Провадження № 2/752/156/15
РІШЕННЯ

Іменем України

27.07.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Калініченко Л.С., при секретарі Дордоль А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійним свідоцтва про право на спадщину та зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом видного 05 грудня 2012 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3р. його батька ОСОБА_7.

Свої вимоги мотивував тим, що його батько ОСОБА_7 за час життя заповіт не залишив, а тому після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкування мало бути проведено за законом. Так як він не знав про смерть батька своєчасно до нотаріуса не звернувся, однак 05.12.2012р. державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я відповідачів, що порушує його права як спадкоємця, а тому підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.

Позивач у судове засідання не з'явився позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач, ОСОБА_2 заперечувала проти позову скориставшись правом на подачу зустрічного позову, де просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на ? частину спадкового майна, яке складалося з 1/9 частини земельної ділянки загальною площею 0,847 га, що належала спадкодавцю відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2003р. В подальшому представник позивача за зустрічним позовом подав заяву, якою уточнив склад спадкового майна, у зв'язку з чим позивач за зустрічним позовом просила визнати за нею право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,25га та площею 0,0626 га.

Відповідач, ОСОБА_3 заперечувала проти позову скориставшись правом на подачу зустрічного позову, де просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на ? частину спадкового майна, яке складалося з 1/9 частини земельної ділянки загальною площею 0,847 га, що належала спадкодавцю згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.04.03р. В подальшому представник позивача за зустрічним позовом подав заяву, якою уточнив склад спадкового майна, у зв'язку з чим позивач за зустрічним позовом просила визнати за нею право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,25 га та площею 0,0626 га.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, направивши свого представника, який підтримав зустрічний позов в повному обсязі та просив його задовольнити, заперечував проти задоволення первісного позову в повному обсязі з підстав пропущення строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а відтак і відсутністю порушеного права та необхідності його захисту у судовому порядку.

Відповідач за первісним та зустрічним позовом ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом надання письмових пояснень не скористалася.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7,що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3, виданим 28 квітня 2012 року Відділом реєстрації смерті у м.Києві (а.с.47).

Останнє зареєстроване місце проживання ОСОБА_7 була квартира АДРЕСА_1, що підтверджується відповідною довідкою №1597 від 01.08.2012р. (а.с.53).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на майно спадкодавця, яке, на думку позивача, складалося з квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи відсутність даних як у матеріалах справи так і в матеріалах спадкової справи про складання заповіту ОСОБА_7 спадкування після його смерті відбулося за законом.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є син, ОСОБА_1, дружина ОСОБА_2, дочка ОСОБА_5. та дочка ОСОБА_3, доказів про наявність інших спадкоємців матеріали справи не містять.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_7 та відповідною заявою ОСОБА_2 Другою Київською державною нотаріальною конторою 02 серпня 2012 року заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_7 за номером 607/2012 (а.с.46).

З позовної заяви вбачається, що позивач, ОСОБА_1 з спадкодавцем не спілкувався з 2011 року і лише 09 травня дізнався про смерть батька, ОСОБА_7

Так, відповідно до ч.1 ст.172 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватись про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу, а відтак повинні піклуватись станом здоров'я своїх батьків.

Необізнаність позивача (спадкоємця) про смерть спадкодавця, проживання в різних населених пунктах зі спадкодавцем, неповідомлення іншими спадкоємцями про смерть спадкодавця, не свідчать про наявність об'єктиви, непереборних, істотних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, з матеріалів спадкової справи № 607/2012 не вбачається, що позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім цього, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про звернення позивача до суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини.

За таких обставин право позивача не може бути захищено під час розгляду його позову, оскільки позивач вимог про надання йому додатково строку на прийняття спадщини не заявив, а пропуск строку на прийняття спадщини, позбавляє позивача на захист його прав та інтересів відносно спадкового майна, права на яке нерозривно пов'язані з прийняттям спадщини.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Однак неявка позивача у судове засідання унеможливила виконання судом покладеного обов'язку щодо роз'яснення особам, які беруть участь у справі їх прав, в тому числі права про звернення до суду з вимогами про надання додаткового строку на прийняття спадщини.

А відтак суд не знаходить підстав для задоволення первісного позову, так як позивачем не доведено порушення його прав на спадкове майно так як із відповідною заявою про прийняття спадщини він не звертався.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2, відповідач, позивач за зустрічним позовом 02.08.2012р. звернулася до 2-ї Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.46.)

З вказаної заяви вбачається, що колом спадкоємців є ОСОБА_2 та дочка померлого ОСОБА_3 інших спадкоємців відповідач, позивач за зустрічним позовом не вказала.

Так, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу відповідач, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 09 грудня 1978 року уклала шлюб зі спадкодавцем ОСОБА_7 (а.с.55). Матеріали справи не містять даних про розірвання вказаного шлюбу або визнання його недійсним.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 є дочкою спадкодавця ОСОБА_7 (а.с. 56). Після укладення 04 червня 2011 року шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 57).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 є дочкою спадкодавця ОСОБА_7 (а.с.7), при цьому матеріали справи не містять даних про зміну прізвища.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, з довідки КП «ЖЕО-109» №1598 від 01 серпня 2012 року вбачається, що разом з спадкодавцем за адресою: Київ, АДРЕСА_2 проживала дружина, відповідач, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та дочка, відповідач, позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 с. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦКУ України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, матеріали спадкової справи не містять даних про звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

А відтак, суд вважає встановленим, на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів та матеріалів спадкової справи № 607/2012, відсутність інших спадкоємців, які у встановлений строк прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, окрім позивачів за зустрічним позовом.

Щодо складу спадкового майна суд, вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з договором купівлі-продажу від 16 лютого 2004 року ОСОБА_7 набув права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 (а.с. 69).

Згідно з витягом з реєстру права власності на нерухоме майно виданого 24 жовтня 2012 року право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_7 (а.с.69)

Враховуючи те, що позивачем не доведено факт прийняття спадщини, та відсутність доказів про надання останньому додаткового строку для прийняття спадщини, суд вважає законним та таким, що не підлягає визнанню недійсним видане 05 грудня 2012 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перейшло в порядку спадкування права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 в рівних долях. (а.с.107)

В частині вимог за зустрічним позовом суд, вважає за необхідне звернути увагу на те, що матеріали спадкової справи №607/2012 містять лист Управління держкомзему у Васильківському районі від 26 листопада 2012 року №5727/02-1 з якого вбачається, що за спадкодавцем ОСОБА_7 на території Великосолтанівської сільської ради державний акт про право власності на земельну ділянку не зареєстрований (а.с.105).

Разом з тим, відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.04.15р., які були надані на запит суду спадкодавець значиться власником земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_4 загальною площею 0,2500га та НОМЕР_5 загальною площею 0,0626 га розташованих по АДРЕСА_8 (а.с. 150, 153).

Так, з матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_7 набув права власності на 1/9 частину земельної ділянки загальною площею 0,847га відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 11 квітня 2003 року (а.с.84)

Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2003 року спадкодавець ОСОБА_7 набув права власності у порядку спадкування і на 1/9 частину житлового будинку №б/н (в подальшому НОМЕР_6) з надвірними будівлями розташований на вказаній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_7 (а.с.84).

Так, судом встановлено, що відповідачі, позивачі за зустрічним позовом прийняли спадщину та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі і на 1/9 частину житлового будинку НОМЕР_6 з надвірними будівлями розташованого за адресою АДРЕСА_7 (а.с. 112, 144).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 05 грудня 2012 року зареєстровано вказані свідоцтва про право на спадщину, відповідно до яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали спадкове майно, яке складається з 1/18 частини житлового будинку НОМЕР_6 по АДРЕСА_7 (а.с.113, 115)

Відповідно до ч.2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

За викладених обставин до відповідачів, позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мало перейти право власності на 1/9 частину земельної ділянки загальною площею 0,847га, яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 11 квітня 2003 року належала спадкодавцю ОСОБА_7

Разом з цим судом, встановлено, що відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_10, треті особи Васильківське МБТІ про розподіл майна і земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні, суд серед іншого вирішив виділити ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 1/3 частину присадибної земельної ділянки площею 2823,33 кв.м., що становить 24/100 частин домоволодіння б/н по вул.Ватутіна в с.Хлепча Васильківського району Київської області і як вбачається з описово-мотивувальної частини вказаного рішення суду вказана частина земельної ділянки виділялася на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 11 квітня 2003 року (а.с. 168-170).

Таким чином, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2007 року спадкодавцю ОСОБА_7 в натурі було виділено частину домоволодіння та земельної ділянки, на які останній набув права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 11 квітня 2003 року.

Разом з тим, з рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Великосолтанівської сільської ради, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа ОСОБА_14 про скасування державних актів та визнання права власності встановлено, що межі земельної ділянки, яка була виділена в натурі рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2007 року спадкодавцю ОСОБА_7 були порушені (а.с.171-173).

Так, з вказаного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2010 року вбачається, що судом встановлено: «... як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2003 року, спадкоємцями будинковолодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_8 після смерті померлої матері ОСОБА_15, яка була власником, стали ОСОБА_10(5/9 частин), ОСОБА_7 (1/9 частина), ОСОБА_10 (1/9 частина) та ОСОБА_11 (1/9 частина)».

Також з вказаного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2010 року вбачається, що площа земельної ділянки 2823,33 кв.м., яка була виділена рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2007 року спадкодавцю ОСОБА_7 та ОСОБА_11, ОСОБА_10 за даними винесення меж на місцевість становить 0,3126га та складається з двох ділянок 0,2500га та 0,0626га.

Вказані обставини щодо розміру та меж земельних ділянок вказані і у заяві «На вимогу» підписаній серед іншого і спадкодавцем ОСОБА_7 посвідченій Корецькою І.С, нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 19 січня 2010 року (а.с.174) та договорі про встановлення меж від 19 січня 2010 року укладеного між власниками суміжних земельних ділянок (а.с.175).

За таких обставин суд вважає встановленим факт наявності права власності спадкодавця ОСОБА_7 на 1/3 частину земельних ділянок 0,2500га та 0,0626га.

Одночасно суд звертає увагу, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яким підтверджується право власності спадкодавця ОСОБА_7 на частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 та НОМЕР_5 документом, який є підставою для виникнення права власності на спірну земельну ділянку вказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.04.2004 року з номером 1201, в той час як матеріли справи містять лише свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.04.2003 року зареєстрованого за номером 1201. (а.с.84, 150, 152)

Враховуючи, що всі інші реквізити та дані зазначені у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку співпадають, суд вважає, що вказаний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.04.2015р. містить помилку, яка не впливає на встановлений судом факт належності 1/3 частини земельних ділянок з кадастровим номером НОМЕР_4 та НОМЕР_5 спадкодавцю ОСОБА_7

Таким чином, відповідачі, позивачі за зустрічним позовом обґрунтовано заявили вимоги про визнання за ними, як за спадкоємцями першої черги, права власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 на ? частину спадкового майна, яке складається з 1/3 частини земельних ділянок з кадастровим номером НОМЕР_4 загальною площею 0,2500 га та НОМЕР_5 загальною площею 0,0626 га по АДРЕСА_8, а відтак у суду є всі підстави визнати за відповідачами, позивачами за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування по 1/6 частині земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0,2500 га та по 1/6 частині земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,0626 га розташованих по АДРЕСА_8.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

Таким чином, позивач за первісним позовом реалізував право на звернення до суду з відповідними вимогами, вважаючи наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Однак, відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Так, судом не встановлено наявності достатніх, достовірних, допустимих та належних доказів для задоволення первісного позову.

Одночасно суд вважає вимоги зустрічного позову, в частині визнання права власності на спірне майно за відповідачами, позивачами за зустрічним позовом обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивачів за зустрічним позовом в сумі 2000 грн. 00 коп., покладаються на позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним.

На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійним свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності у порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 на 1/6 частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0,2500 га розташованої по АДРЕСА_8 та 1/6 частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,0626 га розташованої по АДРЕСА_8.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності у порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 на 1/6 частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0,2500 га розташованої по АДРЕСА_8 та 1/6 частину земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 0,0626 га розташованої по АДРЕСА_8.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_5), ОСОБА_4 (АДРЕСА_6) солідарно на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2), витрати по сплаті судового збору у сумі 2000 (дві тисячі) грн. в рівних частинах.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя