ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Савченко В.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № НЕСFGK, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 100 404,98 дол. США з кінцевим строком повернення 26 вересня 2028 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 26 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 травня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06 липня 2011 року, звернуто стягнення на зазначені квартири шляхом їх продажу ПАТ КБ «ПриватБанк».

На виконання вимог Закону України «Про іпотеку» 24 лютого 2012 року та 4 листопада 2013 року банком направлені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлення про добровільне виселення з квартири АДРЕСА_2, однак відповідачі у встановлений строк квартиру не звільнили.

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд задовольнити позов та виселити відповідачів з зазначеної квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 вересня 2014 року у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 25 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_2.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не врахована можливість погашення боргу ОСОБА_3 за рахунок продажу квартири АДРЕСА_1, яка має більшу ринкову вартість ніж квартира АДРЕСА_2. Банком надавались кредитні кошти відповідачу саме для купівлі цієї квартири, вона знаходиться в іпотеці банку, не реалізована з прилюдних торгів в межах виконавчого провадження, а тому позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_2 є передчасним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов суд апеляційної інстанції зазначав, що виселення мешканців з житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться у порядку, встановленому ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР. Оскільки на письмову вимогу іпотекодержателя відповідачі у строк встановлений законом не звільнили квартиру, що є предметом іпотеки і на яку звернуто стягнення, то позов підлягає задоволенню.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна.

Судами встановлено, що 26 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № НЕСFGK, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 100 404,97 дол. США на строк до 26 вересня 2028 року.

З метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором між сторонами 26 вересня 2008 року укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_3 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, які належали їй на праві власності.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 травня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06 липня 2011 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру АДРЕСА_2.

На виконання вимог Закону України «Про іпотеку» 24 лютого 2012 року та 04 листопада 2013 року позивачем направлені відповідачам повідомлення про добровільне виселення з квартир, що є предметом іпотеки, однак відповідачі у встановлений строк квартиру АДРЕСА_2 не звільнили.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_260/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_470/ed_2015_02_12/pravo1/KD0003.html?pravo=1>, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина 3 ст. 109 ЖК УРСР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_470/ed_2015_02_12/pravo1/KD0003.html?pravo=1> регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_260/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> та ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_470/ed_2015_02_12/pravo1/KD0003.html?pravo=1> після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_470/ed_2015_02_12/pravo1/KD0003.html?pravo=1> громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено у рішенні суду.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення на вищевказані норми закону уваги не звернув; не з'ясував фактичні обставини справи, не встановив чи була квартира АДРЕСА_2 набута відповідачами за рахунок кредитних коштів, не перевірив наявність всіх підстав для виселення відповідачів з даної квартири, та дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_03_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права, рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючи О.П. Касьян
Судді В.П. Гончар Т.П. Дербенцева В.О. Савченко А.В. Маляренко