АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 667/1496/15-ц Головуючий в суді І інстанції: Скрипнік Л.А.
Номер провадження: 22ц/791/2314/15 Доповідач: Орловська Н.В. Категорія: 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

за участю секретаря: Павловської Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, діючої від імені ОСОБА_4, на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 липня 2015 року та додаткове рішення того ж суду від 25 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк професійного фінансування» про стягнення середнього заробітку за час затримки трудової книжки

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк професійного фінансування» про стягнення середнього заробітку за час вимішеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 21.07.2014р. працював в Публічному акціонерному товаристві «Банк професійного фінансування» (далі ПАТ « Профін Банк») на посаді керуючого відділенням № 20 в м. Херсоні.

На підставі наказу № 423-к від 01.12.2014р. звільнений з займаної посади згідно п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін, про що був повідомлений електронною поштою. Трудова книжка отримана ним 17.02.2015р.

Оскільки у день звільнення трудова книжка не була видана він не міг влаштуватися на іншу роботу, або стати на облік у центрі зайнятості, а тому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 18413,10 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Додатковим рішенням того ж суду від 25 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, та які суд вважав встановленими, просить рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судових рішеннь в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів встановила таке.

ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах із ПАТ «Банк професійного фінансування» із 21.07.2014р. та обіймав посаду керуючого відділенням № 20, яке розміщене в м. Херсоні.

Згідно заяви від 17.11.2014р. позивач просив звільнити його за згодою сторін із 01.12.2014р., а також цією ж заявою просив надіслати йому поштою копію наказу про звільнення та трудову книжку, які просив направити за поштовою адресою за місцем знаходження відділення № 20 у м. Херсоні по вул. 40 років Жовтня,112. (а.с.45).

Трудові відносини припинені з підстав п.1 ст.36 КЗпП України за погодженням сторін із 01.12.2014р. відповідно до наказу відповідача № 423-к від 01.12.2014р. (а.с.7).

Пунктом 4.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерств юстиції, праці, соціального захисту від 29.07.1993р., пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за згодою працівника.

За наявності письмової заяви ОСОБА_4 трудова книжка направлена відповідачем 03.12.2014р. за адресою, вказаною у заяві про звільнення за місцем розташування відділення №20.

Поштове відправлення надійшло до м. Херсона 08.12.2014р. Повідомлення про його надходження залишено за вказаною адресою.

Адресат до поштового відділення для отримання листа з оголошеною цінністю та рекомендованим повідомленням не з'явився. По закінченню терміну зберігання вказаний лист відповідно до Порядку надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р., повернутий на зворотню адресу 08 січня 2015р.

Повторно 13.02.2015р. ОСОБА_4 просив надіслати трудову книжку за новим місцем роботи в КБ «Преміум» в м. Херсоні по проспекту Ушакова, 62.

Трудова книжка направлена поштою на підставі вказаного усного звернення та отримана адресатом 17.02.2015р.

Наведені обставини справи встановив суд першої інстанції та не спростовані жодною із сторін.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача в ході судового розгляду справи, порушення трудових прав пов'язано із тим фактом, що трудова книжка отримана позивачем не у день звільнення згідно відповідного наказу від 01.12.2014р., а 17.02.2015р. у відповідності до часу отримання поштового відправлення.

Частиною першою ст.47 КЗпП України встановлений обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати належно оформлену трудову книжку у день звільнення. А у випадку затримки її видачі з вини останнього, працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу відповідно до ч.5 ст. 235 цього Кодексу.

Суд першої інстанції визнав встановленим, що трудові книжки працівників зберігаються за місцем розташування юридичної особи відповідача у м. Києві, тоді як робочим місцем позивача на день звільнення було відділення №20 вказаної юридичної особи у м. Херсоні. Питання щодо підстав звільнення та порядку отримання копії наказу і трудової книжки погоджено сторонами у відповідності до письмового звернення позивача, направленого поштою на адресу відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини виконання відповідачем обов'язку направити поштою трудову книжку звільненому працівникові після видання наказу про його звільнення 01.12.2014р. за адресою обраною самим заявником, суд дійшов правомірного висновку щодо відсутності вини відповідача у несвоєчасному отриманні працівником поштового відправлення та відсутності підстав для стягнення середнього заробітку з часу звільнення по день фактичного отримання трудової книжки.

Оскільки справа розглянута з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для задоволення скарги та скасування рішення суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, діючої від імені ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 липня 2015 року та додаткове рішення того ж суду від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: