справа № 208/7352/15-ц
№ провадження 2/208/2348/15
09 листопада 2015 р. м. Дніпродзержинськ
09 листопада 2015 року Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Івченко Т.П.,
при секретарі Швець М.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Державна міграційна служба Заводського РВ м. Дніпродзержинська ГУДМС України в Дніпропетровській області «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстраційного обліку», -
У вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунути перешкоди у користування майном, шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, квартири №37, розташованій в будинку №23, по вул. Магнітогорській у м. Дніпродзержинську.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на підставі договору купівлі продажу, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5
Право власності було зареєстровано приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 9473474 від 24.04.2015 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Відповідно до умов вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_4 звільнив квартиру від речей домашнього вжитку, передав ОСОБА_1 від неї ключі, тобто здійснив всі дії, необхідні для фактичної передачі квартири. Після чого ОСОБА_1 своєю сімєю переїхали до придбаної квартири та проживають там по теперішній час.
У травні 2015 року ОСОБА_1 зареєстрував своє місце проживання за вищевказаною адресою та звернувся до абонентської служби ТОВ «Абонент -21» для переоформлення особового рахунку на своє імя, йому стало відомо, що станом на 25.05.2015 року за даною адресою зареєстровані члени сімї колишнього власника квартири ОСОБА_2, ОСОБА_3.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 зобовязався забезпечити зняття з реєстраційного обліку осіб, які зареєстровані в зазначеній квартирі, але на даний час ОСОБА_2, ОСОБА_3 не змінили своє місце реєстрації та продовжують бути зареєстровані в квартирі.
На даний час ОСОБА_2, ОСОБА_3 не являються членами сімї ОСОБА_1, особистих речей, які б належали відповідачам на праві власності в квартирі не має, тому він вимушений звернутися до суду із позовом.
Позивач до судового розгляду справи звернувся з письмовою заявою, в якій вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу у його відсутності та не заперечують проти заочного розгляду справи без участі відповідача.
Представник Державної міграційної служби Заводського РВ м. Дніпродзержинська ГУДМС України в Дніпропетровській області також в судове засідання не зявився.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судова повістка - виклик направлена відповідачам на останню відому суду адресу, крім того у газеті «Вісті Придніпровя» № 88 (1683) від 05.11.2015р. було надруковане оголошення про час місце та дату розгляду справи, і тому в силу ст.77 ЦПК України відповідач вважається повідомленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та третіх осіб, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_1, є власником квартири №37, розташованій в будинку №23, по вул. Магнітогорській у м. Дніпродзержинську, що підтверджується державним реєстром речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 9473474 від 24.04.2015 року, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
З Акту від 28.05.2015 року, складеного комісією КЖЕП «Оріон» у присутності свідків, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартирі зареєстровані, але фактично не проживають з 24.04.2015 року.
Судом також встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 24.04.2015 року не проживають у зазначеній квартирі, квартирою не цікавляться, не оплачують комунальні платежі, не приймають участі у підтриманні квартири у належному санітарно-гігієнічному стані, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участь у спільному побуті, тому вважається таким, що втратив право користування нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством.
Відповідач в спірній квартирі з реєстраційного обліку не знятий, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає власнику у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю, своїми діями Відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Реєстрація та проживання Відповідача за вказаною адресою заважає власнику квартири в повній мірі і на власний розсуд користуватись належним йому майном, до того ж завдає збитків матеріального та морального характеру.
Суд вважає, що та обставина, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продовжують бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, порушують законні права позивача, як власника майна, тобто належної позивачеві на праві власності квартири. Таким чином вимога позивача щодо усунення перешкоди у здійсненні права користуватися та розпоряджатися власністю підлягає задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 213, 215, 224 ЦПК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 9, 155 ЖК України, ст. 47 Конституції України суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, а саме: квартирою №37, розташованій в будинку №23 по вулиці Магнітогорській в м. Дніпродзержинську, шляхом визнання таким, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири №37, розташованої в будинку №23, по вулиці Магнітогорській в м. Дніпродзержинську Дніпропетровській області, зняв їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Зобов'язати Заводський районний відділ Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири №37, розташованої в будинку №23, по вулиці Магнітогорській в м. Дніпродзержинську Дніпропетровській області.
Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін скарги про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України з дня його проголошення.

Суддя Івченко Т. П.