Провадження № 2/127/4145/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулось в суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 10.04.2013року між сторонами було укладено договір №4420 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue, за умовами якого позивач надав відповідачу не персоніфіковану платіжну картку миттєвого випуску Visa Instant Issue, зі строком дії 2 роки, Пін код до неї, а також відкрив спеціальний картковий рахунок № 0047 в національній валюті України, та зобовязався здійснювати його обслуговування. 12.02.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, яка є невідємною частиною договору. Відповідно до п. 2 кредитного договору банк надає власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 8 000грн. на строк з 10.04.2013 року по 09.04.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 32,0% річних, на споживчі цілі. Кредитна лінія є відновлювальною в межах поточного ліміту заборгованості встановленого в п. 3 кредитного договору, за умови погашення власником рахунку суми основного боргу за кредитною лінією та процентів за користування кредитними коштами (п.9 кредитного договору). Пунктом 7 кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються банком починаючи з дати фактичного використання цих коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку кредитування на суму фактичного залишку заборгованості, із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році. Власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитними коштами щомісячно не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони нараховані (п.8 кредитного договору). Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, а саме протягом 10.04.2013 22.01.2014р.р. надав відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 9025,00грн., відповідач порушив умови кредитного договору та станом на 03.04.2015 року наявна заборгованість в розмірі 11448,78 грн. Згідно з п. 15 кредитного договору у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитними коштами, а також інших платежів, власник рахунку сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 2 кредитного договору, від суми простроченої заборгованості. Неустойка нараховується із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році. За порушення відповідачем грошових зобовязань за кредитним договором позивачем нараховано пеню в розмірі 5 716,95 грн. Просять стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в загальній сумі 20 153,32грн., з яких: 7 943,55 грн. сума основного боргу, 3 837,03грн. заборгованість зі сплати процентів, 5 716,95грн. пеня, 267,98грн. 3% річних, 2 387,81грн. інфляційні витрати.

В судове засідання представник позивача не зявилась надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримала за обставин викладених в ній, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача щодо позовних вимог заперечував, в задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10.04.2013року між сторонами було укладено договір №4420 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant Issue, за умовами якого позивач надав відповідачу не персоніфіковану платіжну картку миттєвого випуску Visa Instant Issue, зі строком дії 2 роки, Пін код до неї, а також відкрив спеціальний картковий рахунок № 0047 в національній валюті України, та зобовязався здійснювати його обслуговування .

12.02.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, яка є невідємною частиною договору

Відповідно до п. 2 кредитного договору банк надає власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 8 000грн. на строк з 10.04.2013 року по 09.04.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 32,0% річних, на споживчі цілі. Кредитна лінія є відновлювальною в межах поточного ліміту заборгованості встановленого в п. 3 кредитного договору, за умови погашення власником рахунку суми основного боргу за кредитною лінією та процентів за користування кредитними коштами (п.9 кредитного договору).

Пунктом 7 кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються банком починаючи з дати фактичного використання цих коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку кредитування на суму фактичного залишку заборгованості, із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році. Власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитними коштами щомісячно не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони нараховані (п.8 кредитного договору).

Згідно з п. 15 кредитного договору у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитними коштами, а також інших платежів, власник рахунку сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 2 кредитного договору, від суми простроченої заборгованості. Неустойка нараховується із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році.

Позивач взяті на себе зобовязання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком в розмірі 20 153,32грн., з яких: 7 943,55 грн. сума основного боргу, 3 837,03грн. заборгованість зі сплати процентів, 5 716,95грн. пеня, 267,98грн. 3% річних, 2 387,81грн. інфляційні витрати.

Норми ст.ст. 509, 623625 ЦК України зазначають, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України).

Положення ч.1 ст. 1049 ЦК України вказують, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 статті 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

В частині 1 статті 1049 ЦК України вказано, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

А тому враховуючи, що відповідачем не був виконаний обов'язок щодо повернення всієї суми кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми неповернутого тіла кредиту за договором в розмірі 7 943,55грн. та заборгованості зі сплати процентів в розмірі 3 837,03грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В ч. 3 ст. 549 ЦК України вказано, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом з тим, ч.3 ст. 551 ЦК України, передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На переконання суду, наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині нарахування пені в розмірі 5 716,95 грн., значно перевищує розмір збитків завданих відповідачем, а відтак з урахуванням ч.3 ст. 551 ЦК України розмір пені підлягає зменшенню до 1 000,00 грн.

Разом з тим, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат в сумі 2 387,81 грн. та 3% річних в розмірі 267,98 грн. з посиланням на положення ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Кредитним договором визначено розмір відсотків та передбачено нарахування штрафних санкцій за порушення умов договору, тому підстав для застосування положень ст. 625 ЦЦК України та додаткового нарахування процентів і застосуванні індексу інфляції суд не вбачає.

Таким чином, у стягненні інфляційних втрат в сумі 2 387,81 грн. та 3% річних в розмірі 267,98 грн., слід відмовити.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково на суму 12 780,58 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн.

На підставі викладено, згідно ст. ст. 509, 526, 530, 536, 549, 551, 611, 612, 623-625, 629, 1046, 1049, 1050, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 158, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість в загальній сумі 12780,58 грн., яка складається з : основного боргу (кредиту) 7943,55 грн., заборгованості зі сплати процентів 3837,03 грн., пені 1000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, відсутніми в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя