Справа № 300/157/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі - Дашковській С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Воловецького районного суду від 29 травня 2014 року по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості в розмірі 334143 грн. 91 коп. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17.12.2012 року між ПАТ "АК Промінвестбанк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов даного договору ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло всіх прав вимоги ПАТ "АК Промінвестбанк" за кредитними договорами.

20.03.2008 року між ПАТ "АК Промінвестбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11-26/2, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 200000 грн. Однак, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 01.01.2014 року виникла заборгованість, а саме: за кредитом 173067,50 грн., за відсотками 98965,21 грн. Крім цього, у зв'язку з систематичним порушенням відповідачем своїх обов'язків зі сплати кредиту, їй було нараховано неустойку в розмірі 62111,20 грн. Просило позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованості по кредитному договору та судові витрати.

Зазначеним рішенням суду першої інстанції позов задоволено.

ОСОБА_1 не погодилась з цим рішенням, порушила питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянти скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник позивача вважав, що підстав для задоволення скарги немає та просить залишити рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги апелянтки зводяться до твердження того, що: суд першої інстанції при ухваленні рішення посилався виключно на доводи та розрахунки банку, у зв'язку з чим справу було розглянуто однобічно, що призвело до порушення права відповідачки на повноцінний захист своїх прав; в процесі розгляду справи апелянтку було позбавлено права заявляти клопотання та заперечення, які судом могли бути прийняті до ували; неналежне повідомлення апелянтки як відповідача про час і місце розгляду справи призвело до порушення її прав; вважає, що сума кредиту значно різниться між сумою вказаною у розрахунку та сумою у позовній заяві; сума нарахованих відсотків значно перевищує допустимі норми і є незрозумілими; сума пені нарахована за періоди, які не підлягають до стягнення у зв'язку з терміном позовної давності.

Однак, зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, отримуючи кредит позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, а також сплатити проценти в розмірі та на умовах, передбаченими кредитним договором,а у разі порушення умов договору - сплатити пеню.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2008 року між ПАТ "АК Промінвестбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11-26/2, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 200000 грн. (а.с.5-7).

17.12.2012 року між ПАТ "АК Промінвестбанк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов даного договору ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло всіх прав вимоги ПАТ "АК Промінвестбанк" за кредитними договорами ( а.с. 22-32).

В порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого згідно розрахунку станом на 01.01.2014 року виникла заборгованість, а саме: за кредитом 173067,50 грн., за відсотками 98965,21 грн. Крім цього, у зв'язку з систематичним порушенням відповідачем своїх обов'язків зі сплати кредиту, їй було нараховано неустойку в розмірі 62111,20 грн. (а.с.16,64-65).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В суді першої інстанції відповідачка заяву про застосування строку позовної давності не заявляла, а подання такої заяви в суді апеляційної інстанції не може бути прийнято до уваги, оскільки справа по суті вирішувалась в суді першої інстанції, за результатом розгляду якої прийнято рішення і в суді апеляційної інстанції лише перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Тобто, застосування строку позовної давності можливе лише при умові подання такої заяви до вирішення справи в суді першої інстанції.

Розрахунок поданий ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідачкою не спростований, свого розрахунку не подано, заяви про застосування позовної давності при розгляді справи судом першої інстанції відповідачка не подавала, тому суд підставно стягнув з апелянтки на користь позивача заборгованість по кредиту у зазначеному розмірі, виходячи з умов договору та положень ст.525,526,530,610 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують та на їх правильність не впливають.

Інших доводів, які б мали правове значення для вирішення справи, апеляційна скарга не містить.

Крім цього, відповідачка та її представник мали можливість долучити до апеляційної скарги або подати до суду апеляційної інстанції докази, які вони вважали не були досліджені судом першої інстанції з причини розгляду справи за їх відсутності, проте таких доказів подано не було. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Воловецького районного суду від 29 травня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :