОСОБА_3

Крім того, висновки апеляційного суду є суперечливими. Зокрема, суд погодився з твердженням ГК «Агровик» про те, що ОСОБА_3 не була членом кооперативу і, одночасно, не звернув уваги на те, що кооператив 4 жовтня 2013 року своїм рішенням № 7-14 позбавляє її земельної ділянки, зазначаючи про те, що вона була членом кооперативу, проте земельна ділянка їй не виділялась.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 28 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик