ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Попович О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_4, про припинення поруки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» ) про припинення поруки, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 вересня 2008 року він уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір поруки, яким забезпечено виконання кредитного договору, укладеного між ОСОБА_4 та зазначеним банком, за яким банк надав ОСОБА_4 20 000 доларів США кредиту строком до 10 вересня 2010 року зі сплатою 24 % річних.

Посилаючись на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не пред'явив до нього майнових вимог, що випливають з договору поруки до закінчення строку встановленого у договорі поруки та не пред'явив таких вимог і протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, позивач просив суд визнати поруку припиненою.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 29 січня 2015 року, позов задоволено. Визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_3 щодо поручительства перед ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору поруки від 11 вересня 2008 року.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просив скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 559 ЦК України ПАТ КБ «ПриватБанк» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя про виконання порушеного боржником зобов'язання.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

Установлено, що 11 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір, відповідно умов якого банк надав третій особі 20 000 доларів США зі сплатою 24 % за користування коштами, строком до 10 вересня 2010 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» в той же день укладений договір поруки б/н (далі - Договір), відповідно умов якого позивач поручився перед кредитно-фінансовою установою за належне виконання ОСОБА_4 зобов'язань, що випливають з договору кредиту.

Згідно п. 10 договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором від 11 вересня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що строк дії поруки не встановлено, а строк позовної давності, встановлений у п. 11 договору поруки (п'ять років), не впливає на обсяг відповідальності поручителя, який визначений законом лише в межах шестимісячного строку з дня закінчення дії договору кредиту, тобто з 11 вересня 2010 року.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов невірного висновку про припинення поруки та не звернув уваги на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, яким вирішено питання про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 Вказане рішення сторони не оскаржили та воно набрало законної сили 25 листопада 2013 року. 12 лютого 2014 року на виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року видано виконавчий лист.

Таким чином, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції на вищевказане уваги не звернув та з урахуванням встановлених рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року обставин, не перевірив наявності підстав для припинення поруки, дійшовши передчасного висновку про її припинення та безпідставно залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду апеляційного суду Миколаївської області від 29 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді:О.В. Кафідова

О.В. Попович

О.В. Умнова

І.М. Фаловська