У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Попович О.В., Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою його представником ОСОБА_6, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року МТСБ Україні звернулось до суду з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 21 грудня 2010 року з вини ОСОБА_4 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазнав механічних ушкоджень автомобіль ОСОБА_5 На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована не була, а тому 17 серпня 2011 року ОСОБА_5 звернувся до МТСБ України із заявою про виплату страхового відшкодування. Розмір відшкодування був визначений на підставі висновку від 16 липня 2011 року та становив 19 501, 15 грн.

12 жовтня 2011 МСТБ України направило ОСОБА_4 повідомлення з вимогою у самостійному порядку відшкодувати

ОСОБА_7 збитки.

Оскільки це повідомлення залишено ОСОБА_4 без виконання, на підставі наказу МСТБ України від 05 грудня 2011 року ОСОБА_5 було виплачено 16 250, 96 грн.

Посилаючись на наведені обставини, МТСБ України просило стягнути в порядку регресу з ОСОБА_4 16 250, 96 грн. та судові витрати.

Уточнивши позовні вимоги, МТСБ України вказувало на те, що під час розгляду справи було встановлено, що 12 вересня 2011 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 1 000 доларів США на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Посилаючись на те, що як було встановлено і не заперечувалось ОСОБА_5, на час отримання страхового відшкодування останній отримав від ОСОБА_4 7 971, 70 грн., що становить 1 000 доларів США за курсом НБУ на час отримання відшкодування, МТСБ України просило стягнути з ОСОБА_5 різницю між отриманим від

ОСОБА_4 відшкодуванням в розмірі 7 971, 70 грн. та страховим відшкодуванням як безпідставно отримані кошти, а з ОСОБА_4 стягнути в порядку регресу 8 279, 26 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від

18 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь МСТБ України в порядку регресу 8279, 26 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь МТСБ України безпідставно набуті кошти в сумі 7971, 70 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, поданій його представником ОСОБА_6, порушується питання про скасування судових рішень та передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача 7 971,70 грн безпідставно набуті грошові кошти суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно застосували до правовідносин, які виникли між сторонами ст.ст. 1191 та 1212 ЦК України, ст.ст.29, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскаржувані судові рішення є законними, підстав для їх скасування не має.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану його представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Попович

В.М. Коротун

А.В. Маляренко