справа №176/3595/14-ц
провадження №2/176/479/15
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

при секретарі Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони із відповідачем являються батьками неповнолітнього ОСОБА_4. При цьому, батько останнього проживає окремо у іншому населеному пункті. Позивач зазначає, що відповідач надає допомогу на утримання дитини у вигляді продуктів харчування, але така допомога не має системного характеру та є недостатньою. При цьому, вона потребує грошових коштів на утримання сина, яких відповідач добровільно не надає. Позивач вказує на те, що відповідач тривалий час працює, отримує стабільний дохід, не має вад здоровя, не має інши утриманців, не сплачує аліменти на користь третіх осіб, а тому має реальну можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини. Оскільки вона одноособово утримує сина, знаходиться у скрутному матеріальному становищі та потребує участі відповідача в матеріальному забезпеченні дитини. Однак, добровільно належну матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає.

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася. В наданій суду заяві позовні вимоги підтримує в повному обсязіта просить проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_5, який діє на підставі договору про надання правової допомоги у цивільному процесі від 03 лютого 2015 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися. При цьому, від відповідача, до початку судового засідання, надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 просив задовольнити частково з урахуванням його письмових заперечень, що маються в матеріалах справи.

Так, у наданому суду запереченні від 21 квітня 2015 року відповідач поясни, що на даний час він працює на посаді слюсаря з ремонту автомобілів 6 розряду публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». Його середньомісячна заробітна плата за період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року складає 6958 гривен 13 копійок.

Крім того, він знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривий Ріг і отримує пенсію за віком за Списком №1 у розмірі 3398 гривен 37 копійок.

Також отримує страхові виплати у Відділенні Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Кривому Розі в розмірі 1715 гривен 84 копійки.

Таким чином, його загальний дохід складає 12072 гривни 34 копійки на місяць.

Однак, відповідач наголошує на тому, що такий дохід він отримує у звязку із втратою професійної працездатності.

Так, згідно довідки МСЕК 003468 від 08 квітня 2013 року ступінь втрати його професійної працездатності складає 50% безстроково.

Крім того, відповідач вказує на те, що йому встановлена третя група інвалідності.

Згідно рекомендацій МСЕК йому рекомендовано лікування у невролога та санаторно-курортне лікування.

Відповідач зазначає, що він щорічно по декілька разів знаходиться на лікуванні в інституті профзахворювань та в лікарні за місцем свого мешкання, а тому йому необхідні додаткові кошти для організації свого життя, на харчування та лікування.

Одночасно, відповідач вказує на те, що позивач також працює та має стабільний дохід.

За викладених обставин, відповідач вважає позовні вимоги у частинні стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку, завеликими.

При цьому, відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частки з усіх видів його доходів.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, який народився 27 січня 2015 року, про що в Книзі реєстрації народжень 14 лютого 2005 року зроблено відповідний актовий запис за №48, його батьками являються ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

На даний час ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають окремо. Неповнолітння дитина сторін мешкає разом із матірю, знаходячись на утриманні останньої, що підтверджується довідкою про склад сімї №3 (а.с. 3).

Згідно наданої суду довідки від 08 травня 2015 року ОСОБА_1 працює в публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк». Середньомісячна заробітної плати останьої за період з 14 жовтня 2014 року по 01 березня 2015 року складає 8262 гривен 95 копійок (а.с. 37).

Згідно висновку ЛКК №114 від 10 травня 2015 року, неповнолітння дитина ОСОБА_4 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-педіатра і потребує постійного лікування та обстеження (а.с. 38).

Відповідач, являючись батьком дитини, надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак її розмір не є достатнім. Дана обставина не заперечувалась сторонами.

За викладених обставин, ОСОБА_1 просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, до досягнення останнім повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обовязок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і ч.3 ст. 181 СК України.

Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При, цьому відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_2 працює на посаді слюсаря з ремонту автомобілів 6 розряду публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». Його середньомісячна заробітна плата за період з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року склала 6958 гривен 13 копійок (а.с. 27).

Крім того, він знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривий Ріг і отримує пенсію за віком за Списком №1 у розмірі 3398 гривен 37 копійок (а.с. 29).

Також відповідач отримує страхові виплати у Відділенні Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у м. Кривому Розі в розмірі 1715 гривен 84 копійки (а.с. 28).

Загальний дохід відповідача складає 12072 гривни 34 копійки на місяць.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина.

В своєму письмовому запереченні відповідач зазначає, що він має хронічне професійне захворювання, являється інвалідом 3-ї групи, має ступінь втрати професійної працездатності 50%, а тому потребує додаткових постійних витрат на лікування і не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходів, як просить позивач. При цьому, відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частки від його доходів.

Так, судом встановлено, що відповідач дійсно являється інвалідом 3-ї групи та має ступінь втрати професійної працездатності 50%, що підтверджується довідкою МСЕК 003468 від 08 квітня 2013 року та довідкою МСЕК 0037114 від 08 квітня 2013 року (а.с. 26).

Згідно акту обстеження хронічного професійного захворювання від 02 березня 1998 року, відповідач має хронічне професійне захворювання, а саме вібраційну хворобу 1 ступеня (а.с. 30).

У звязку із тим, що між сторонами виник спір щодо матеріального утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, суд вважає, що його необхідно вирішити судовим рішенням і доходить висновку, що з відповідача мають бути стягнуті аліментні платежі, ці платежі мають бути стягнуті у частковому розмірі з усіх видів його заробітку, але у меншому розмірі, чим просив позивач.

Вирішуючи питання про розмір щомісячних аліментних платежів, які необхідно стягнути з відповідача, суд вважає, що вони мають бути стягнуті у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини.

Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін, стану здоровя відповідача та стану здоров'я неповнолітньої дитини, які потребують додаткових витрат на лікування.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Стосовно судових витрат, то враховуючи, що даний спір є майновим то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням Закону України «Про судовий збір» судовий збір в розмірі 243,60 необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Відповідно ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 185 СК України, ст.ст. 213-215, 294, 367 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягувати їх у такому розмірі щомісяця до повноліття дитини, тобто до 27 січня 2023 року, почавши стягнення із 28 листопада 2014 року.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривни 60 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення у частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська