УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми», приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Брокбізнес», ОСОБА_7, про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» та приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Брокбізнес» на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 03 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до суду з указаним позовом, в обґрунтовування вимог посилаючись на те, що 18 травня 2012 року близько 20 год. 00 хв. на 15 кілометрі автодороги «Тернопіль-Скалат-Жванець» сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля «Fiat Doblo Panorama», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_7, та автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та водій і пасажири автомобіля «ВАЗ 21063»: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, отримали тілесні ушкодження.

Вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13 лютого 2013 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Транспортний засіб - автомобіль «Fiat Doblo Panorama», д.н.з. НОМЕР_1, на підставі договору оренди перебуває у користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» (далі - ТОВ «Агролайф корми»), з яким водій ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах та з 01 лютого 2012 року працював на посаді менеджера зі збуту.

Відповідно до поліса № АА/7207251 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТОВ «Агролайф корми» застрахувало автомобіль «Fiat Doblo Panorama», д.н.з. НОМЕР_1, у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Брокбізнес» (далі - ПрАТ «СК «Брокбізнес»). Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю (на одного потерпілого) 100 000 грн; за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 50 000 грн; франшиза (страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих завжди зменшується на суму франшизи) 510 грн; строк дії поліса один рік.

Відповідно до висновку експерта від 26 липня 2012 року № 1279 унаслідок ДТП 18 травня 2012 року ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно з висновком експерта від 27 липня 2012 року № 1278 ОСОБА_5 отримала легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до довідки від 19 травня 2013 року № 18, виданої Тернопільською обласною дитячою клінічною лікарнею, неповнолітній ОСОБА_6 поставлено діагноз - забійно-рвана рана верхньої губи зліва.

Згідно з висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Тернопільській області від 07 червня 2012 року №7-57/12 вартість матеріальних збитків, завданих власникові автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок пошкодження під час ДТП з врахуванням амортизаційного зносу, становить 12 705 грн 69 коп.

Враховуючи викладене позивачі просили стягнути з ТОВ «Агролайф корми» моральну шкоду: на користь ОСОБА_4 у розмірі 50 000 грн, на користь ОСОБА_5 - 50 000 грн, на користь ОСОБА_6 - 30 000 грн, та на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 4 129 грн 20 коп.; стягнути з ПрАТ «СК «Брокбізнес» моральну шкоду на користь ОСОБА_4 у розмірі 15 000 грн та на користь ОСОБА_3 12 705 грн 69 коп. майнової шкоди, завданої пошкодженням належного їй на праві власності транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 2013 року ОСОБА_7 залучено до участі у справі в якості співвідповідача.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2013 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Агролайф корми» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «СК «Брокбізнес» на користь ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 12 195 грн 69 коп.

Стягнуто з ПАТ «СК «Брокбізнес» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 2 550 грн, ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 1 550 грн та ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 квітня 2014 року рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2013 року в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_4 та в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ТОВ «Агролайф корми» моральну шкоду в розмірі 27 450 грн та з ПАТ «СК «Брокбізнес» моральну шкоду в розмірі 2 550 грн.

Стягнуто з ТОВ «Агролайф корми» на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 3 517 грн 47 коп.

Зобов'язано ОСОБА_3 передати ПАТ «СК «Брокбізнес» пошкоджені вузли та агрегати належного їй автомобіля ВАЗ-21063 згідно з висновком експерта від 07 червня 2012 року № 7-57/12.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Агролайф корми» просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині задоволення позову до ТОВ «Агролайф корми» і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Брокбізнес» просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині задоволення позову до ПрАТ «СК «Брокбізнес» і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідальність за завдану позивачам моральну шкоду повинно нести ТОВ «Агролайф корми» як роботодавець винної в ДТП особи та володілець джерела підвищеної небезпеки. Оскільки цивільно-правова відповідальність ТОВ «Агролайф корми» була застрахована в ПрАТ «СК «Брокбізнес», страхова компанія зобов'язана відшкодувати майнову та моральну шкоду в межах, визначених законом та договором страхування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_4 та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд дійшов висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу, з урахуванням ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, моральних страждань, розумності і справедливості, слід визначити в розмірі 30 00 грн, з яких у межах ліміту відповідальності страховика - 2 550 грн та 27 450 грн - з володільця транспортного засобу.

Крім того, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові ОСОБА_4 до ТОВ «Агролайф корми» про стягнення витрат на правову допомогу та задовольняючи частково в цій частині позов, апеляційний суд виходив із того, що між ОСОБА_4 та адвокатом Вересом М.Я. було укладено договір про надання правової допомоги, адвокат приймав участь в 11 судових засіданнях загальна тривалість яких складає 7 год. 40 хв., тому, враховуючи граничний розмір компенсації витрат на правовому допомогу у цивільних справах, на користь позивача підлягає стягненню 3 517 грн 47 коп. понесених витрат на правову допомогу.

Судами встановлено, що 18 травня 2012 року близько 20 год. 00 хв. на 15 кілометрі автодороги «Тернопіль-Скалат-Жванець» сталась ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля «Fiat Doblo Panorama», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_7, та автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та водій і пасажири автомобіля «ВАЗ 21063»: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, отримали тілесні ушкодження.

Вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 13 лютого 2013 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Транспортний засіб - автомобіль «Fiat Doblo Panorama», д.н.з. НОМЕР_1, на підставі договору оренди перебуває у користуванні ТОВ «Агролайф корми», з яким водій ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах та з 01 лютого 2012 року працював на посаді менеджера зі збуту.

Відповідно до висновку експерта від 26 липня 2012 року № 1279 внаслідок ДТП 18 травня 2012 року ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно з висновком експерта від 27 липня 2012 року № 1278 ОСОБА_5 отримала легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до довідки від 19 травня 2013 року № 18, виданої Тернопільською обласною дитячою клінічною лікарнею, неповнолітній ОСОБА_6 поставлено діагноз - забійно-рвана рана верхньої губи зліва.

Згідно з висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Тернопільській області від 07 червня 2012 року №7-57/12 вартість матеріальних збитків, завданих власникові автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження під час ДТП з врахуванням амортизаційного зносу, становить 12 705 грн 69 коп.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки .

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

У такому випадку обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином, положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Відповідного правового висновку дійшов і Верховний Суд України в постанові № 6-108цс13 від 06 листопада 2013 року, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Агролайф корми» про те, що ОСОБА_7 під час ДТП не виконував трудові обов'язки, є безпідставними, не спростовані відповідачем, який не надав доказів того, що ОСОБА_7 неправомірно заволодів транспортним засобом, після чого скоїв ДТП.

Також судами встановлено, що відповідно до поліса № АА/7207251 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТОВ «Агролайф корми» застрахувало автомобіль «Fiat Doblo Panorama», д.н.з. НОМЕР_1, у ПрАТ «СК «Брокбізнес». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю здоров'ю (на одного потерпілого) 100 000 грн; за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 50 000 грн; франшиза (страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих завжди зменшується на суму франшизи) 510 грн; строк дії поліса один рік.

Позивачі 11 червня 2012 року рекомендованим листом на адресу ПрАТ «СК «Брокбізнес» направили заяву про настання страхового випадку (т. 1, а. с. 227-229).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто, виходячи зі змісту такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

У ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Доводи касаційної скарги ПрАТ «СК «Брокбізнес» про відсутність у системі поштових відправлень реєстрації чеку відділення поштового зв'язку про відправлення позивачами рекомендованим листом повідомлення про страховий випадок є необґрунтованими та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

За таких обставин апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ДТП сталась з вини ОСОБА_7, який перебував у трудових відносинах із ТОВ «Агролайф корми», яке на відповідній правовій підставі (договір оренди) володіло транспортним засобом, тому шкоду, завдану внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винний водій.

Крім того, оскільки цивільно-правова відповідальність ТОВ «Агролайф корми» була застрахована в ПрАТ «СК «Брокбізнес» на підставі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та потерпілі звернулись із відповідною заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення зі страховика на користь позивачів завданої матеріальної та моральної шкоди в межах ліміту страхування.

Інші доводи касаційних скарг про порушення судами норм матеріального та процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційних скарг і залишення рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» та приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Брокбізнес» відхилити.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2013 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 03 квітня2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

В.О. Савченко