справа №176/426/13-ц
провадження №2/176/62/15
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

при секретарі Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, вимоги якого уточнивши проситьвизнати автомобіль «GEELY CK 1.5і Ваsic», модель МR7151А, державний номерний знак НОМЕР_1, двигун №МR479QА807290483, кузов №L6Т7524S58N046365, спільним сумісним майном подружжя та визнати за ОСОБА_2 право власності в цілому на зазначений автомобіль стягнувши з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля в сумі 21175 гривен; визнати грошові кошти у сумі 4165 гривен 40 копійок отримані з кредитної картки №692895 ПАТ КБ «ПриватБанк», такими, що використані в інтересах сімї ОСОБА_2 та ОСОБА_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2082 гривен 70 копійок. Одночасно позивач просить стягнути із відповідача судові витрати у справі понесені нею по оплаті судового збору в розмірі 232 гривен 58 копійок.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 05 травня 2001 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Під час спільного проживання, за спільні кошти, як подружжя, вони придбали зазначений транспортний засіб, що є спільним майном подружжя. Однак, з 01 січня 2013 року вони спільно не проживають, подружні відносини не підтримують. При цьому, автомобіль перебуває у користуванні відповідача. Також зазначила, що у жовтні 2009 року ними на споживчі цілі в інтересах сімї оформлена на її імя кредитна картка №692895 у ПАТ КБ «ПриватБанк» з кредитним лімітом у сумі 6000 грн. У період з 24 жовтня 2009 року по 31 грудня 2012 року частина кредитного ліміту з цієї картки, на суму 4165 гривен 40 копійок використана на закупівлю продуктів харчування, ліків, придбання пального для їхнього автомобіля та інших цілей, направлені на забезпечення сімї. Таким чином, позивач вважає зобовязання з повернення ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 4165 гривен 40 копійок повинні бути враховані при поділі майна подружжя, набутого під час шлюбу, стягнувши з відповідача ? частину зазначеної суми, а саме 2082 гривен 70 копійок.

Позивач зазначає, що спроби поділити майно у досудовому порядку не мали реального результату. Відповідач відмовляється вчиняти будь-які дії щодо визнання за нею право власності на перелічене вище майно, в звязку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3, що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 16 червня 2014 року, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися. При цьому, від представника позивача, до початку судового засідання, надійшла заява про розгляд справи без її участі. В поданій заяві позов просила задовольнити за наявними в справі доказами.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності від 20 квітня 2013 року, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися. При цьому, від представника відповідача, до початку судового засідання, надійшла заява про розгляд справи за їх із відповідачем відсутності. В поданій заяві просила ухвалите законне рішення на підставі наявних, належних та допустимих доказів у матеріалах цієї справи.

В матеріалах справи міститься заперечення на позов від ОСОБА_2, де останній вказує на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, а саме в тій частині, що автомобіль «GEELY CK 1.5i Basic», модель МR7151А, державний номерний знак НОМЕР_1, двигун №МR479QА807290483, кузов №L6Т7524S58N046365, перебував у його користуванні і саме після припинення шлюбних стосунків одноособово, за власний кошти, утримував і ремонтував цей автомобіль.

Станом на день розгляду справи вважає, що не має потреби визнавати за ОСОБА_1 права власності на автомобіль, оскільки він належить іншій особі (автомобіль продано).

Щодо стягнення з нього ? частини вартості автомобіля, у розмірі 21175 гривен, внаслідок поділу спільного майна подружжя, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. При цьому відповідач вказує на те, що в період подружнього життя автомобіль потрапив у ДТП і потребував ремонту. Грошових коштів, під час спільного життя, на це не вистачало і тільки в березні 2013 року, після припинення шлюбних стосунків, він за власні кошти відремонтував автомобіль та здійснив передпродажну підготовку на загальну суму 28811 гривен. Автомобіль продав за договором комісії №137 від 13 квітня 2013 року за 44104 гривен 80 копійок, де з нього також стягли 950 гривен.

Крім того, відповідач зазначає, що він тяжко хворів сердцевим захворюванням, яке призвело до гіпертоничного кризу та госпіталізації, однак дружина, яка б мала його матеріально підримати у лікуванні, у відповідності до ч.1 ст. 75 СК України, матеріальної допомоги йому на лікування не надавала. Ліки йому купували родичі та друзі. Один із чеків він оплатив самостійно на суму 873 гривні.

За викладених обставин, відповідач вважає, що після припинення шлюбних стосунків, він фактично витратив власних коштів на спільні зобов'язання значно більше, на суму 30634 гривни, а тому просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

25 листопада 2014 року представником позивача ОСОБА_1 адвоктом ОСОБА_3 надано відгук на заперечення, де остання зазначає, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2013 року, ухваленим у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_5, зазначено, що позивачем обґрунтовано заявлено позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів в звязку ненаданням належної матеріальної допомоги на утримання дитини, які відповідач у судовому засіданні визнав повністю, заперечень щодо присудження з нього аліментів і їх розміру не мав. При цьому, судом при ухваленні даного рішення враховано стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який про незадовільний стан свого здоровя, чи про скрутне матеріальне становище суд не повідомляв.

Представник позивача зазначає, що ні під час шлюбу, ні після його розірвання ОСОБА_2 до суду з позовними вимогами на підставі ст.ст. 75, 76 СК України, до ОСОБА_1 не звертався. Навпаки, в своїх заперечення на позов відповідач сам зазначив, що одразу ж після розірвання шлюбу (рішення суду від 18 березня 2013 року) мав можливість витратити вже на наступний день (акт виконаних робіт та кошторис від 19 березня 2013 року) значну грошову суму 28811 гривен, начебто на ремонт автомобіля.

Щодо витрат на придбання ліків, вказаних відповідачем у своєму запереченні, представник позивача вважає, що оскільки шлюб розірвано лише 18 березня 2013 року, то укладання ОСОБА_2 дрібного побутового договору на придбання ліків на суму 873 гривен відбулося за згодою ОСОБА_1 і за рахунок спільних коштів, оскільки відповідачем не надані суду докази, що придбання даних ліків відбулося за рахунок його особистих коштів.

Акт виконаних робіт від 19 березня 2013 року №ЧП-0000014 та кошторис від 19 березня 2013 року № ЧП-0000014, надані відповідачем на підтвердження факту оплати ремонту спільного майна подружжя автомобіля «GEELY CK 1.5i Basic» на загальну суму 28811 гривен, не містять даних щодо фактичної оплати ОСОБА_2 в повному або частковому розмірі вартості наданих послуг та використаних матеріалів. В акті виконаних робіт хоча і зазначено «ОСОБА_6 оплаты: предоплата», але в резолютивній частині цихдокументів чітко вказано «Всего к оплате: 28811 гривен» і ніяких відміток про отриманнях виконавцем робіт зазначених коштів немає. Акт виконаних робіт не містить підпису ОСОБА_2, а таким чином не є підтвердженням факту проведення зазначених у ньому робіт та не є належним доказом у справі стосовно дійсності їх виконання.

Крім того, представник позивача вважає, що відповідачем взагалі не надано жодного доказу на підтвердження факту потрапляння спірного автомобіля у дорожньо-транспортну пригоду та отримання ним зазначених пошкоджень, що викликає сумнів достовірність наданих відповідачем доказів про витрачання грошових коштів у сумі 28811 гривен на ремонт пошкоджень автомобіля «GEELY CK 1.5i Basic», отриманих внаслідок ДТП.

Оскільки позивачем не надавалася письмова і нотаріально посвідчена згода на продаж спільного сумісного майна автомобіля «GEELY CK 1.5i Basic», а відповідач незаконно розпорядився спільним сумісним майном подружжя, продавши вказаний автомобіль без згоди ОСОБА_1Е, представник позивача вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_6 грошової компенсації ? вартості спірного автомобіля на суму 21176 гривен.

За викладених обставин, представник позивача вважає фактичні обставини, викладені ОСОБА_6 в запереченні на позовну заяву, не доведеними та підтвердженими жодним належним доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 05 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №83 (а.с. 10).

Подружні відносини між ними припинені 01 січня 2013 року і з даного часу подружжя проживало окремо, спільного господарства не вело, спільного бюджету не мало, що сторанами не заперечувалось.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Під час шлюбу позивачем та відповідачем за спільні кошти придбано автомобіль «GEELY CK 1.5і Ваsic», модель МR7151А, державний номерний знак НОМЕР_1, двигун №МR479QА807290483, кузов №L6Т7524S58N046365, вартістю 42350 гривен, що підтверджується видатковою накладною №И-0000 від 13 жовтня 2008 року, виданої іноземним підприємством «АІС-КРИВИЙ РІГ», та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 11). Право власності на даний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2 Даний факт сторонами не заперечувався.

Також у жовтні 2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та позивачем укладено договір згідно якого остання отримала кредитну картка №692895 з кредитним лімітом на суму 6000 гривен.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, одержані одним із подружжя.

Відповідно до вимог ч.1 ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 СК України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.

За приписами ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно вимог ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

За викладених обставин, оскільки автомобіль «GEELY CK 1.5і Ваsic», модель МR7151А, державний номерний знак НОМЕР_1, двигун №МR479QА807290483, кузов №L6Т7524S58N046365, придбано сторонами в період шлюбу за спільні кошти, суд вважає за необхідне визнати вказаний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя.

При цьому, судом встановлено, що вказаний автомобіль проданий відповідачем 13 квітня 2013 року іншій особі за договором комісії №137 за 44104 гривен 80 копійок, що підтверджено довідкою-рахунком серія ДПІ №977659 (а.с.75), проте хто на теперішній час є власником даного автомобілю відомості відсутні.

Оскільки автомобіль «GEELY CK 1.5і Ваsic», модель МR7151А, державний номерний знак НОМЕР_1, двигун №МR479QА807290483, кузов №L6Т7524S58N046365, проданий відповідачем та на даний час даний автомобіль являється власністю іншої особи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частинні визнання за ОСОБА_2 права власності на вказаний автомобіль в цілому.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ сумісного мана подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Відповідно до другого абзацу п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Доказів, що автомобіль відповідачем відчужений за згодою позивачки, суду не надано.

Твердження відповідача про те, що ним витрачено на утримання спільного майна подружжя кошти в сумі 30634 гривен (873 гривен товарний чек на ліки + 28811 гривен витрати на ремонт автомобіля + 950 гривен комісійна винагорода) є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ліки придбані в період шлюбу за спільні кошти подружжя для лікування ОСОБА_2, а не утримання спільного майна. Доводи ж відповідача, що в період подружнього життя автомобіль потрапив у ДТП і потребував відновлення, а грошових коштів, під час спільного життя, на це не вистачало і тільки у березні 2013 року (тобто після припинення в січні 2013 року шлюбних стосунків) він за власний кошт відремонтував транспортний засіб на загальну суму 28811 гривен суд не приймаються судом, оскільки відповідачем не надав жодного належного доказу сплати коштів за відновлювальний ремонт спільного майна подружжя автомобіля «GEELY CK 1.5і Ваsic», модель МR7151А, державний номерний знак НОМЕР_1, після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідачем надано оригінали акта виконаних робіт від 19 березня 2013 року №ЧП-0000014 та кошторису від 19 березня 2013 року №ЧП-0000014 на загальну суму 28811 гривен. Але наданий суду акт виконаних робіт та кошторис не містить даних щодо фактичної оплати ОСОБА_2 в повному або частковому розмірі вартості наданих послуг та використаних матеріалів. В акті виконаних робіт хоч і зазначено «ОСОБА_6 оплаты: предоплата», але жодних відміток про отримання виконавцем робіт зазначених коштів немає. Крім того, акт виконаних робіт не містить підпису ОСОБА_2, а таким чином не є підтвердженням факту проведення зазначених у ньому робіт та не є належним доказом у справі стосовно дійсності їх виконання.

У заперечені на позовну заяву відповідачем зазначено, що ним особисто за власні кошти відремонтовано спірний автомобіль після пошкодження в наслідок ДТП, але в супереч ст.60 ЦПК України жодного доказу на підтвердження факту дорожньо-транспортної пригоди, за участі спірного транспортного засобу відповідачем не надано.

Таким чином, відповідачем не надано достовірних доказів про витрачання ним власних грошових коштів у сумі 28811 гривен на ремонт пошкоджень автомобіля «GEELY CK 1.5і Ваsic» внаслідок ДТП.

Оплата комісійної винагороди за незаконний продаж спільного майна подружжя у розмірі 950 гривен не є витратами на його утримання.

За викладених обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума компенсація вартості 1/2 частини автомобіля «GEELY CK 1.5і Ваsic», модель МR7151А, державний номерний знак НОМЕР_1, двигун №МR479QА807290483, кузов №L6Т7524S58N046365, яка дорівнює 22052 гривен 40 копійок, оскільки спірний автомобіль є сумісним майном подружжя, що проданий відповідачем після припинення ними шлюбних стосунків за 44104 гривен 80 копійок.

При цьому, суд не може вийти за межі позовних вимог, а тому позов в цій частині повинен бути задоволений в межах заявлених вимог, тобто з відповідача слід стягнути грошову компенсацію вартості 1/2 частини спірного автомобіля в сумі 21175 гривен, як просить позивач.

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 видана кредитна картка №692895 в ПАТ КБ «ПриватБанк» з кредитним лімітом на суму 6000 гривен.

Станом на 01 січня 2013 року, на час припинення шлюбних відносин між сторонами, використано 4165 гривен 40 копійок вказаного кредитного ліміту, що підтверджується випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 01 січня 2009 року по 31 січня 2013 року (а.с. 14).

Таким чином, суд приходить до висновку, що грошовий кредит в розмірі 4165 гривен 40 копійок використаний на задоволення потреб сім'ї, а тому його повернення у ваказаній сумі є обовязковим як для позивача, так і для відача.

При цьому, судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин, позивачем самостійно сплачено вказане кредитне зобовязання.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у даній частинні та стягнути з відповідача на користь позивача 2082 гривни 70 копійок, що є 1/2 від кредитного зобвязання на суму 4165 гривен 40 копійок

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 судом задоволені частково, вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача 211 гривен 75 копійок на відшкодування частини судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду.

Виходячи з викладеного, керуючись вище приведеними нормами закону та ст.ст. 10, 60, 79, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати автомобіь «GEELY CK 1.5і Ваsic», модель МR7151А, державний номерний знак НОМЕР_1, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, грошову компенсацію за 1/2 частину вартості автомобілю «GEELY CK 1.5і Ваsic», модель МR7151А, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 21175 (двадцять одна тисяча сто сімдесят пять) гривен.

Визнати грошові кошти у сумі 4165 (чотири тисячі сто шістдесят пять) гривен 40 копійок, отримані з кредитної картки №692895 публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», такими, що використанні в інтересах сімї ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, 1/2 частину за кредитним зобов'язанням у розмірі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) гривни 70 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, понесені судові витрати у розмірі 211 (двісті одинадцять) гривень 75 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня проголошення, через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська