У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом прокурора Брусилівського району Житомирської області в інтересах держави в особі Управління фінансів Брусилівської районної державної адміністрації, комунальної установи «Центральна районна лікарня» Брусилівської районної ради до ОСОБА_6 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У cічні 2015 року прокурор Брусилівського району Житомирської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Управління фінансів Брусилівської районної державної адміністрації, комунальної установи «Центральна районна лікарня» Брусилівської районної ради з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, посилаючись на те, що ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2014 року закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Згідно з обвинувальним актом 12 вересня 2014 року ОСОБА_6 умисно наніс удари в область голови, грудей, живота та кінцівок ОСОБА_7, чим спричинив останній тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді синців та перелому кісток спинки носа. Потерпіла ОСОБА_7 після вчиненого кримінального правопорушення в період з 16 вересня 2014 року по 07 жовтня 2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ «Центральна районна лікарня» смт. Брусилів. Згідно з розрахунком, сума витрат лікувального закладу на лікування потерпілої ОСОБА_7 склала 3 395,22 грн.

Просив стягнути з відповідача на користь Управління фінансів Брусилівської районної державної адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 3 395,22 грн.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 3 395, 22 грн на відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров'я комунальною установою «Центральна районна лікарня» Брусилівської районної ради на стаціонарне лікування ОСОБА_7, потерпілої від кримінального правопорушення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Житомирської області просить скасувати ухвалене судове рішення апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відсутні правові підстави для відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, оскільки обвинувальний висновок відносно ОСОБА_6 судом не ухвалювався, кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито у зв'язку з відмовою потерпілої від приватного обвинувачення, тому ОСОБА_6 не є особою, яка вчинила злочин.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судове рішення не відповідає цим вимогам, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що згідно з ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2014 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито у зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

В ухвалі суду зазначено, що згідно обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 12 вересня 2014 року близько 20-00 год в АДРЕСА_1 ОСОБА_6 під час виниклої суперечки з потерпілою ОСОБА_7 умисно штовхнув її на ліжко, почав наносити удари по голові, в область грудей, живота, верхніх кінцівок потерпілої. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження без короткочасного розладу здоров'я у вигляді синців на грудній клітці, животі, синця на лівій руці, та легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді синців на обличчі та правій заушній ділянці, перелому кісток спинки носа.

Записами в медичній карті № 2075 стаціонарного хворого ОСОБА_7 та висновком судово-медичного експерта № 2242 підтверджується, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження виникли внаслідок побиття її ОСОБА_6 і саме із завданими потерпілій ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями вона знаходилася на стаціонарному лікуванні і травматологічному відділенні Брусилівської ЦРЛ.

Відповідно до повідомлення Комунальної установи «Центральна районна лікарня» Брусилівської районної ради від 26 лютого 2015 року, ОСОБА_7, в період з 16 вересня 2014 року по 07 жовтня 2014 року, перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі охорони здоров'я, фактичні витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілої складають 3 395,22 грн.

Згідно ст. 1206 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1206> особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог на підставі ст.ст. 11 <nau://ukr/435-15|st1191>66, 1206 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1206>, за наявності ухвали Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2014 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що відповідач, як особа, яка вчинила злочин, зобов'язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілої ОСОБА_7, яке останній було надано внаслідок отриманих легких тілесних ушкоджень в результаті протиправних дій ОСОБА_6

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позовних вимог, помилково виходив із того, що оскільки обвинувальний висновок відносно ОСОБА_6 судом не ухвалювався, кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито у зв'язку з відмовою потерпілої від приватного обвинувачення, тому ОСОБА_6 не є особою, яка вчинила злочин, однак не звернув уваги на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Отже закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу обставин, що виключають кримінальне провадження або наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

До нереабілітуючих підстав (тобто тих, які не знімають підозру, але звільняють від кримінальної відповідальності) відносяться такі, які вказані в п. п. 5-7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2014 року закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення (п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України), тобто з нереабілітуючих обставин.

За таких обставин суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до вимог діючого законодавства.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року скасувати, рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 05 березня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук