АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9630/15 Справа № 195/1189/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Омеко М. В. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Гулієву М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Томаківської селищної ради, в обґрунтування якого посилалась на те, що рішенням відповідача від 18 вересня 2014 року № 867-28/УІ їй було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1 Однак їх розміщення відповідає санітарним, протипожежним та містобудівним нормам, а саме: нормам ДБН 360-90 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських населених пунктів України», СанПіН 01.03.003-93 «Санітарні правила і норми по плануванню і забудові населених місць України», що, зокрема, було встановлено постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року. Оскільки, вона отримала всі дозволи та документи у відповідних інстанціях, необхідні для відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів, просила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність для будівництва індивідуальних гаражів НОМЕР_1 за вищевказаною адресою.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

З таким рішенням не погодилась позивачка, звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року №867-28/VI було відмовлено позивачці у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва індивідуальних гаражів НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з положень ч.5 ст.11 ЦК України.

Проте з таким висновком погодитись не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

За п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справи адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, суд вирішуючи спір, дійшов до помилкового висновку про наявність цивільно-правового спору між сторонами, і помилково розглянув справу за нормами ЦПК України, не прийнявши до уваги вищезазначені положення Закону.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилася постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2015 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, якою було скасовано рішення Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року № 867-28/VI; Томаківська селищна рада Томаківського району Дніпропетровської області зобов*язана повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва індивідуальних гаражів НОМЕР_1.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання Томаківську селищну раду Томаківського району Дніпропетровської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність для будівництва індивідуальних гаражів НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 було відмовлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, оскільки їх розгляд повинен здійснюватися за нормами адміністративного судочинства України, а отже рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 307, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року скасувати і провадження по справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: