Справа № 747/471/15-ц
Провадження № 2/747/141/15
РІШЕННЯ

іменем України

09.11.2015 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

за участю секретаря Зірки В.П

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Кобиш Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - служба у справах дітей Роменської районної державної адміністрації Сумської області, служба у справах дітей Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_3, треті особи - служба у справах дітей Роменської районної державної адміністрації Сумської області, служба у справах дітей Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі до 26 лютого 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу сторони дійшли згоди, що син буде проживати з позивачем, а відповідач буде надавати матеріальну допомогу на його утримання, проте відповідач домовленостей не дотримався. Так, 03 липня 2015 року відповідач забрав сина на вихідні до себе, але через два дні відповідач заявив позивачу, що дитину їй не віддасть та заборонив з ним зустрічатись. Саме з цього часу син проживає з відповідачем, який налаштовує дитину проти неї та відмовляється повернути його.

Позивач вважає, що проживання дитини у батька протирічить інтересам дитини, так як він потребує материнської догляду, повноцінного харчування, сну, відпочинку. Позивач має стабільний дохід, любить свого сина, може в повному обсязі створити всі необхідні умови для його проживання та нормального розвитку, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Будинок, в якому проживає позивач, є комфортабельним з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, тут є окрема кімната для сина.

Тому позивач ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею за місцем її проживання - с. Плавинище Роменського району Сумської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали і просили задовольнити, поскільки позивач після розлучення з відповідачем переїхала жити до своїх батьків у с. Плавинище Роменського району, сина забрала з собою, вони з відповідачем між собою так домовились. Вона має можливості утримувати сина та забезпечувати його всім необхідним, влаштувалась на роботу, працює позмінно у м. Ромни, проживає разом з батьками в їхньому будинку в с. Плавинище. Син ходив у Плавинищеську школу, відвідував там гуртки, завжди був під наглядом, як не її самої, так її батьків, поскільки вона працює позмінно. На її утриманні син перебував з листопада 2014 року до липня 2015 року, вона його возила кожні вихідні в Талалаївку до батька, і після цього син був настроєний проти неї, батько підкупляв його подарунками. Але в липні 2015 року відповідач ОСОБА_3, перебуваючи у м. Ромни, забрав сина собі, і з того часу не дозволяє позивачу спілкуватися з дитиною. Всі її намагання спілкуватися з дитиною зводяться до телефонних дзвінків, і коли син сам, то розмовляє з нею досить довго, а коли біля нього батько, то вся розмова близько однієї хвилини. Колишній чоловік їй постійно погрожує, ставить умови. В службу в справах дітей позивач з приводу цього не зверталась. Хоче, щоб син проживав з нею, так як материнського тепла не може ніщо замінити, ніякі подарунки.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнали і відповідач суду пояснив, що вони проживали з відповідачкою в шлюбі, від якого у них у 2005 році народився син ОСОБА_6. Останнім часом спільне життя між ними не склалося, позивачка у січні 2015 року без його відома забрала сина із школи і поїхала з ним до своїх батьків у с. Плавинище Роменського району, сам він нікого з дому не виганяв, вона сама так вирішила. У лютому 2015 року шлюб між ними було розірвано. Коли син проживав з колишньою дружиною, відповідач часто приїжджав до нього, позивачка не дозволяла їм зустрічатись, то він приїжджав у школу. Він звертався з даного приводу в службу у справах дітей Роменської РДА. Потім між ними була домовленість про те, що відповідач платитиме аліменти на утримання, так як син проживав з матір'ю. Сина він проти матері не настроював, він сам вирішив проживати з батьком, так як мати постійно його шантажувала тим, що піде в АТО і її там вб'ють, говорила сину всілякі погані слова на батька.

В результаті таких дій позивача ОСОБА_1 їхній малолітній син не зміг закінчити навчальний рік у загальноосвітній школі, також було припинено навчання і в школі мистецтв. Відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову та залишити проживати їхнього сина разом з ним по місцю його реєстрації в смт. Талалаївка, поскільки він займався і займається вихованням їхнього сина, створив всі необхідні умови для його всебічного розвитку, матеріально забезпечує дитину, створив всі необхідні умови для його проживання, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи. Натомість позивач проживає у селі у будинку своїх батьків, де фактично проживають шість осіб.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області Кобиш Н.В. - у вирішенні справи покладалась на розсуд суду, поскільки батьки обоє спроможні надати сину любов і піклування, мають відповідні умови для цього та можливості, позитивно характеризуються, мають роботу, але із-за непорозуміння між ними не можуть вирішити питання про те, з ким буде проживати дитина.

В судове засідання представник третьої особи - служби у справах дітей Роменської районної державної адміністрації Сумської області - не з'явився, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Судом у відповідності до положень ч.2 ст. 160 СК України у судовому засіданні була з'ясована думка дитини - ОСОБА_7 - з приводу того, з ким він бажає проживати. У судовому засіданні дитина категорично відмовилась спілкуватися з матір'ю, суду заявив, що в Талалаївці з батьком йому краще жити, тут у нього багато друзів, він ходить у школу мистецтв займається танцями та відвідує після уроків гуртки у Центрі ДЮТ. У селі з мамою він жив ще разом з дідусем і бабусями, ходив у шкоду, там ходив на гурток карате, але йому подобаються танці. Він з мамою приїжджав у Ромни і йому не подобалось те, що коли він зустрічався в Ромнах з батьком, мама йшла біля них і не давала можливості їм з батьком вдвох розмовляти, та тягнула його за руку до себе. Він сам захотів жити з батьком і попросив його, щоб він забрав його до себе в Талалаївку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона працює вчителем Талалаївської школи і була класним керівником у ОСОБА_7 три з половиною роки. Батьки обоє достатньо приділяли уваги вихованню сина, а хлопчик болісно переживав розлучення батьків, дуже хвилювався з цього приводу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що він є батьком відповідача ОСОБА_3 Останнім часом його внук ОСОБА_7 проживає з своїм батьком у Талалаївці, а колишня дружина сина в с. Плавинище Роменського району. Син забезпечує всім внука, возив його відпочивати на море. У липні 2015 року він був по справах машиною в м. Ромни і син зустрічався там з внуком, і тоді внук попросив, щоб його забрали в Талалаївку, а позивач його не відпускала, хватала за руку, викликала міліцію.

Суд, заслухавши сторони, свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.07.2005 року ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі «Батько» зазначено - ОСОБА_3, в графі «Мати» - ОСОБА_1 (а.с.5). Рішенням Ічнянського районного суду від 26 лютого 2015 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 розірвано (а.с. 6-6зв.). Рішенням Талалаївського районного суду від 07.07.2015 року із ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_7, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 12 березня 2015 року і до повноліття (а.с.7- 7 зв.).

Згідно висновку органу опіки і піклування Роменської РДА від 31.07.2015 року № 08 «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7, 10 липня 2005року народження», наданого на підставі заяви ОСОБА_3, колишня дружина ОСОБА_3 перешкоджає йому бачитись та спілкуватись з сином, і тому він просить визначити місце проживання його сина разом з ним. На підставі наданих комісії матеріалів встановлено, що як батько так і мати мають змогу виховувати та матеріально забезпечувати свого малолітнього сина, але комісія взяла до уваги велике бажання матері виховувати, дбати давати материнську любов і ласку, вирішила вважати за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 разом з матір'ю - ОСОБА_1 (а.с. 9-10). Згідно копії довідки ТОВ «Таланпром» ОСОБА_1 з 23.12.2014 року працює в ТОВ «Таланпром» оброблювачем деталей, напівфабрикатів та виробів (а.с.11). Її дохід за період з 23 грудня 2014 року по 31 травня 2015 року склав 9362 грн. 42 коп. згідно довідки про доходи (а.с.12). Згідно виробничої характеристики ОСОБА_1 за час роботи на підприємстві зарекомендувала себе з позитивного боку як здібна, старанна, наполеглива робітниця, до роботи ставиться відповідально, виконує її сумлінно, своєчасно (а.с.13). Згідно довідки Плавинищенської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.02.2015 року ОСОБА_1 дійсно проживає, але не зареєстрована в АДРЕСА_2 разом із своїм сином ОСОБА_7, та виховує його одна (а.с.14). Згідно копії довідки Першої ОСЛ від 02.07.2015 року при первинному огляді лікарем - психіатром ОСОБА_1 психічних розладів не виявлено (а.с.15). Згідно копії довідки Плавинищенської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 13.07.2015 року ОСОБА_7 навчається у 4 класі (а.с.16). Згідно копії акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 в по АДРЕСА_3, проведеного комісією у складі т.в.о. начальника ССД Роменської РДА ОСОБА_11 т.в.о. директора РЦСССДМ та провідного спеціаліста ОСОБА_12 та ОСОБА_13, депутата сільської ради ОСОБА_14, на підставі заяви ОСОБА_1 було встановлено, що будинок облаштований меблями, сучасною побутовою технікою, в будинку прибрано, сучасний ремонт, газове опалення, водопостачання, тримають підсобне господарство, продукти харчування присутні. Для дитини створено всі умови для проживання - окрема кімната та ліжко, ноутбук, письмовий стіл, іграшки, одяг, шафа. Дитина забезпечена всіма речами особистої гігієни (а.с.17). Згідно довідки ТОВ «Таланпром» від 08.10.2015 року заробітна плата ОСОБА_1 за період з квітня по вересень 2015 року склала 15 671 грн. 46 коп. 9а.с.67).

Згідно довідок Талалаївської селищної ради від 20.07.2015 та 17.08.2015 року ОСОБА_3 проживає АДРЕСА_2, разом з ним проживає його син ОСОБА_7, 2005 р.н. Компрометуючих матеріалів на ОСОБА_3 селищна рада не має (а.с.33,35). Згідно акту обстеження житлово - побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_3 від 22.07.2015 року, проведеного начальником служби у справах дітей Талалаївської РДА ОСОБА_15, директора РЦСССДМ та провідного спеціаліста ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на підставі заяви ОСОБА_3 було встановлено, що ОСОБА_3 проживає в будинку, який належить йому на праві приватної власності згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.07.2006 року. Будинок газифікований, забезпечений водопостачанням (є холодна і гаряча вода). З меблів є холодильник, кольоровий телевізор, диван, 2 крісла, комп'ютер, кухонний гарнітур та кухонний куточок. У дитини є окрема облаштована кімната, місце для сну та приготування уроків, підлога в кімнатах покрита килимовим покриттям, у будинку проводиться ремонт,санітарний стан будинку задовільний. Син ОСОБА_6 на момент обстеження перебував у батька, був у гарному настрої, снідав. У липні 2015 року разом з батьком їздив відпочивати на море в Коблево, сказав, що хоче жити з батьком, до матері їхати не хоче (а.с.34). Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.07.2006 року ОСОБА_3 являється власником квартири АДРЕСА_4 з часткою 1/1 відповідно до договору купівлі - продажу від 15.05.2006 року (а.с.61).

Згідно характеристики з місця роботи ОСОБА_3 на даний час працює майстром з ремонту свердловин Талалаївської дільниці НГВУ «Чернігівнафтогаз». За період роботи з 2008 року проявив себе як висококваліфікований спеціаліст, сумлінно ставиться до виконання своїх службових обов'язків, в колективі користується повагою (а.с.36). Згідно довідки про заробітну плату № 314 від 23.07.2015 року заробітна плата ОСОБА_3 за період з 01.01.2015 року по 31.06.2015 року склала 61 021 грн. (а.с.37 зв.). Згідно довідки Талалаївської ЦРЛ від 14.08.2015 року ОСОБА_3 у Талалаївському психоневрологічному та наркологічному кабінетах під диспансерним наглядом не перебуває (а.с.37). Згідно характеристики з місця проживання від 17.08.2015 року ОСОБА_3 скромний, має широке коло друзів, користується авторитетом серед односельчан (а.с.38). Згідно академічної довідки учня від 17.08.2015 року ОСОБА_7 з 05 вересня 2011 року навчався в Талалаївській школі мистецтв на відділенні хореографії, має хороші музичні здібності, досяг певних успіхів за час навчання, вибув 01.01.2015 року (а.с.38 зв.). Згідно характеристики учня 5-Б Талалаївської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_7 він зарекомендував себе як старанний учень, має здібності до вивчення математики та інформатики, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, навчання поєднує з відвідуванням позашкільних закладів - школи мистецтв та ЦДЮТ. (а.с.64).

Обставини, що склалися між сторонами, регулюються положенням ст. 161 СК України, частина перша якої передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільно згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Вказана стаття СК України не передбачає вікової межі для обов'язку суду вислухати дитину при вирішенні спору щодо її виховання, місця проживання, навпаки вона зумовлена ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якої Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

При вирішенні даної справи суд бере до уваги і керується думкою неповнолітнього ОСОБА_7 стосовно його бажання проживати разом з батьком, оскільки у відповідача з сином добрі стосунки, хлопчик любить тата, який створив йому гарні умови проживання та виховання, окрім того, за місцем проживання батька у дитини вже створені певні соціальні зв'язки з однолітками, він ходить тут в загальноосвітню шкоду з першого класу, відвідує шкоду мистецтв та гуртки у Центрі ДЮТ, тобто у смт. Талалаївка разом з батьком дитина вже соціально адаптована.

При вирішенні даного спору суд керується також і положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною радою України 27.02.1991 року, і тому має силу закону у відповідності до положень українського законодавства. Так ст. 9 Конвенції передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місяця проживання дитини. У Конвенції про права дитини вже не йдеться про привілей матері перед батьком, тому перевага матері перед батьком не може й не повинна бути пріоритетом у цьому спорі.

Сімейне право закріплює в обов'язковому порядку, що місце проживання дитини визначається тільки виходячи з її інтересів. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально - побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Судом також береться до уваги і та обставина, що неповнолітній ОСОБА_7 на даний час проживає з батьком, тому суд у даній ситуації не може передбачити, як вплине на психічне здоров'я дитини примусове виконання рішення суду в разі задоволення позову і визначення місця проживання дитини з матір'ю. Зміна місця проживання можливо носитиме травмуючий характер для психіки дитини, як фактор, що здатний спричинити втрату відчуття стабільності та захищеності.

Крім того, відповідно до ст. 19 СК при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до положень частини першої статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

В матеріалах справи міститься висновок органу опіки і піклування Роменської районної державної адміністрації від 31.07.2015 року (а.с.9-10), згідно з яким місце проживання малолітнього ОСОБА_7 визначене з матір'ю - ОСОБА_1, і дане місце проживання відповідатиме інтересам дитини. Але сам висновок органу опіки і піклування не містить належного обґрунтування, чому саме це місце проживання відповідатиме інтересам дитини, поскільки думка самої дитини у висновку не зазначена тане врахована при винесенні висновку.

Тому у відповідності до положень ч.6 ст. 19 СК України суд, при вирішенні даної справи, не погоджується з висновком органу опіки та піклування, поскільки він є недостатньо обґрунтованим.

При розгляді справи в суді позивач наводила факти про неправомірну поведінку відповідача, про спричинення їй тілесних ушкоджень, про те, що відповідач насильно забрав у неї дитину, перешкоджає спілкуванню з сином. Проте вказані твердження позивача не підтверджено будь-якими доказами, а тому не можуть бути застосовані до відповідача правові наслідки, передбачені ст. 162 СК України.

У сукупності оцінюючи наведені вище обставини і взаємний зв'язок доказів, враховуючи думку дитини про його прихильність до батька, виходячи з того, що вирішальне значення в справі має все ж таки думка дитини, суд приходить до висновку, що проживання дитини з батьком було тривалим і достатнім, щоб дитина сприймала свою приналежність до сім'ї батька, а місце проживання батька як сімейне помешкання, тому інтересам дитини буде відповідати залишення місця його проживання з батьком.

Оскільки у відповідності до статей 9 і 18 Конвенції про права дитини, одним із основоположних принципів вирішення спорів щодо дітей являється найкращий інтерес дитини, та виходячи з рівності прав батьків, залишення місця проживання дитини з батьком за викладених обставин не буде порушувати принцип 6 Декларації прав дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 157 СК України хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. У відповідності до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Хоча за встановлених обставин по справі і визнано, що інтересам дитини відповідатиме проживання з батьком, проте безперечно, щоб дитина не почувалася такою, що позбавлена материнського піклування, природнім для дитини залишається спілкування з матір'ю. Тому суд попереджує обох батьків, що подальше непорозуміння між ними щодо питання виховання дитини не буде сприяти інтересам дитини. Крім того, мати дитини не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

За таких обставин, враховуючи відповідно до вимог Конвенції про права дитини якнайкращі інтереси дитини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, залишивши неповнолітнього ОСОБА_7 проживати з відповідачем з врахуванням тих обставини, що відповідач не має протипоказань щодо проживання з сином, працює, має стабільний дохід, позитивно характеризуються за місцем роботи та проживання та має бажання виховувати сина.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 141, 150, 155, 157, 162, 171 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - служба у справах дітей Роменської районної державної адміністрації Сумської області, служба у справах дітей Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Талалаївський районний суд Чернігівської області протягом 10 днів з дня проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 16 листопада 2015 року.

Суддя Л.В.Тіщенко