Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 9 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 31 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 1 200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, утворилась заборгованість у розмірі 9 716 грн 36 коп., яку позивач просив стягнути на його користь з відповідачки.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від

9 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 жовтня 2006 року у розмірі 9 716 грн 36 коп., яка складається із: 2 811 грн 47 коп. - заборгованості за кредитом; 4 466 грн 02 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1 500 грн - заборгованості з комісії за користування кредитом; 500 грн - штрафу (фіксована частина); 438 грн 87 коп. - штрафу (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що відповідачка порушила кредитно-договірні зобов'язання, у зв'язку з чим підлягає стягненню з боржника на користь банку правильно визначений розмір кредитної заборгованості.

Наявність рішення суду про визнання нарахування штрафних санкцій недійсними, яке набрало законної сили, не позбавляє відповідачку обов'язку виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 9 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко