Справа № 152/1663/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 листопада 2015 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря Палій М.Д.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4,

у с т а н о в и в:

12 жовтня 2015 року ОСОБА_5 (далі - позивач) звернулася до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач). Зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач вихованням сина та його утриманням не займається, водночас позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, окрім того, вона платно навчається на денному відділенні ВП «Вінницький факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури».

З огляду на викладене та посилаючись на те, що відповідач працює електромонтером у Жмеринській дистанції сигналізації та звязку ДТГО «Південно-Західна залізниця», позивач просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2015 року і до досягнення сином повноліття та стягувати 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) на її утримання, щомісячно до досягнення сином трьох років.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, зазначивши, що він згоден сплачувати аліменти на сина ОСОБА_7 та дружину у розмірі, зазначеному у позові. Окрім того, відповідач пояснив, що він працює електромонтером у Жмеринській дистанції сигналізації та звязку ДТГО «Південно-Західна залізниця» і відповідно має стабільний дохід. На даний час він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на трьох неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Інших осіб, яких він за законом зобовязаний утримувати, відповідач не має.

Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2013 року, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про шлюб та про народження Серія І-АМ № 139191 та Серія І-АМ № 289535 відповідно (а.с. 5, 6).

Син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідок, виданих виконкомом Пеньківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 1442 та № 1440 від 29.09.2015 (а.с. 8, 9).

Позивач не працює, оскільки здійснює догляд за сином, окрім того вона навчається на контрактній основі на денному відділенні ВП «Вінницький факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури», що вбачається із довідки № 865 від 1.10.2015 (а.с. 7).

Водночас, відповідач працює електромонтером у Жмеринській дистанції сигналізації та звязку ДТГО «Південно-Західна залізниця», отримуючи стабільний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи від 8.10.2015 (а.с. 10).

У судовому засіданні відповідач визнав, що належної матеріальної допомоги на сина та дружину він не надає.

Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України).

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтями 180-183, 191 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, оскільки право позивача та її малолітнього сина на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач має нормальний стан здоровя, працює, маючи стабільний дохід, сплачує аліменти на трьох неповнолітніх дітей від першого шлюбу, не заперечує проти щомісячного стягнення з нього аліментів на сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, на переконання суду саме цей розмір належить стягувати з відповідача на утримання його сина.

При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частці від заробітку якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Окрім того, відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд вважає, що відповідач може та зобовязаний утримувати позивача, оскільки саме з нею проживає їх спільний син, проте позивач жодним чином не обґрунтувала розмір аліментів, які вона просить стягувати з відповідача на своє утримання.

Отже, беручи до уваги те, що відповідач, сплачуватиме аліменти на чотирьох неповнолітніх дітей, з нього слід щомісячно до досягнення сином ОСОБА_7 трьох років стягувати аліменти на утримання позивача у розмірі 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу), оскільки саме таку допомогу відповідач може надавати, що відповідає вимогам статей 84, 184 СК України.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2015 року і до досягнення сином повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/7 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2015 року і до досягнення сином трьох років.

У іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в дохід держави 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

Згідно зі статтями 223, 294, 296 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Л.Строгий