Справа № 355/1345/14-ц Головуючий у І інстанції Єременко В. М.
Провадження № 22-ц/780/5369/15 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 4 10.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Дмитрієвої Л.Д.

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 07 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, шо згідно свідоцтва НОМЕР_1 від 10 лютого 1994 року відповідач та позивачі є співвласниками трикімнатного житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 80, 9 кв.м.

У свідоцтві про право власності на житло від 19 квітня 2000 року зазначено, що будинок належить їм на праві спільної сумісної власності, тобто без виділення часток, що передбачається ст.368 ЦК України, і що підтверджується копією свідоцтва.

Зазначали, що сімейні стосунки не підтримують, відповідач зловживає спиртними напоями та понад рік проживає з іншою жінкою. З приводу проживання в будинку у сторін виникають сварки та бійки. Відповідач погрожує, що не дасть їм (позивачам) можливості проживати в будинку. У зв'язку з протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_3 змушена тимчасово проживати у своїх батьків в Обухівському районі Київської області. Подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим і порушується право позивачів володіти і користуватися своєю частиною власності.

Істотними обставинами є те, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають іншого житла. ОСОБА_4 має намір створити сім'ю, а у ОСОБА_5 є малолітня дочка. Відповідач ОСОБА_2 періодично проживає у співмешканки і працює в місті Березань, де його батько теж має будинок.

Інвентаризаційна вартість будинку складає 132 953 грн., а позивачі претендують на свої частки по 1/4 частини будинку, всього на 3/4 частини будинку вартістю 99 714 грн. 75 коп. У вересні 2014 року позивачі виявили в черговий раз неузгоджену з ними заміну замка вхідних дверей ОСОБА_2, у зв'язку з чим не змогли потрапити до будинку. Зазначене підтверджується копією акту Недрянської сільської ради від 12 вересня 2014 року.

Враховуючи вищенаведені обставини, просили виділити в натурі 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Також виділити ОСОБА_2 в натурі 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Право спільної сумісної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 припинити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 07 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Виділено в натурі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 згідно висновку експерта №13-15 від 13.07.2015 року відповідно до варіанту №2 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1, а саме: коридор (1-1) пл. 14.50 кв.м., кухню (1-2) пл. 10.30 кв.м., житлова (1-3) пл. 16.50 кв. м., кладову (1-4) пл. 1.20 кв. м., ванну (1-5) пл.. 3.30 кв.м., веранду (1-І) пл. 7.70 кв.м., кладову (1-ІІ) пл. 5.10 кв.м., Ганок «а1», 1/2 Сарай «Б», Погріб «В», Ворота з калиткою «1», 2/3 огорожа «2».

Позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 провести ремонтно - будівельні роботи по забезпеченню ізольованого користування приміщеннями житлового будинку, а саме: закласти дверний проріз між приміщеннями: коридор (1-1) площею 14,5 кв.м, та житлова (1-6) площею 11.30 кв.м., закласти дверний проріз між приміщеннями: коридор (1-1) площею 14.5 кв.м. та житлова (1-7) площею 11.30 кв.м.

Припинено право спільної сумісної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 між позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2.

Зобов'зано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні власністю 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_5.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору в сумі 99715 коп. та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1107 грн.

У решті заявлених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивачі та відповідач 01 вересня 1987 року отримали ордер на жиле приміщення за №298, виданий виконавчим комітетом Баришівської районної ради Київської області на сім'ю із 4-х осіб жилою площею 39.5 кв. м. (підстава - рішення райвиконкому №131 від 31.08.1987 року). Дане житло будувалось для переселенців із зони Чорнобильської АЕС, а сторони такими не були.

У лютому 1994 року відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 сторони стали співвласниками зазначеного домоволодіння на праві спільної власності відповідно до розпорядження органу приватизації №23 від 01 лютого 1994 року. Із зазначеного вбачається, що позивачі та відповідач власним коштом не будували, переданий їм безкоштовно у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та не проводили його перепланування.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дітьми позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2, які між собою припинили шлюбні відносини.

По даній справі згідно ухвали суду від 28 травня 2015 року судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза домоволодіння про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності сторін і на вирішення експерта судом було поставлено шість питань.

Дійсна ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 становить 345668 грн.

Із досліджених судом матеріалів експертизи вбачається два можливі варіанти поділу в натурі житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, де частки сторін 3/4 та 1/4, які зображені на схемах №1 та №2 в додатку №1 до висновку експерта, а саме варіант з відступом від розміру ідеальних часток співвласників та варіант з прибудовою. Експерт зазначає, що розділити вказаний будинок технічно можливо з окремими відхиленнями від існуючих вимог нормативних документів, зокрема щодо складу та площі приміщень.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, обравши запропонований другий варіант, де відступи від ідеальних часток становлять: першому співвласнику (1/4) на 5152 грн. нерухомого майна більше, а другому співвласнику на 5152 грн. менше нерухомого майна.

Відповідно до висновку експерта даний варіант розподілу домоволодіння по АДРЕСА_1 потребує проведення ремонтно-будівельних робіт по забезпеченню ізольованого користування приміщеннями житлового будинку, а саме: - закласти дверний проріз між приміщеннями коридор (1-1) площею 14.5 кв.м. та житлова (1-6) площею 11.30 кв. м. - орієнтовна вартість робіт 1500 грн.; - закласти дверний проріз між приміщеннями коридор (1-1 площею 14.5 кв. м. та житлова (107) площею 11.30 кв. м. - орієнтовна вартість робіт 1500 грн.

Крім того, першому співвласнику (частка 1/4) в приміщенні житлова (1-7) площею 11.3 кв. м. влаштувати кухню площею не менше 7.0 кв. м. та вхідні двері, демонтувавши віконний проріз - орієнтовна вартість робіт 4000 грн.; влаштувати дверний проріз між приміщеннями житлова (1-7) пл. 11.3 кв. м. та житлова (106) по. 11.3 кв. м. - орієнтовна вартість робіт 1400 грн.; влаштувати прибудову площею 7.4 кв. м. - орієнтовна вартість робіт відповідно до проекту.

При цьому, в запропонованих варіантах розподілу житлового будинку капітальні стіни (перекриті з/б панелями) не переносяться.

Відповідно до ст.152 ЖК України зі змінами (Закон №191-V111 (191-19) від 12.02.2015 року) виконання власником робіт з переобладнання та перепланування житлового будинку і житлового приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкту в експлуатацію не потребується.

Далі експерт зазначає, що обидві квартири будинку, які пропонуються для виділення в ізольоване користування у наданих вище варіантах розподілу домоволодіння, згідно вимог діючих нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва, повинні або можуть бути забезпечені таким інженерним устаткуванням:

-автономною системою електропостачання та слабких струмів;

-автономною системою опалення;

-автономними системами водопостачання та водовідведення.

Щодо зазначених трьох автономних систем експерт вказує, що кожен із співвласників буде сам на свій розсуд вирішувати, чи влаштовувати опалення водяним від індивідуального газового котла або електроконвектором чи тепловим насосом. Разом з тим експерт зазначає, що комунікації (інженерні мережі) будуть належати співвласнику у приміщення якого зроблений їх ввід, або стіні якого знаходиться лічильник обліку.

Крім того, чердачне приміщення житлового будинку ділиться по лінії поділу приміщень будинку відповідно до встановленого варіанту.

Відповідно до другого варіанту розподілу домоволодіння ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 повинно перейти у власність в натурі 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1, а саме: коридор (1-1) пл. 14.50 кв. м., кухня (1-2) пл. 10.30 кв. м., житлова (1-3) пл. 16.50 кв. м., кладова (1-4) пл. 1.20 кв. м., ванна (1-5) пл. 3.30 кв. м., веранда (1-І) пл. 7.70 кв. м., кладова (1-ІІ) пл. 5.10 кв. м., Ганок «а1», 1/2 Сарай «Б», Погріб «В», Ворота з калиткою «1», 2/3 огорожа «2».

Суд суд першої інстанції вірно вказав, що позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 необхідно провести ремонтно - будівельні роботи по забезпеченню ізольованого користування приміщеннями житлового будинку, а саме: закласти дверний проріз між приміщеннями: коридор (1-1) площею 14,5 кв. м, та житлова (1-6) площею 11.30 кв. м., закласти дверний проріз між приміщеннями: коридор (1-1) площею 14.5 кв. м. та житлова (1-7) площею 11.30 кв. м.

Також вірно було припинено право спільної сумісної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 між позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з одного боку та відповідачем ОСОБА_2 з другого боку.

З урахуванням викладених обставин у справі суд також вірно вважав за необхідне зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні власністю 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_5.

Враховуючи витрати, які понесли позивачі, суд вірно вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів витрати по сплаті судового збору в сумі 997 грн. 15 коп. та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1107 грн.

У заявлених решти позовних вимог позивачів суд вірно вважав за необхідне відмовити.

Суд також вірно вважав, що якихось суттєвих порушень прав, як позивачів так і відповідача при запропонованому розподілі домоволодіння, з наявністю яких розпочався судовий процес по справі, не вбачається.

Між сторонами, а саме між позивачами з одного боку та відповідачем з другого боку існують неприязні стосунки, де завдяки таким стосункам відповідач не йде на контакт із своїми дітьми та колишньою дружиною та заперечує проти будь-якого розподілу будинку.

Згідно зі ст.22 КпШС України, який діяв на момент набуття майна у спільну сумісну власність, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ст.22 КпШС України, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне.

Статтею 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Першочергово відповідач ОСОБА_2 погодився на мирову угоду та відповідний розподіл житлового будинку в співвідношенні 1/4 до 3/4, але потім, перебуваючи в неприязних стосунках з членами родини. відмовився від цього.

Частиною 1 ст.69 СК країни передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Колишня дружина відповідача ОСОБА_3 з повнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично, маючи у власності по 1/4 частині домоволодіння, вирішили не розмежовувати свої частини та віддати відповідачу ОСОБА_2 із трьох наявних в будинку житлових кімнат - дві житлові кімнати, залишивши на трьох одну житлову кімнату.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України визнання права є одним з способів захисту цивільних прав та інтересів.

Ст.70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім,ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, (ним) проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В судовому засіданні встановлено і не оспорювалось представником відповідача те, що позивачі в дійсності проводили дії, які були направлені на захист свого права власності на спірне майно. Позивачі постійно проживали в будинку, були зареєстровані в ньому, утримували його та сплачували всі послуги, але на даний час відповідач чинить їм суттєві перешкоди і не дає проживати в будинку. Про це пояснили в суді самі позивачі і фактично визнав відповідач.

Отже, позивачі мають право на 3/4 частини домоволодіння по АДРЕСА_1, Баришівського району Київської області.

Суд вірно вважав, що позов про виділ частки в натурі з майна, що є у спільній сумісній власності, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю підлягав до часткового задоволення.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно зі ст.372 ЦПК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо частково задоволених позовних вимог, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 07 серпня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Іванова І.В.

Дмитрієва Л.Д.