Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1656/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко П. М.
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

11.11.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Мурашка С.І. Сукач Т.О.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Зазначала, що 17 серпня 2013 року з вини відповідача було скоєно ДТП, в результаті якої вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком цього ж суду від 14 березня 2014 року його засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, а на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 31 липня 2014 року його на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року звільнено від відбування основного та додаткового покарання. У зв»язку з спричиненими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями вона перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні Долинської ЦРЛ та травматологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні. Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження відповідачем було відшкодовано фактично понесені витрати на лікування на той час. Проте, у зв»язку з погіршенням стану здоров»я внаслідок ДТП, вона з 5 по 19 січня 2015 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні, за час якого було придбано ліки та медикаменти, а також витрачено коштів на послуги медичного характеру на загальну суму 6 591,25 грн., які відповідачем їй не відшкодовані.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року позов задоволений повністю.

Суд дійшов висновку про те, що внаслідок ДТП з вини відповідача, останній спричинив позивачці тілесні ушкодження середньої тяжкості і внаслідок погіршення її стану здоров»я та знаходження на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні вона понесла додаткові витрати на придбання ліків, підтверджені документально на суму 6 591,25 грн., яка підлягає відшкодуванню на користь позивачки.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні вимог. Зазначає, зокрема, що вказані позивачем препарати відсутні у переліку призначених у епікризі, відсутні докази про їх кількість. Крім того, він відшкодував всі витрати, що підтверджується розписками, і страховик у межах страхових сум зобов»язаний відшкодувати шкоду потерпілій, завдану їй внаслідок ДТП.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з»явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2013 року з вини відповідача було скоєно ДТП, внаслідок якої позивач отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується вироком Долинського районного суду від 14 березня 2014 року та ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 31 липня 2014 року (а.с.17-20).

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що у зв»язку з погіршенням стану здоров»я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17 серпня 2013 року з вини відповідача, позивач з 5 по 19 січня 2015 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні.

Згідно наданого їй завідуючим відділенням обласної лікарні епікризу №193 встановлено діагноз: наслідки перенесеної ЧМТ (2013 р.), забою головного мозку 1ст. у формі хронічного посттравматичного арахноїдиту з синдромом ліквородинамічних порушень, упорними цефалгіями, прозопалгія зліва, стійкий вестибулопатичний синдром, лівостороння пірамідна недостатність, виражений церабрестенічний синдром (а.с.4).

У цьому епікризі зазначено перелік призначених ліків та ФЗТ на період лікування та на протязі місяця після проведеного курсу лікування під наглядом невропатолога.

Також судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що згідно призначеного у епікризі переліку позивачем на лікування було придбано ліки та медикаменти, а також витрачено коштів на послуги медичного характеру, в тому числі на МРТ шийного відділу та головного мозку (1 700 грн.), а всього на загальну суму 6 591,25 грн., що підтверджується довідкою поліклініки, ксерокопіями фіскальних чеків та копіями чеків за підписами працівників та керівників аптек з зазначенням їх кількості (а.с.5-16).

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст.58 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Крім наданих позивачем, інших доказів на спростування відповідач не надав і матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач довела розмір понесених витрат, а відповідач відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України це не спростував.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам, в тому числі і письмовим, і відповідно до ст.1166, 1195 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування відповідачем внаслідок ДТП з його вини понесених позивачем на лікування витрат. Його висновки сумніву не викликають.

Тому не грунтуються на законі та є безпідставними доводи скарги, які не є істотними та не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, вони були предметом розгляду в судовому засіданні і їм дана належна оцінка. Надані сторонами докази оцінені судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України. Твердження відповідача щодо відшкодування всіх витрат після ДТП висновків суду не спростовує, оскільки наявні у матеріалах справи розписки, датовані 21 вересня 2013 року та 8 березня, 19 грудня 2014 року, свідчать про отримання коштів на лікування саме в ці періоди. Посилання у скарзі щодо відшкодування шкоди потерпілій страховиком, який у порядку ст.33 ЦПК України не залучався до участі у справі в суді першої інстанції, є безпідставним.

Інші доводи скарги також не дають підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування або зміни не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: