АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:655/817/15-ц Головуючий в суді І інстанції: Посунько Г.А.
Номер провадження:22-ц/791/2850/15 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 16 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Пляс Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 03.05.2014 року, внаслідок ДТП, винним у здійсненні якого, судовим рішенням, визнаний неповнолітній ОСОБА_5, загинув її син ОСОБА_6.

Враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ухвалою Горностаївського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2015 року до нього були застосовані примусові заходи виховного характеру.

Внаслідок суспільно небезпечного діяння її була завдана моральна шкода, яка виражена у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з передчасною трагічною загибеллю сина. Моральну шкоду вона оцінює в розмірі 100000 грн., яку просила стягнути з відповідача ОСОБА_3, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 у вказаній сумі та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення з нього моральної шкоди та ухвалити рішення яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, представників позивача та відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Горностаївського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2015 року до неповнолітнього ОСОБА_7 були застосовані примусові заходи виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за кваліфікуючими ознаками «порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого», чим неповнолітній ОСОБА_7 заподіяв позивачу, матері померлого ОСОБА_6 моральну шкоду, яка підлягає стягнення з батька неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_3 на підставі ст.1179 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено ухвалою Горностаївського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2015 року, 03.05.2014 року близько 03.15 години неповнолітній ОСОБА_7, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не маючи права керування транспортними засобами, керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO SF69Y, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись зі сторони с.Костянтинівка в напрямку с.Ольгине Горностаївського району Херсонської області, проїжджаючи по вул.Піонерська с.Братолюбівка Горностаївського району Херсонської області поблизу житлового будинку за номером 44, перевозячи в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні неповнолітнього пасажира ОСОБА_6, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, а також не обрав безпечної швидкості руху, чим порушив п.2.3 (б), п.2.9 (а), п.12.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобілем, допустив його з'їзд з проїзної частини дороги на узбіччя та наїхав на перешкоду у вигляді дерева, внаслідок чого спричинив пасажиру ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, від яких ОСОБА_6 помер на місці події.

Ухвалою Горностаївського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2015 року по даному факту відносно неповнолітнього ОСОБА_7 застосовані примусові заходи виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.6) Зазначена ухвала набрала законної сили.

Права неповнолітньої особи, яка має неповну цивільну дієздатність фізичної особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років визначені ст.32 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.33 ЦК України, неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу.

Відповідно до чч.1,2 ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їх вини.

Цей обов'язок відповідно до ч.3 ст.1179 ЦК припиняється після досягнення особи, яка завдала шкоди, повноліття.

Таким чином, як вбачається з норм матеріального права, відповідальність батьків за шкоду, завдану неповнолітньою особою, за своїм характером є додатковою, тобто похідною від відповідальності їх дитини. Батьки несуть відповідальність за наявності двох умов: їх неправомірної поведінки, що сприяла виникненню шкоди та відсутності у неповнолітньої особи майна або заробітку достатнього для відшкодування.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Так, суд першої інстанції розглянув справу без залучення до участі неповнолітнього, як безпосереднього заподіювача шкоди, якому на час розгляду справи виповнилося шістнадцять років, не з'ясував наявність у неповнолітнього майна, яке належить йому на праві власності, отримання ним інших доходів, не роз'яснив позивачу вимоги ст.10 ЦПК України, щодо сприяння здійсненню його прав у випадках, встановлених цим Кодексом, а саме залучення до участі у справі матері неповнолітнього ОСОБА_7, оскільки за статтею 1179 ЦК України, додаткова відповідальність за шкоду заподіяну неповнолітнім покладена на обох батьків, що узгоджується з нормами СК України, за положеннями якого обов'язок щодо належного як виховання так і догляду за неповнолітньою дитиною покладений на обох батьків.

Судом апеляційної інстанції з'ясовано, що, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.08.2012 року є власником земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 2.3769 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Костянтинівської селищної ради Горностаївського району, Херсонської області (а.с.151).

Отримання ним доходу від оренди майна ( земельної ділянки) підтверджується довідкою орендаря (а.с.153)

Суд першої інстанції, розглянувши справу без залучення до участі у справі ОСОБА_7, як безпосереднього заподіювача шкоди, якому на час розгляду справи виповнилося шістнадцять років, за наявності у нього на праві власності майна та не визначивши дохід, який належить неповнолітньому від цього майна передчасно вирішив питання про повне відшкодування шкоди лише батьком неповнолітнього.

Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень щодо притягнення до участі у справі безпосереднього заподіювача моральної школи, неповнолітнього ОСОБА_5 та його матері, ОСОБА_8, обставини визначення розміру майна та доходів неповнолітнього та можливості відшкодування шкоди за його рахунок не були предметом розгляду справи в суді першої інстанції, то визначення розміру додаткової відповідальності батька, ОСОБА_9, не виявляється можливим, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що за таких обставин, позов заявлений до батька неповнолітнього, не може бути задоволений.

Отже, порушення судом першої інстанції вимог як вимог процесуального так і матеріального закону, потягло за собою неправильне вирішення спору щодо стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення його неповнолітнім сином, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, ч.3 ст.33, ст. 1179 ЦК України, керуючись ст.303, ч.1 п.2 ст. 307, ч.1 п.4 ст. 309 , 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И РІ Ш И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволені позову - відмовити

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: