Справа № 303/6397/15-ц
Провадження № 2/303/3464/15
Номер ряд. стат. звіту 45
16 листопада 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі одоноособово:
головуючого - судді Іваницького Р.С.
при секретарі судового засідання удіній В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Мукачівський міський відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Мукачівський міський відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: вул. Суворова, 103, м. Мукачево, із зняттям з реєстраційного обліку.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, але подав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.27).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся відповідно до ст. 74 ч.5 абз. 3, 4 ЦПК України (а.с. 19, 22, 26).
Представник третьої особи: Мукачівського міського відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не зявився про причину неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до заяви позивача, та його згоди, за ухвалою суду, проведено заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 27, 158 ч.2, 224, 225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів згідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України.
З дослідження матеріалів у справі, встановлено, що з 2010 року позивач ОСОБА_1, являється власником будинку № 103 по вул. Суворова в м. Мукачево Закарпатської області на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 01.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с.6-9, 12). За вище вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11, 13, 14). Відповідно до акту № 94 від 29 вересня 2015 року складеного уповноваженою особою ТОВ «І.ОСОБА_4 Плюс», відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2000 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).
Правовідносини врегульовуються цивільним законодавством України, Житловим кодексом Української РСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року в справі за №6-57цс11, сформульовано правовий висновок відповідно до якого вказано, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Відповідно до ст. 71 ЖК України, встановлено, що збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, як при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно до вимог ст. 72 ЖК України, вирішено, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.
Статтею 405 ЦК України, встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Керуючись вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, визначено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушувати його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, вирішено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Як вбачається з вище викладеного, що відповідач в будинку, який належить на праві приватної власності позивачу не проживає більше пятнадцяти років, отже позовні вимоги про визнання відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням є підставними та підлягають до задоволення. Стосовно позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідача, то відповідно до діючого законодавства України органами реєстрації виконавчої влади здійснюється зняття особи з реєстрації місця проживання на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, отже окремого вирішення позовної вимоги про примусове зняття з реєстрації відповідачів не має потреби, відповідно суд вважає що в даній вимозі слід відмовити..
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 27, 60, 74, 158, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 Житловим кодексом Української РСР, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратив право на користування житловим будинком № 103 по вул. Суворова в м. Мукачево Закарпатської області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявкою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р. Іваницький