Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2015 Справа №607/14981/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач, про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 113117,00 грн. позики, 9204,33 грн. процентів та 1628,91 грн. 3% річних за договором позики грошей від 20.05.2015 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.05.2015 року між сторонами був укладений договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошову позику в сумі 5000 доларів США, терміном повернення до 27.05.2015 року. У встановлений договором строк ОСОБА_2 позичені кошти не повернула, а тому просить стягнути з неї суму позичених коштів з процентами та три відсотки річних від простроченої суми.

Позивач в судовому засіданні подав заяву про збільшення позовних вимог, оскільки станом на день розгляду справи, борг відповідачем не відшкодовано, то з врахування періоду від дня подання позову до 09 листопада 2015 року просить стягнути з ОСОБА_2 в користь позивача наступні кошти: 113117,00 грн. позики, 14 793,13 грн. процентів та 1628,91 грн. 3% річних за договором позики грошей, а всього разом стягнути 129 666,54 грн. та 1296,66 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що кошти не повернула через важке матеріальне становища.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази по справі, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно розписки від 20 травня 2015 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошову позику в сумі 5000 доларів США. Вказану суму позичальник зобовязувалася повернути до 27 травня 2015 року.

У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 статті 530 ЦК передбачає якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановленні договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зважаючи на викладене, суд вважає, що факт повернення як позики не підтверджений матеріалами справи, оскільки, аналізуючи норми цивільного законодавства момент повернення позики може підтверджуватися розпискою, прибутковим касовим ордером юридичної особи чи іншим документом, що підтверджує факт її повернення. Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Позивачем долучений до матеріалів справи оригінал розписки від 20.05.2015 р., що свідчить про невиконання зобовязання по поверненні коштів.

На день розгляду справи, ОСОБА_2 суму позики не повернула, а тому розмір позиченої суми в перерахунку на українську гривню становить: 5000 дол. США ? 22,6489 (офіційного курсу гривні до долара США станом на 09.11.2015 року) = 113 244,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Станом на день розгляду позовної заяви, ОСОБА_2 суму позики не повернула, у звязку із чим у позивача виникло право на стягнення процентів, визначених на рівні облікової ставки Національного банку України. Сума нарахованих процентів, згідно розрахунку наданого позивачем (станом на 09.11.2015 року) становить: 653,15 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу гривні до долара США становить 14 793,13 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки на день розгляду позовної заяви 10.11.2015 року, відповідачем сума позики не повернута, у позивача виникло право на стягнення трьох відсотків річних від суми заборгованості за 175 днів прострочення. Сума нарахованих відсотків становить: 5000 дол. США ? 3% ? 175 днів : 365 днів ? 22,6489 (офіційного курсу гривні до долара США станом на 09.11.2015 року) = 1628,91 грн.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів в підтвердження повернення коштів в сумі 5000 доларів США грн. по укладеній розписці, а тому в даному випадку має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позову в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 60, 88, 169, 212, 218, 223, 224, 226, 294 Цивільного процесуального кодексу України та ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 655, 1046, 1047, 1048, 1049 Цивільного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 129 666,54 грн. - задовольнити.

2.Стягнути із ОСОБА_2 (м.Тернопіль вул. Чорновола, 17/11, ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 129 666,54 грн., 1296,66 грн. в повернення сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_3