Єдиний унікальний номер 341/1841/15-ц
Номер провадження 2/341/798/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 листопада 2015 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Максимчина Ю.Д.,

секретаря Ворох З.Д.,

з участю представника адвоката

представника позивача Шевчук Н.М.,

представника служби у

справах дітей Галицької РДА Ковальчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галич справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог служби у справах дітей Галицької РДА про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітнього громадянина та оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася із позовом до суду, в якому просить надати їй до дозвіл на виїзд та оформлення проїзного документу для виїзду за межі України без згоди батька, ОСОБА_4.

В позові зазначила, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебували у зареєстрованому шлюбі.

Через часті непорозуміння між батьками 06 квітня 2005 року шлюб між ними було розірвано, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 37, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, копію якого додано до матеріалів справи.

Після розірвання шлюбу між батьками ОСОБА_3 залишилася проживати із своєю мамою. Батько час від часу відвідував її, допомагав інколи матеріально. Ніяких непорозумінь у них із Відповідачем ніколи не виникало. Однак, близько двох років тому батько поїхав у Москву на роботу. З часу переїзду до іншої країни тато не підтримує з позивачем жодного зв'язку.

Мама позивача після розірвання шлюбу поїхала закордон у країну Польщу. На сьо годнішній день вона має право на постійне місце проживання у вказаній країні. Позивач часто їздила до матері у гості, а тепер не має можливості цього зробити так як у неї не має дозволу на виготовлення документів для виїзду за кордон від батька.

З вказаної причини вимушена звернутися з даним позовом до суду, просить позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач, представник позивача та представника неповнолітньої підтримала позовні вимоги і просить їх задовольнити, з мотивів наведених в позовній заяві, також суду пояснили що, позивачу на день звернення до суду вже виповнилося 16 років і вона має право на самостійний виїзд закордон, однак для виготовлення шенгенської візи, візовий центр вимагає дозвіл батьків для відкриття візи, в подальшому подали заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив і не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи.

Представник служби у справах дітей Галицької РДА як третя особа не з'явився. До суду направив заяву в якій просить справу розглядати у їхній відсутності. При винесенні рішення просить врахувати інтереси дитини.

Із матеріалів справи вбачається, що будь-яких обмежень щодо виїзду за кордон не встановлено.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує обидвох батьків виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність, готувати її до самостійного життя, праці, розвивати її особистість, повагу до прав свобод людини та громадянина.

Одночасно ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть мати ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Згідно п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» для тимчасових обмежень у праві виїзду за кордон можуть бути підстави, якщо діють не врегульовані аліменти, договірні чи інші не виконані зобов'язання або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Порядок виїду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їду в Україну громадянами України», постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.

Статтями 3, 6 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної ради України 27.02.1991року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей , незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Тому, виходячи із вище викладеного та беручи до уваги, що у позивачки не має не виконаних зобов'язань покладених на неї рішенням суду, рішенням іншого органу, (посадової особи) та відповідача щодо виконання зобов'язань. У зв'язку із чим слід надати дозвіл ОСОБА_3 на оформлення проїзного документу для виїзду за межі України без згоди батька, ОСОБА_4.

Виходячи із викладеного на підставі ст.ст. 1, 2, 4, п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. №3857 - ХІІ остання редакція закону від 08.03.2011р., Постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 313 ЦК України, ч.2 ст. 154, ст.155 СК України та керуючись : ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на оформлення проїзного документу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 для виїзду за межі України у період з 01 грудня 2015 року по 01 лютого 2016 року, без згоди батька, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя: Ю. Д. Максимчин