Справа № 509/2855/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Мажар А.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

Науково-виробничого підприємства «НИВА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

до

ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2013 року Науково-виробниче підприємство «НИВА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю звернулося до суду з зазначеною позовною заявою в якій просить стягнути з відповідачки завдану матеріальну шкоду у розмірі 59 074,66 грн. та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 15.04.2003р. по 20.06.2013р. відповідачка знаходилася в трудових відносинах з позивачем, займаючи посаду завідуючої складом НВП «НИВА» ТОВ та завідуючої складом ТМЦ, з якою було укладено договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Відповідачка під час неналежного виконання своїх службових обов'язків, утворила недостачу на загальну суму 59 074,66 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Між сторонами склалися правовідносини, що випливають з трудового законодавства, пов'язані з правовідносинами між робітником та роботодавцем, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися КЗпП України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З 15.04.2003 року по 20.06.2013 року відповідачка ОСОБА_2 працювала в НВП «НИВА» ТОВ з 10.06.2003 року на посаді завідуючої складом готової продукції на підставі наказу №25 від 09.06.2003 року та з 02.04.2012 року на посаді завідуючої складом ТМЦ за сумісництвом на підставі наказу №110-К.

Між НВП «НИВА» ТОВ та ОСОБА_3 були укладені договори б/н від 09.03.2006 року та від 02.04.2012 року про повну матеріальну відповідальність.

Умовами договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність передбачено, що працівник, що займає посаду завідуючого складом готової продукції та завідуючого складом ТМЦ складом підприємства та виконує роботу, яка безпосередньо звязана прийом , видачею, організацією контролю обліку руху товару, збереження матеріальних цінностей від пошкодження і псування, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження матеріальних цінностей та готової продукції та зобовязується:

- приймати участь в прийманні та видачі матеріальних цінностей;

- вести облік, складати і подавати в належному порядку товарно-грошові й інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей;

- приймати участь в інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей;

- бережно ставитись до довірених йому на збереження чи інших цілей матеріальних цінностей підприємства і приймати міри до недопущення завдання шкоди;

- своєчасно повідомити адміністрацію підприємства про всі обставини, які загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей.

В випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей, визначенню розміру шкоди заподіяної підприємству і їх відшкодування згідно чинного законодавства.

Відповідно до посадових інструкцій завідуючого складом, затвердженої директором НВП «НИВА» ТОВ з якою ознайомлена ОСОБА_2, завідуюча складом ТМЦ, завідуюча складом несе повну матеріальну відповідальність за збереження і облік матеріальних цінностей на складі.

Позивачем на підтвердження своїх вимог було надані ОСОБА_4 інвентаризації по складу допоміжних матеріалів №5, №5/1, 5/2, 5/3 , а також відповідні накладні, видаткові накладні, акти приймання передачі, картки складського обліку, які свідчать про приймання товару та його переміщення. З наданих ОСОБА_4 вбачається що у складі комісії з інвентаризації була завідуюча складом ТМЦ матеріально-відповідальна особа ОСОБА_2. Проведеною інвентаризацією було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на суму 41698,12 грн.

Також на підтвердження недостачі саме готової продукції позивачем були надані ОСОБА_4 інвентаризації готової продукції станом на 25.12.2012 р., та ОСОБА_4 інвентаризації готової продукції станом на 20.06.2013 р., приймально-здавальні накладні на виноробну продукцію в пляшках, накладні.

Саме з ОСОБА_4 інвентаризації готової продукції станом на 20.06.2013 р. вбачається що комісією під час інвентаризації було виявлено недостачу готової продукції у кількості 892 пляшки на загальну суму 17 376,72 грн.

На приймально-здавальних накладних на виноробну продукцію в пляшках, накладних міститься особистий підпис матеріально-відповідальної особи ОСОБА_2

Під час проведення інвентаризації, відповідачка свою провину не визнала, добровільно відшкодувати завдану товариству шкоду відповідачка відмовилась.

Ухвалою суду від 06.05.2015 року за клопотанням представника відповідача з Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Одеської області (67801, смт. Овідіополь, вул.. Т. Шевченка, 196) було витребувано ОСОБА_4 про результати перевірки НВП «НИВА» ТОВ () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012р., який був складений при перевірці НВП «НИВА» ТОВ у 2013 році.

За результатами розгляду ОСОБА_4 про результати позапланової виїзної перевірки НВП «НИВА» ТОВ () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. від 17 травня 2013 року №45/16-10/19201066, жодних доказів на які посилався Відповідач відображено не було, оскільки з ОСОБА_4 про результати позапланової виїзної перевірки НВП «НИВА» ТОВ () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. не вбачається відсутність недостач які виникли у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_2, оскільки вибіркова інвентаризація основних засобів та товарно-матеріальних цінностей проводилась лише станом на 16.03.2012 р.

Ухвалою суду від 07 липня 2015 року за клопотанням представника відповідача з Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Одеської області (67801, смт. Овідіополь, вул.. Т. Шевченка, 196) було витребувано ОСОБА_4 про результати перевірки НВП «НИВА» ТОВ () з питань дотримання вимог податково, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., який був складений при перевірці НВП «НИВА» ТОВ у 2014 році.

За результатами розгляду ОСОБА_4 про результати перевірки НВП «НИВА» ТОВ () з питань дотримання вимог податково, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 рок від 20 травня 2014 року №000064/15-32-22-04/19201066, також жодних доказів на які посилався Відповідач відображено небуло, оскільки ОСОБА_4 про результати перевірки НВП «НИВА» ТОВ () з питань дотримання вимог податково, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 рок від 20 травня 2014 року №000064/15-32-22-04/19201066, не вбачається відсутність недостач які виникли у матеріально-відповідальної особи ОСОБА_3, оскільки інвентаризація готової продукції була здійснена станом на 07.05.2014 року, а не за період 2013 року.

За приписами КЗпП України працівники несуть у порядку, встановленому законодавством, матеріальну відповідальність за пряму дійсну шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків (ч.ч.1, 2 ст.130 КЗпП України).

Відповідно до ст.134 КЗпП України до випадків повної матеріальної відповідальності працівників відповідно до законодавства належить відшкодування шкоди у повному розмірі, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до п.5 ст.134 КЗпП України працівники несуть відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини у випадку коли шкоди завдано недостачею.

Згідно положень ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Як передбачено ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено установою з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

За змістом ст.135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі недостачі матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначає, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст.130, 135-1, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника (п.1). Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди (п.8).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації.

У відповідності до ст.138 КЗпП України обов'язок доказування наявності умов для притягнення працівника до матеріальної відповідальності покладається на власника або уповноважений ним органу. Відсутність підстави чи хоча б однієї з умов матеріальної відповідальності виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження своєї позиції, оцінивши їх належність, допустимість і достовірність, суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні й доводять наявність вини відповідачки у нестачі та не відшкодуванні матеріальної шкоди, завданої нею, як працівником, під час виконання своїх трудових обов'язків в сумі 59 074,66 грн.

Всупереч умовам договору та вимог чинного законодавства відповідачка належним чином свої зобов'язання по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди не виконала та не здійснювала повернення нестачі у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона у справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Як передбачено ст.57 ЦПК України доказами по справі є любі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги сторони.

Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів оплати відповідачкою заподіяної шкоди.

Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в повному обсязі документально підтверджені понесені позивачем судові витрати у сумі 591 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 210, 214-215 ЦПК України, ст.ст.130, 134, 135-1, 135-3, 138, 232 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) яка зареєстрована за адресою: 67820, Одеська область, Овідіопольський район, с. Прилиманське, вул. Оборона буд. 69, на користь Науково-виробничого підприємства «НИВА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (Код ), що знаходиться за адресою: 65496, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт.Таїрове, вул.40-річчя Перемоги 1, суму матеріальної шкоди в розмірі 59074,66 грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 591 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4