Справа № 454/1405/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Львівська вугільна компанія » про стягнення моральної шкоди ,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідача ПАТ «Львівська вугільна компанія » про стягнення моральної шкоди з наступних підстав: позивачка 31 piк та 4 місяці пропрацювала в умовах шкідливих факторів на ПАТ «Львівська вугільна компанія ». За час роботи на цьому підприємстві, в шкідливих умовах вона працювала з 04.07.1979р. по 17.12.1979р. машиністом конвеєра, з 17.12.1979 р. но 19.08.2004р. апаратником вуглезбагачення, з 19.08.2004р. по 22.11.2010 р. майстром відділення гравітації. Під час роботи на ПАТ «Вугільна компанія», при запиленості повітря, що перевищує гранично-допустимі норми, в несприятливих параметрах мікроклімату та шумі, позивачка отримала два професійних захворювання, 60 % втрати професійної працездатності та III групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ЛВА-2 № 029302 від 14.12.2010 р. та довідкою до акту огляду МСЕК № 466237 від 14.12.2010р. Як вбачається з вищевказаних довідок МСЕК, 14.12.2010р. позивачці вперше встановлено два професійних захворювань, а саме: хронічний обструктивний бронхіт II ст., пневмосклероз, емфізема легенів ДН - II ст.; хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість з помірною (II ст.) втратою слуху.

Тими ж довідками підтверджуеться безтерміновість встановлення позивачці втрати професійної працездатності у загальному розмірі 60%, III групу інвалідності, протипоказання у poбoтi в умовах пилу, шуму, вібрації тощо, а також необхідність в санаторно-курортному лікуванні.

Після звільнення з роботи її не взяли на жодну іншу роботу за станом здоров'я. Позивачка неодноразово лікувалася як стаціонарно, так i амбулаторно, але здоров'я в неї не покращилося.

Стан її здоров'я не покращується, а навпаки, погіршується: їй важко пересуватися, постійно відчуває болі, їй стало важко займатися домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль, недочуває, відчуває постійний дискомфорт.

У зв'язку з отриманням професійних захворювань порушено вci нормальні умови її життя, вона змушена докладати величезних зусиль для його організації

А також змушена постійно звертатись за медичною допомогою, проходити регулярне лікування.

Ці професій захворювання виникли у неї лише з вини відповідача, оскільки забезпечення безпечних, здорових i нешкідливих умов праці покладалося саме на нього.

Внаслідок отримання професійного захворювання їй було завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, порушено всі нормальні умови його життя; вона відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства; їй стало важко займатись домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль; вона змушена докладати додаткових зусиль для організації життя, що порушує установленні життєві звязки та позбавляє її надії на майбутнє; Просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив задоволити позов у повному обсязі, з приводу розміру та порядку розрахунку розміру моральної шкоди , то вона розрахунку подати не може, але вважає суму позову справедливою..

Представник відповідача ДП Львіввугілля ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав наведених у запереченні на позовну заяву про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, внаслідок професійного захворювання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року передбачено, що ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1997 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про охорону праці відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків

відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року зміни внесені Законом України Про внесення змін до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності визнано конституційними, а право громадян на відшкодування шкоди не порушено, оскільки таке право передбачено ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 2371 Кодексу законів про працю України

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 2371 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що відповідно до ст. 2371 Кодексу законів про працю України (яка набрала чинності 13.01.2000 р.) за наявності порушення права працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих з'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган назалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В судовому засіданні було досліджено докази, які подав позивач, а саме копію трудової книжки, копії медичних документів та записів у медичній книжці, копію акту розслідування професійного хронічного захворювання, копії висновків МСЕК.

Відповідно до Акту розслщування хронічного професійного захворювання від 09.12.2010 р. професійні захворювання виникли в позивачки на протязі стажу роботи в шкідливих підземних умовах на підприемстві ПАТ «Львівська вугільна компанія».

Відповідно до довідки МСЕК № 466237 виданої14.12.2010року, вбачається, що ОСОБА_1 надано третю групу інвалідності безстроково.

Відповідно до довідки МСЕК № 029302 виданої14.12.2010 року, вбачається, що в ОСОБА_1 60 % втрати професійної працездатності.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що знайшли підтвердження обставини заподіяння позивачці моральної шкоди, яка обумовлена моральним та фізичним стражданням з приводу ушкодження здоровя, погіршення життєвих умов, що потребує від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним врахувати той факт, що позивачка не має можливості повноцінно працювати та для організації свого життя доводиться докладати додаткові зусилля. Тому при визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, період роботи на підприємстві Відповідача в шкідливих умовах праці, суд визначає відшкодування моральної шкоди в сумі 8000 гривень 00 копійок.

В іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, тому з Відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, повно і всебічно зясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволеня.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України та на підставі ст.ст. 1, 3, 21, 43, 46 Конституції України, ст.1 Закону України «Про охорону праці», ст. 34 ч.3 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», рішенням Конституційного суду України від 08.10.2008 року№ 20-рп/2008, ст.ст. 23, 268, 1168 ЦК України , суд-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ПАТ «Львівська вугільна компанія » в користь ОСОБА_1 8000 гривень відшкодування моральної шкоди , спричиненої ушкодженням здоров»я при виконанні трудових обов»язків , внаслідок професійного захворювання.

Стягнути з ДП «Львіввугілля» 487 гривень 20 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук