Ухвала іменем україни
28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є., суддів: Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 22 грудня 2005 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір на відкриття карткового рахунка та обслуговування кредитної картки «Visa Electron Credit» № НОМЕР_1, відповідно до умов якого банк відкрив на ім'я ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_2 із сумою ліміту кредитування 15 800 доларів США.

Також 22 грудня 2005 року підписано додаток до договору на відкриття карткового рахунка та обслуговування кредитної картки «Visa Electron Credit» № НОМЕР_1 від 22 грудня 2005 року, який регулює умови видачі та правила користування карткою.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за договором станом на 15 серпня 2013 року утворилась заборгованість за тілом кредиту у сумі 12 129,69 доларів США, що еквівалентно 96 952 грн 61 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 2 426,03 доларів США, що еквівалентно 19 391 грн 26 коп.; пеня за прострочення погашення тіла

кредиту - 3 527,11 доларів США, що еквівалентно 28 192 грн 19 коп.

На підставі наведеного вище ПАТ «КБ «Надра» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь зазначену заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2014 року, позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість у розмірі 144 536 грн 06 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким у позові ПАТ «КБ «Надра» відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, задовольняючи позов, виходив із того, що строк дії кредитного договору відповідно до п. 4.2 автоматично пролонговано, оскільки жодна із сторін не проінформувала іншу про зупинення договору.

З такими висновками суду першої інстанції погодився і апеляційний суд.

Судом установлено, що 22 грудня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до п. 1.1 умов якого банк відкриває ОСОБА_1 картковий рахунок та видає кредитну картку відповідного тарифного пакета терміном дії 1 рік. Сума ліміту кредитування становить 15 800 доларів США (а. с. 7).

Відповідно до п. 4.1 додатка до договору - анкети від 22 грудня 2005 року № НОМЕР_1 - строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні. Картка дійсна до останнього дня місяця року (включно), що вказані на ній. При випуску нової картки картку з простроченим строком дії банк анулює.

Пунктом 4.2 передбачено, що за умови виконання держателем усіх положень договору картка держателя та картки всіх додаткових держателів автоматично перевипускаються банком, а договір вважається подовженим на наступний строк, якщо держатель не повідомив про бажання розірвати договір за 20 календарних днів до дня закінчення строку дії картки (а. с. 11).

30 грудня 2005 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого відповідач на виконання зобов'язань за картковим рахунком від 22 грудня 2005 року № НОМЕР_1 передала в іпотеку жилий будинок загальною площею 176,9 кв. м, жилою площею 66,8 кв. м, побудований із шлакоблоків, піноблоків та цегли без надвірних будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 70 -73).

20 січня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було підписано договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору від 30 грудня 2005 року № НОМЕР_1, яким визначено термін повернення коштів за встановленим лімітом кредитування до 28 грудня 2007 року в сумі 15 000 доларів США (а. с. 74).

28 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 2 до іпотечного договору

від 30 грудня 2005 року № 2-I-3915, яким зобов'язано іпотекодавця за кредитним договором повернути кредитні кошти до 31 грудня 2008 року

(а. с.75).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 останній раз вносила кошти на картковий рахунок у червні 2010 року (а. с.93).

З досудовою вимогою про виконання зобов'язань ОСОБА_1 за договором про відкриття карткового рахунка від 22 грудня 2005 року банк звернувся до відповідача 15 серпня 2013 року.

Позов про стягнення кредитної заборгованості пред'явлено банком у вересні 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. 13 січня 2014 року звернулася до суду із заявою про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (а. с. 42).

Відповідно до ст. 256 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843297/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1> позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843308/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843298/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843299/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843293/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1> перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843307/ed_2014_07_24/pravo1/T030435.html?pravo=1> зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином, оскільки відповідач останній раз вносила кошти на картковий рахунок у червні 2010 року, то пред'явлення позову у вересні 2013 року є порушенням строку позовної давності, про поновлення якого банк не просив.

Враховуючи наведене, ухвалене судом першої інстанції рішення та ухвала апеляційного суду не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Г.В. Юровська