22-ц/775/886/2015(м)
Головуючий у 1-ій інстанції Скрипниченко Т.І.
Категорія 53 Суддя-доповідач Ткаченко Т.Б.
Р і ш е н н я

Іменем України

19 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Мироненко І.П., Лісового О.О.,

при секретарі - Собецькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Маріуполі справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 липня 2015 року,

В с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «ММК ім.Ілліча», в якому просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок трудового каліцтва 50 000 грн. та у відшкодування витрат на правову допомогу 649 грн.60 коп.

В обґрунтування позову посилався на те, що перебував в трудових відносинах з працедавцем - ПАТ «ММК ім.Ілліча». Підчас роботи у роботодавця він отримав ушкодження здоров'я через умови праці, що у подальшому призвело до отримання ним професійного захворювання, встановленого Актом розслідування хронічного професійного захворювання по формі П - 4 від 24 лютого 2014 року. Відповідно до медичних документів у результаті професійного ушкодження здоров'я йому встановлено захворювання - ХОЗЛ ІІ в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І- ІІ ступенів. Відповідно до первинного висновку МСЕК від 03 квітня 2014 року йому встановлено 40% стійкої втрати працездатності та 3 групу інвалідності.

У зв'язку з отриманням трудового каліцтва, яке він отримав на роботах з небезпечними умовами праці, що впливали на нього на протязі усього трудового стажу, та пошкодженням здоров'я, він отримує психологічні страждання, які негативно впливають на образ його життя. Він знаходиться в пригніченому стані через неможливість повного відновлення здоров'я. Ці фактори викликають негативні емоції, переживання та моральні страждання.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «ММК ім.Ілліча» про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_3 посилаючись в апеляційній скарзі на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Зокрема вказує, що поза увагою суду залишились обставини роботи позивача на ПАТ «ММК ім.Ілліча» під впливом шкідливих умов праці, а саме запиленості та загазованості повітря.

Не враховано судом дію фізичного фактору, як частини факторів, що призвели до хронічного захворювання та комплексну дію фізичного та хімічного фактору, а саме групу декількох факторів, що призвели до хронічного захворювання.

Висновок суду з посиланням на п.19 Акту щодо відсутності посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні нормативи, що призвели до виникнення професійного захворювання та щодо можливості розвинення захворювання внаслідок роботи позивача на коксохімічному виробництві в період з 1984 по 1990 року, суперечить об'єктивним обставинам справи. В п.18 Акту по формі П-4 наведені пропозиції начальнику автотранспорту та засобів механізації ПАТ «ММК ім.Ілліча» щодо ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань. Крім того, відсутність винних посадових осіб у факторі трудового процесу, не виключає настання професійного захворювання через об'єктивний фактор середовища умов праці.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності позивача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи та звернувся з заявою про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача - ОСОБА_5, який просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, заперечення представника відповідача - Огненного А.Б. та представника третьої особи - Морозової Ю.А., які просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні данні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд, дійшов висновку про відсутність причинного зв'язку між отриманим хронічним професійним захворюванням позивача та діями відповідача. Позивачем не доведено, що професійне захворювання отримано під час праці у ПАТ «ММК ім.Ілліча». Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання він не оскаржив, погодився з висновками комісії по розслідуванню причин виникнення хронічного професійного захворювання, а притягнути у якості належного відповідача або співвідповідача іншу особу, яка може бути причетна до виникнення професійного захворювання на підприємстві, а саме роботодавця в період з 1984 по 1990 роки (роботи на коксохімічному виробництві), відповідач відмовився.

Але погодитися з такими висновками суду не можливо.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 в період з 18 жовтня 1984 року по 05 липня 1990 року працював на Маріупольському коксохімічному заводі, і з 27 вересня 2000 року по теперішній час працює у ПАТ «ММК ім.Ілліча», у тому числі з 22 квітня 2003 року по 02 липня 2013 року працював монтажником по монтажу стальних і залізобетонних конструкцій (на висоті) 6 розряду (а.с.63 - 69).

Відповідно до повідомлення про професійне захворювання (отруєння) по формі П-3 від 25 грудня 2013 року за № 5362/4, складеного головним лікарем Клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці АМН України», ОСОБА_3 24 грудня 2013 року встановлено діагноз основний: ХОЗЛ ІІ в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз. ЛН 1-ІІ ст. захворювання професійне. Встановлено вперше. Найменування підприємства: ПАТ «ММК ім.Ілліча» ТОВ «Метінвестхолдінг» (а.с.10).

Процедуру встановлення професійного захворювання, проведення розслідування професійних захворювань і аварій на виробництві та оформлення акту цього розслідування визначено п.п.62 - 88 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» (далі Порядок).

Зазначеним Порядком передбачено, що усі виявлені випадки хронічних професійних захворювань і отруєнь (далі - професійні захворювання) підлягають розслідуванню.

Професійний характер захворювання визначається експертною комісією у складі спеціалістів спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу згідно з переліком, що затверджується МОЗ.

Зв'язок професійного захворювання з умовами праці працівника визначається на підставі оцінки умов праці працівника за матеріалами раніше проведеної атестації робочих місць, результатів обстежень і досліджень, проведених відповідними закладами державної санітарно-епідеміологічної служби або санітарними лабораторіями, атестованими МОЗ в установленому порядку, вивчення приписів органів державного нагляду за охороною праці, подання посадових осіб робочих органів виконавчої дирекції Фонду і представників профспілок, інструкції з охорони праці працівників, заключних актів періодичних медичних оглядів, наказів та розпорядження адміністрації підприємства про порушення працівником вимог правил та інструкцій з охорони праці, строків проходження періодичних медичних оглядів, картки обліку індивідуальних доз опромінення на робочому місці джерелами радіаційного випромінювання, одержання письмових пояснень посадових осіб, інших працівників з питань, пов'язаних з розслідуванням причин виникнення професійного захворювання.

За результатами розслідування комісія складає акт проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 (далі - акт за формою П-4) згідно з додатком 17.

Акт за формою П-4 є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення (п.86 Порядку).

Відповідно до п. 87. Порядку акт за формою П-4, підписаний членами комісії з розслідування, затверджується головним державним санітарним лікарем Автономної Республіки Крим, області, міста, району, на водному, залізничному та повітряному транспорті, Міноборони, МВС, СБУ, Адміністрації Держприкордонслужби, ДПтС, Держспецзв'язку, Державного управління справами та завіряється печаткою.

Відповідно до акту форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 лютого 2014 року (далі - Акт) (а.с.6 - 9) його складено відносно працівника ПАТ «ММК ім.Ілліча» ОСОБА_3, який працює на ПАТ «ММК ім.Ілліча» за професією: монтажник з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій 10 років 7 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів - 10 років 7 місяців.

В п.13 цього Акту наведений висновок про наявність шкідливих умов праці, а саме згідно даних СТЛ ПАТ «ММК ім.Ілліча» (протокол № 1401 від 26.01.2008 року) запиленість повітря робочої зони монтажника з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій складала 5,1 мг/м3, при ГДК - 4,0 мг/м3.

В цьому ж пункті Акту наведені показники важкості та напруженості праці монтажника з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій, які згідно даних СТЛ ПАТ «ММК ім.Ілліча» (протокол досліджень тяжкості та напруженості праці № 536 від 02.04.2008 р.) складають: нахили корпусу більш 30 градусів - 105 разів за зміну, при нормі - 50 - 100 разів за зміну.

Згідно з «Гігієнічною класифікацією праці», затвердженої наказом МОЗ України № 528 від 27.12.2001 року умови та характер праці монтажника з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій по показникам шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища, тяжкості та напруженості трудового процесу відносяться: по основному виробничому фактору - запиленості повітря робочої зони, загазованості повітря робочої зони та по супутньому виробничому фактору - шуму і важкості праці - до Ш класу 1 ступеня, а по напруженості праці - допустимому.

На зазначені обставини суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов помилкового, що позивачем не доведено, що професійне захворювання ним отримано під час праці у ПАТ «ММК ім.Ілліча», оскільки відповідно до Акту ОСОБА_3 працював у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 10 років 7 місяців.

В п.16., п.17. Акту наведені обставини, за яких виникло професійне захворювання та причини його виникнення, а саме: тривала робота (більш 5 років) в умовах комплексної дії фізичних та хімічних факторів перевищуючих ГДР, що також мало місце під час його роботи у відповідача.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо відсутності причинного зв'язку між отриманим хронічним професійним захворюванням позивача та діями відповідача, і вважає, що пошкодження здоров'я позивач отримав, у тому числі і під час роботи у ПАТ «ММК ім.Ілліча», в умовах впливу шкідливих факторів за професією монтажник з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій.

Ті обставини, що в п. 19 Акту, в якому, відповідно до Форми П-4 (додаток 17 до Порядку) наводяться особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (із зазначенням статей, пунктів законів та інших нормативно-правових актів, вимоги яких порушені), комісія з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_3 зазначила, що вона не вбачає посадових осіб підприємства, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні нормативи, що призвело до виникнення професійного захворювання та зробила припущення щодо розвинення даного захворювання внаслідок його роботи на коксохімічному виробництві в період з 1984 року по 1990 рік, не може бути підставою для відмови у задоволенні даного позову, оскільки по-перше, відсутність винних посадових осіб у факторі трудового процесу, не виключає настання професійного захворювання через об'єктивний фактор середовища та умов праці; по - друге, в цьому пункті Акту комісія зробила зазначене припущення, але при цьому в пунктах 13, 16, 17 зазначено, що позивач працював у відповідача 10 років 7 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, а тому не виключила можливість отримання позивачем професійного захворювання під час роботи у відповідача.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З довідки Міністерства охорони здоров'я України від 03 квітня 2014 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги (серія ААА № 243281) ОСОБА_3 встановлено Ш групу інвалідності, ступень втрати професійної працездатності - 40% з 20 березня 2014 року по 01 травня 2016 року (а.с.11).

Як зазначено в роз'ясненнях, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, тощо, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки ПАТ «ММК ім.Ілліча» не забезпечило ОСОБА_3 безпечних умов праці, колегія суддів вважає, що воно повинно відшкодувати йому заподіяну моральну шкоду у зв'язку з пошкодженням здоров'я.

Встановив, що ОСОБА_3 у працездатному віці отримав професійне захворювання, втратив 40% професійної працездатності, внаслідок чого став інвалідом 3 групи, залишковим наслідком сталося постійне погіршення стану здоров'я позивача, про що свідчить неодноразові його звернення протягом 2013 - 2015 років до лікувальних закладів та проходження лікування, втрату роботи за спеціальністю, колегія суддів приходить до висновку щодо спричинення позивачу моральних (душевних) страждань.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує обставини отримання позивачем професійного захворювання, обсяг заподіяних йому моральних страждань та фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров'я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також враховує ті обставини, що профспілковим комітетом ПАТ «ММК ім.Ілліча» протягом 2013 - 2015 років неодноразово надавалась позивачу матеріальна допомога на лікування (а.с.40 - 46), що також впливає на умови відшкодування моральної шкоди, враховуючи принцип розумності та справедливості, дійшла висновку, що у відшкодування моральної шкоди на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 12000 грн.

Враховуючи, що неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення спору, судове рішення відповідно до вимог ч.1 ст. 309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, у зв'язку з чим його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.84 ЦПК України з відповідача на користь позивача у відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права, а саме надання юридичної консультації та складання позовної заяви, підлягає стягненню 649 грн. 60 коп.

Укладення договору про надання позивачу юридичних послуг, виконання цього договору та понесення позивачем витрат на оплату юридичних послуг в сумі 646 грн.60 коп. підтверджено матеріалами справи (а.с. 21-24).

У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача ПАТ «ММК ім.Ілліча» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 121 грн.80 коп., оскільки ОСОБА_3 при подачі апеляційної скарги був звільнений від сплати судового збору.

Зазначена сума підлягає стягненню на розрахунковий рахунок 0015, код бюджетної класифікації доходів: 22030001 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України)», МФО 834016, Банк: ГУ ДКСУ у Донецькій області, , отримувач: Артемівське УК /м.Артемівськ/22030001, призначення платежу: судовий збір Апеляційний суд Донецької області (м.Маріуполь) .

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 липня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» () на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 12000 (дванадцять тисяч) гривень, у відшкодування витрат на правову допомогу 649 гривень 60 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» () в дохід держави судовий збір в сумі 121 гривня 80 копійок на розрахунковий рахунок 0015, код бюджетної класифікації доходів: 22030001 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України)», МФО 834016, Банк: ГУ ДКСУ у Донецькій області, , отримувач: Артемівське УК /м.Артемівськ/22030001, призначення платежу: судовий збір Апеляційний суд Донецької області (м.Маріуполь) .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді І.П.Мироненко

О.О.Лісовий