Справа № 304/935/15-ц
Провадження № 2/304/370/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

при секретарі - Багара М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тур'я», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тур'я-Пасіцька сільська рада Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності на частку в нерухомому майні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Тур'я», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тур'я-Пасіцька сільська рада Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності на частку в нерухомому майні. Свої позовні вимоги мотивує тим, що працюючи в колгоспі, була членом колективного сільськогосподарського підприємства (КСП) «Туря». Через деякий час підприємство було реорганізоване в ТОВ «Туря», а вона та деякі інші колишні члени КСП не ввійшли в склад нового товариства. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Відповідно до ч. 7 ст. 31 Закону України «Про КСП» у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам. Отже, після виходу з реорганізованого КСП двадцять шість пайовиків отримали в колективну власність нерухоме майно, яке належало підприємству, - картоплесховище та навіс металічний, що знаходиться за адресою: Перечинський район, с.Раково, вул. Шевченка, буд. 24 «а», що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане 05 серпня 2004 року виконкомом Туря-Пасіцької сільської ради. Право власності на дане майно було зареєстроване КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4822903 від 22 вересня 2004 року. Додатком № 1 до рішення виконкому №101 від 25 грудня 2003 року визначено розмір частки паю двадцяти шести пайовиків ТОВ «Туря», яким належить вищезазначене нерухоме майно. Так, згідно даного додатку, ОСОБА_3 належить 2,6 % частки (паю) в нерухомому майні, а 6,6 % частки паю належало чоловікові позивачки ОСОБА_4, який помер 25 січня 2009 року.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 09 лютого 2010 року державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 97, позивачка ОСОБА_3 успадкувала вищезазначену частку свого чоловіка в нерухомому майні. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про КСП» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Користуючись своїм правом на розпорядження паєм, пайовики продали позивачці ОСОБА_3 свої частки, зокрема: відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 20 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_6 пай (частку) в розмірі 7,6 % нерухомого майна; відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 20 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_7 пай (частку) в розмірі 1,5 % нерухомого майна; відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 30 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_8 пай (частку) в розмірі 2,0 % нерухомого майна; відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 29 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_9 пай (частку) в розмірі 9,2 % нерухомого майна; відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 25 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_10 пай (частку) в розмірі 5,0 % нерухомого майна; відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 20 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_11 пай (частку) в розмірі 4,1 % нерухомого майна; відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 25 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_12 пай (частку) в розмірі 1,4 % нерухомого майна; відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 25 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_13 пай (частку) в розмірі 1,6 % нерухомого майна.

Таким чином, в загальному позивач ОСОБА_3 вважає, що володіє 41,6 % часток нерухомого майна, в тому числі 2,6 % - отриманий власний пай, 6,6 % - успадкований, 32,4 % - придбаний. Разом з тим, відповідно до ст. 20 Закону України «Про власність», який діяв на момент оформлення права колективної власності на вищезгадане нерухоме майно, суб'єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об'єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об'єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами. Таким чином, субєктом права власності на картоплесховище та навіс металічний, що знаходиться за адресою: Перечинський район, с. Раково, вул. Шевченка, 24 «а», є фактично колектив пайовиків в особі ТзОВ «Туря». На підставі вищенаведеного просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з мотивів, які викладені в ньому.

В судовому засіданні представник третьої особи голова Тур'я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, надав суду відповідні письмові пояснення (а. с. 63-75) та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В ході судового засідання встановлено, що позивачка ОСОБА_3 працювала в колгоспі, була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Туря». Через деякий час підприємство було реорганізоване в ТОВ «Туря», а вона та деякі інші колишні члени КСП не ввійшли в склад нового товариства.

Відповідно до ч. 7 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року № 2114-XII у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам.

В судовому засіданні встановлено, що після виходу з реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства двадцять шість пайовиків отримали в колективну власність нерухоме майно, яке належало підприємству, - картоплесховище та навіс металічний, що знаходиться за адресою: Перечинський район, с. Раково, вул. Шевченка, буд. 24 «а», що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане 05 серпня 2004 року виконкомом Туря-Пасіцької сільської ради (а. с. 13). Право власності на дане майно було зареєстроване КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4822903 від 22 вересня 2004 року (а. с. 15).

Додатком № 1 до рішення виконкому № 101 від 25 грудня 2003 року визначено розмір частки паю двадцяти шести пайовиків ТОВ «Туря», яким належить вищезазначене нерухоме майно. Так, згідно даного додатку, ОСОБА_3 належить 2,6 % частки (паю) в нерухомому майні. Крім того, 6,6 % частки паю належало чоловікові позивачки ОСОБА_4, який помер 25 січня 2009 року (а. с. 14, 49).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09 лютого 2010 року державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 97, позивачка ОСОБА_3 успадкувала вищезазначену частку свого чоловіка в нерухомому майні (а. с. 16).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року № 2114-XII пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

В ході судового засідання встановлено, що користуючись своїм правом на розпорядження паєм, пайовики продали позивачці ОСОБА_3 свої частки, зокрема: відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 20 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_6 пай (частку) в розмірі 7,6 % нерухомого майна (а. с.76); відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 20 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_7 пай (частку) в розмірі 1,5% нерухомого майна (а. с. 77); відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 30 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_8 пай (частку) в розмірі 2,0 % нерухомого майна (а. с. 82); відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 29 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_9 пай (частку) в розмірі 9,2 % нерухомого майна (а. с. 83); відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 25 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_10 пай (частку) в розмірі 5,0 % нерухомого майна (а. с. 78); відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 20 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_11 пай (частку) в розмірі 4,1 % нерухомого майна (а. с. 79); відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 25 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_12 пай (частку) в розмірі 1,4 % нерухомого майна (а. с. 81); відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 25 травня 2015 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_13 пай (частку) в розмірі 1,6 % нерухомого майна (а. с. 80).

В судовому засіданні встановлено, що форма та зміст вищезгаданих договорів відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема положенням листів Міністерства аграрної політики України від 06 вересня 2001 року № 37-25-1-12/7842 та від 20 квітня 2005 року № 37-17-2/5492. Підписи осіб, що є сторонами даних договорів, посвідчені відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в загальному позивач ОСОБА_3 володіє 41,6 % часток нерухомого майна, в тому числі 2,6 % - отриманий власний пай, 6,6 % - успадкований, 32,4 % - придбаний.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про власність», який діяв на момент оформлення права колективної власності на вищезгадане нерухоме майно, суб'єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об'єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об'єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами. Таким чином, субєктом права власності на картоплесховище та навіс металічний, що знаходиться за адресою: Перечинський район, с.Раково, вул. Шевченка, 24 «а», є фактично колектив пайовиків в особі ТОВ «Туря», тобто власником є юридична особа. Разом з тим, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зазначені пайовики не є учасниками ТОВ «Туря» (а. с. 6-9). Таким чином, позивач ОСОБА_3 володіє частиною нерухомого майна, але при цьому за своєю волею, незалежно від волі інших осіб розпоряджатися ним не вправі, оскільки власником всього майна є ТОВ «Туря».

Відповідно до ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року № 2114-XII суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Отже, на підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що картоплесховище та навіс металічний, що знаходиться за адресою: Перечинський район, с. Раково, вул. Шевченка, 24 «а», відповідно до положень чинного законодавства може бути лише обєктом права спільної часткової власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно ч. 3 ст. 3 вказаного закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає, що право позивачки ОСОБА_3 підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права спільної часткової власності на нерухоме майно, зокрема, право власності на 41,6% нерухомого майна, а саме картоплесховище та навіс металічний, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, с.Раково, вул. Шевченка, 24 «а».

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року № 2114-XII, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст. ст.316, 328, 355, 392 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, с у д, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тур'я», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тур'я-Пасіцька сільська рада Перечинського району Закарпатської області про визнання права власності на частку в нерухомому майні задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 41,6 % нерухомого майна, а саме картоплесховище та навіс металевий, що знаходяться за адресою: Закарпатська область Перечинський район с. Раково, вул. Шевченка, 24 «а».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_14