Справа № 457/959/15-ц
провадження №2/457/391/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Марчука В.І.

при секретарі Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно у звязку з втратою правовстановлюючого документа,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно у звязку з втратою правовстановлюючого документа, а саме: просить визнати в порядку спадкування за законом право власності за ОСОБА_1 на 55/200 ідеальних частин у житловому будинку, загальною площею 224,3 кв.м., житловою площею 89,7 кв.м., який розташований по вул. Данилишиних, 27 у м. Трускавці Львівської області, що належали ОСОБА_3, яка померла 11 вересня 2013 року.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він, ОСОБА_1, є сином ОСОБА_3, померлої 11 вересня 2013 року. Заповіту матір не складала. Чоловік померлої, а його батько ОСОБА_4 помер 27.11.1978 року. Таким чином спадкоємцями за законом першої черги залишилися він та його рідний брат ОСОБА_5. Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка та частина житлового будинку по вул.Данилишиних, 27 у м. Трускавці Львівської області. У визначений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини. Його рідний брат ОСОБА_5, у визначений законом термін відмовився від прийняття спадщини, про що ним подана нотаріусу відповідна заява. 21.08.2015 року вказаним нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкова справа №01/2014, зареєстровано, в реєстрі за №1606, згідно якого він є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0198 га за адресою вул.Данилишиних, 27 у м.Трускавці. Окрім земельної ділянки, його померлій матері на праві власності належала частка у житловому будинку по вул.Данилишиних, 27 у м. Трускавці розміром 55/200 ід.ч. на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.06.1981 року за реєстр.№1320 державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрованим в Дрогобицькому міжміському бюро техінвентаризації на праві особистої власності, книга №7, реєстр.№820. На цю спадщину ОСОБА_1 свідоцтво приватним нотаріусом ОСОБА_6 не видано у зв'язку з відсутністю оригінала Свідоцтва про право на спадщину за законом, від 12.06.1981 року за реєстр. №1320. Це свідоцтво є втраченим. Нотаріусом надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, викладену у листі №95/02-14 від 21.08.2015 року. У відмові нотаріус зазначив, що на її запит КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» надало довідку, згідно якої ОСОБА_3 справді належала на праві власності 55/200 ід.ч. у житловому будинку по вул. Данилишиних, 27 у м. Трускавці Львівської області. Іншими співвласниками будинку є ОСОБА_8 (частка 10/100, 1/10), ОСОБА_9 (частка 25/100).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, при розгляді даної позовної заяви покладається на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2013 року померла ОСОБА_3, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії 1-СГ №326856.

Згідно довідок №2445 від 16.12.2014 року та №1017 від 25.08.2015 року, виданих КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» ОСОБА_3 належало 55/200 ідеальних частин у житловому будинку №27 по вул. Данилишиних у м. Трускавці Львівської області, на яке після смерті покійної відкрилась спадщина. Дана частка належала покійній на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 12.06.1981 року за №1320 державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_7. Однак, як вбачається з матеріалів справи оригінал даного свідоцтва втрачений.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

З матеріалів справи вбачається, що покійною ОСОБА_3 заповіт не складався.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

З позову вбачається, що позивач, як син померлої ОСОБА_3 здійснив кроки на прийняття спадщини, а саме звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під №27 по вул. Данилишиних у м. Трускавці Львівської області після смерті своєї мами ОСОБА_3 Згідно листа №95/02-14 від 21.08.2015 року, приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на зазначену частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у звязку з ненаданням оригінал правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оцінюючи зібрані по справі докази, беручи до уваги вищенаведене, а також те, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги (син спадкодавця), від спадщини не відмовлявся, тому суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, а саме: слід визнати в порядку спадкування за законом право власності за ОСОБА_1 на 55/200 ідеальних частин у житловому будинку, загальною площею 224,3 кв.м., житловою площею 89,7 кв.м., який розташований по вул. Данилишиних, 27 у м. Трускавці Львівської області, що належали ОСОБА_3, яка померла 11 вересня 2013 року.

Керуючись ст.ст. 10,60,179,212-215,218 ЦПК України, с у д

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати в порядку спадкування за законом право власності за ОСОБА_1 на 55/200 ідеальних частин у житловому будинку, загальною площею 224,3 кв.м., житловою площею 89,7 кв.м., який розташований по вул. Данилишиних, 27 у м. Трускавці Львівської області, що належали ОСОБА_3, яка померла 11 вересня 2013 року

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10