АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/8179/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1762/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М., при секретарях Лапку Ю.В.,

Шевчук Ю.Г.,

з участю представниці позивача Москалюк С.А.,

представника відповідачки ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про передачу предмета застави у заклад і звернення стягнення на нього за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про передачу предмета застави у заклад і звернення стягнення на нього.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначило, що за умовами кредитно-заставного договору № НМІ0АR13210012 від 25 липня 2008 року позивач надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 12498 доларів 11 центів США на строк до 24 липня 2015 року під 9,6% річних, а остання в забезпечення виконання свого обов'язку з повернення кредитних коштів, сплати процентів, комісії та неустойки передала банку в заставу автомобіль DAEWOO Matiz, 2008 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - автомобіль). ОСОБА_4 не виконала грошового зобов'язання за вказаним договором, унаслідок чого банк вправі одержати задоволення за рахунок заставленого майна для погашення заборгованості станом на 10 квітня 2015 року в сумі 3112 доларів 30 центів США, яка складається з 2441 долара 37 центів США неповернутого кредиту, 97 доларів 15 центів СЩА процентів, 283 доларів 66 центів США комісії, 131 долара 75 центів США пені, 10 доларів 67 центів США штрафу (фіксована частина), 147 доларів 70 центів США штрафу (процентна складова).

За таких обставин ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд: передати автомобіль, комплект ключів і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу йому в заклад; звернути стягнення на предмет застави - автомобіль шляхом його продажу банком з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням банку повноважень на отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям автомобіля з обліку в органах Державтоінспекції України для його подальшої реалізації, з наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу автомобіля, - для погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № НМІ0АR13210012 від 25 липня 2008 року в сумі 3112 доларів 30 центів США.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2015 року позов задоволено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_4 не виконала грошового зобов'язання за кредитно-заставним договором, а тому банк вправі звернути стягнення на предмет застави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представниця позивача Москалюк С.А. зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не застосував закон (ст.ст. 192, 526, 533, 550 ЦК України), який підлягав застосуванню.

У зв'язку з порушенням судом норм матеріального права рішення суду в частині розміру заборгованості за договором і неустойки підлягає зміні.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що 25 липня 2008 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», і ОСОБА_4 уклали кредитно-заставний договір № НМІ0АR13210012, за яким банк надав останній кредит для придбання, страхування і реєстрації автомобіля в сумі 12498 доларів 11 центів США на строк до 24 липня 2015 року під 9,6% річних.

ОСОБА_4 зобов'язалася щомісячно вносити на рахунок ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» платіж на повернення кредиту, сплату процентів і винагороди у сумі 255 доларів 76 центів США., при цьому вона мала щомісячно сплачувати банку винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,4% від суми виданого кредиту.

У випадку порушення ОСОБА_4 строків повернення кредиту, сплати винагороди та процентів вона зобов'язалася сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення, а при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання за договором понад 30 календарних днів ОСОБА_4 мала сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми невиконаного зобов'язання.

В забезпечення виконання своїх зобов'язань за договором ОСОБА_4 передала банку автомобіль у заставу.

Також сторони визначили, що у разі: затримки сплати позичальником частини наданого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; перевищення заборгованості більш як на 10% суми наданого кредиту; несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми наданого кредиту, - настає подія дефолту.

У разі неусунення ОСОБА_4 події дефолту протягом 30 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт вона зобов'язалася негайно повернути банку всю суму кредиту і сплатити відповідачеві у повному обсязі проценти, винагороду, неустойку. В свою чергу, банк вправі звернути стягнення на предмет застави.

ОСОБА_4 не виконує належним чином зобов'язання за договором. 23 березня 2015 року банк направив їй повідомлення про дефолт, а 25 березня 2015 року позивач зареєстрував у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави. ОСОБА_4 не усунула подію дефолту.

Станом на 10 квітня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитно-заставним договором становить: 2441 долар 37 центів США неповернутого кредиту, 97 доларів 15 центів США процентів, 283 долари 66 центів США комісії, - а всього - 2822 долара 18 центів США. Крім того, банк нарахував 131 долара 75 центів США пені, 10 доларів 67 центів США штрафу (фіксована частина), 147 доларів 70 центів США штрафу (процентна складова), а всього неустойки у розмірі 290 доларів 12 центів США.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними в справі письмовими доказами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

В силу ч. 1 ст. 44 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2654-ХІІ «Про заставу» заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 13.9 укладеного сторонами кредитно-заставного договору визначено, що за вибором банку звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися у судовому порядку відповідно до розділу ІV Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умов цього договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України від 18 листопада 2003 року № 1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон № 1255-ІV) вбачається, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Статтею 26 Закону № 1255-ІV передбачено перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 28 Закону № 1255-ІV якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

За змістом статті 25 Закону № 1255-ІV, яка регламентує порядок реалізації предмета забезпечувального обтяження за рішенням суду, у разі задоволення судом позову може бути обраний спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_4 не виконала грошового зобов'язання за кредитно-заставним договором і ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі одержати задоволення за рахунок заставленого майна, звернувши на нього стягнення. Також суд обґрунтовано погодився із обраним банком способом реалізації предмета обтяження.

Разом з тим, визначаючи розмір вимог банку та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, суд припустився помилки.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України).

Виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд першої інстанції правомірно визначив заборгованість за кредитом і процентами в іноземній валюті. При цьому суд не зважив, що положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитним договором, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення комісії та неустойки. До того ж, в силу п. 14.10 кредитно-заставного договору сплата неустойки за цим договором здійснюється в гривнях.

В силу ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються.

Всупереч даної норми позивач нарахував процентну складову штрафу на пеню, тобто один вид неустойки на інший. Сума невиконаного ОСОБА_4 зобов'язання зі сплати тіла кредиту, процентів і комісії становить 66123 грн. 68 коп. (2822,18х23,43), тому процентна складова штрафу має становити 3306 грн. 18 коп. (66123,68х5:100).

Отже, розмір вимог, що підлягають сплаті банку з вартості предмета забезпечувального обтяження, становить 2538 доларів 52 цента США, з яких 2441 долар 37 центів США неповернутого кредиту, 97 доларів 15 центів США процентів, що за курсом Національного банку України еквівалентно 59477 грн. 52 коп., і 13289 грн. 23 коп., з яких 6646 грн. 15 коп. комісії (283,66х23,43), 3086 грн. 90 коп. пені (131,75х23,43), 250 грн. штрафу (фіксована частина), 3306 грн. 18 коп. штрафу (процентна складова).

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки в даному випадку мало місце неправильне застосування норм матеріального права.

Зобов'язання ОСОБА_4 зі сплати банку винагороди за надання фінансового інструменту визначене умовами кредитно-заставного договору, тому посилання останньої на неправомірність нарахування позивачем указаної комісії є безпідставними.

Також суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про можливість одночасного стягнення з відповідачки пені та штрафу. Даний висновок ґрунтується на умовах кредитно-заставного договору, яким визначено, що позичальник сплачує банку пеню за порушення ним зобов'язань з погашення кредиту і штраф за порушення ним строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові № 3-24гс12, згідно якої одночасне стягнення з учасника договірних відносин, який порушив зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Доводи ОСОБА_4 щодо неправильності обчислення заборгованості за договором не ґрунтуються на фактичних матеріалах справи.

Умови кредитно-заставного договору, наданий ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості (а.с. 6-11) та виписка про рух коштів по кредитному рахунку (а.с. 64-94) є зрозумілими та достатніми для висновку, що відповідачка не виконує належним чином узяті на себе зобов'язання, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість за договором.

ОСОБА_4 не спростувала письмові докази щодо розміру заборгованості за кредитно-заставним договором, а після роз'яснення апеляційним судом сторонам права на вчинення процесуальної дії (ч. 4 ст. 10 ЦПК України) відповідачка не зверталася до суду із заявою про проведення судово-економічної експертизи.

В цій частині рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід присудити 727 грн. 67 коп. судового збору (59477,52+13289,23):100).

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2015 року в частині розміру вимог, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета застави, і судового збору змінити.

З вартості предмета застави публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПРИВАТБАНК» має бути сплачено 2538 доларів 52 цента США, з яких 2441 долар 37 центів США неповернутого кредиту, 97 доларів 15 центів США процентів, що за курсом Національного банку України еквівалентно 59477 грн. 52 коп., і 13289 грн. 23 коп., з яких 6646 грн. 15 коп. комісії, 3086 грн. 90 коп. пені, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 3306 грн. 18 коп. штрафу (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 727 грн. 67 коп. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

_______________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27