Справа № 303/4801/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі суддів:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Леска В.В., Чужі Ю.Г.,

при секретарі - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07 вересня 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» (далі: Банк) звернувся в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що 27.07.2004 між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є Банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МКH0R003004410, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 5500 грн. на купівлю ТНС, а останній зобов'язався повернути кредит у строк до 27.07.2007 та сплатити Банку відсотки в розмірі 33% річних.

Позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав і станом на 20.07.2015 у нього перед Банком виникла заборгованість в розмірі 19209,90 грн., з яких: 1294,40 грн. - заборгованість за кредитом; 6126,64 грн. - заборгованість по відсотках; 11788,86 грн. - пеня.

Посилаючись на дані обставини, Банк просив стягнути з відповідача 19209,90 грн. та судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

На таке рішення Банк подав апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа розглянута у відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.07.2004 між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МКH0R003004410, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 5500 грн. на купівлю ТНС, а останній зобов'язався повернути кредит у строк до 27.07.2007 та сплатити Банку відсотки в розмірі 33% річних.

Погашення заборгованості ОСОБА_1 зобов'язався здійснювати щомісячно у сумі 244,02 грн., яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками.

Позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, його заборгованість за кредитом становить 1294,40 грн., і Банк станом на 20.07.2015 визначив загальну заборгованість в розмірі 19209,90 грн., де крім заборгованості за кредитом визначено заборгованість за відсотками 6126,64 грн., та 11788,86 грн. - пеня.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За договором про надання банківських послуг (кредитний договір), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 18.06.2014 (справа N 6-61цс14), від 17.09.2014 (справа № 6-95цс14), від 01.10.2014 (справа №6-133цс14), від 22.10.2014 (справа №6-127цс14).

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник належним чином не виконував щомісячні зобов'язання, а кінцевий строк повного погашення кредиту було визначено 27.07.2007 (включно).

Разом з тим, позичальник ще 30.01.2009 здійснив погашення заборгованості за кредитним договором, що у силу ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України свідчить про визнання ним свого обов'язку, такі дії є перериванням перебігу позовної давності, після чого її перебіг починається заново.

Проте позов до позичальника Банк пред'явив лише 03.08.2015, тобто з пропуском трирічної позовної давності, при цьому позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску цього строку.

Представник відповідача звертався до суду першої інстанції з письмовою заявою про застосування позовної давності (а.с. 24).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову Банку у зв'язку зі спливом позовної давності є правильним.

Суд вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляції висновків суду не спростовують. Відповідно до ст.308 ЦПК України скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 304, п.1 ч. 1 307, 308, 313, п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді: