Справа № 510/184/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.

- при секретарі Памбук Л.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач у судове засідання не зявився, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягала.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

- копія рішення виконкому Ренійської міської ради №95 від 26.07.2013 року;

- копія свідоцтва про право на спадщину №1158;

- Копія паспорта ОСОБА_1;

- Копія паспорта ОСОБА_2;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2;

- копія технічного паспорту на кв. 32, будинку №17, по вул. Краснофлотська, у м. Рені;

- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3

- копія свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 177618.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що протягом 10 років, позивач, ОСОБА_1 проживає у житловому будинку №17 по вулиці Червонофлотська, в м. Рені, Одеської області.

Власником зазначеного будинку була матір відповідачки, ОСОБА_3, яка померла 13.02.2014 року.

Ще при житті, в 2004 році, ОСОБА_3 подарувала позивачу будинок №17 по вул. Червонофлотська в м. Рені, після чого позивач разом із батьками, а потім зі своєю сімєю почав мешкати в зазначеному будинку та господарювати, вважаючи, що він є фактичним власником цієї квартири.

Будинок складається з житлового будинку літ. А, сарай літ. Б, літня кухня В, гараж літ. Д, підвал літ. Е, сарай літ. Е, сарай літ. З, вбиральня літ. Ж, огорожа № 1-3,6, споруда № 4,5,7, розташований на земельній ділянці площею 809 кв. м.

Позивач з родиною мешкає у вказаній квартирі, сплачує комунальні послуги, робить поточні ремонти. Позивач також зазначив, що неодноразово звертався до власника із проханням переоформити квартиру відповідним чином, але кожен раз власник запевняв, що документи виготовлюються, однак по теперішній час нічого не здійснив.

З 2004 року, власник, а потім відповідач або інші правонаступники власника жодного разу не витребували в позивача майно, вимог щодо повернення будинку не висували, не заперечували проти реконструкції.

Таким чином, з 2004 року, позивач повністю утримує будинок, сплачує комунальні платежі, робить поточний та капітальний ремонт, провів газове опалення, добудував прибудову.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Позивач з 2004 р. вільно та безперервно володіє будинком №17 по вул. Червонофлотська, у м. Рені, тобто більше десяти років. Позивач фактично виконує обовязки власника майна: здійснює поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядає за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак вона не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивача будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем. Позивач фактично, законно володіє чужим майном, оскільки між ним та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачем права власності на будинок №17 по вул. Червонофлотська, в м. Рені, з положень набувальної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1223, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на будинок №17 по вул. Червонофлотська, у м. Рені, Одеської області за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області 10 днів - з дня проголошення рішення.

Суддя: К.В. Сорокін