АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8735/15 Справа № 199/3700/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Тамакулової В.О., Козлова С.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказував на те, що 23 травня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (після зміни найменування ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Стілко ЛТД" було укладено кредитний договір №1478, за умовами якого останнє отримало кредит в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 282 000,00 доларів США під 12,6% річних зі строком повернення 23 травня 2009 року. Зобов'язання позичальника за вказаним договором забезпечено порукою на підставі договорів поруки, укладених 23 травня 2007 року з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зобов'язались нести солідарну з позичальником відповідальність за невиконання умов кредитного договору.

Посилаючись на невиконання вказаних обов'язків, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками та пені станом на 29 квітня 2015 року у загальному розмірі 528 425,63 доларів США, що еквівалентно 11 762 754, 52 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За правилами ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із ч.ч.1,4 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Зі справи вбачається, що 23 травня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Стілко ЛТД" було укладено кредитний договір №1478, за умовами якого останнє отримало кредит у розмірі 282 000,00 доларів США з кінцевим строком повернення 23 травня 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,6% річних, а при порушенні позичальником зобов'язання по погашенню кредиту - 30% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (а.с.15-22).

Зобов'язання позичальника за цим договором забезпечене порукою на підставі договорів поруки укладених 23 травня 2007 року з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.24-25, 27-28, 30-31, 33-34).

06 лютого 2009 року між банком та ТОВ "Стілко ЛТД" було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №1478 від 23 травня 2007 року, якою було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 19,1% річних, а при порушенні позичальником зобов'язання по погашенню кредиту - 43% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (а.с.23).

Збільшення обсягу відповідальності поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було узгоджене з ними шляхом укладення 06 лютого 2009 року додаткових угод до договорів поруки (а.с.26, 29, 32, 35).

З боку позичальника мало місце неналежне виконання своїх обов'язків за кредитним договором, у зв'язку з чим банк звернувся до суду з даним позовом.

Укладеними з поручителями договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами кожного з цих договорів встановлено (п.11), що вони діють до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Встановивши, що строк повернення кредиту закінчився 23 травня 2009 року (п.А.3 кредитного договору), проте протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання банк не звертався до суду з вимогою до поручителів про виконання забезпеченого зобов'язання, суд дійшов обгрунтованого висновку про припинення поруки і відмовив банку у задоволенні позову з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що 1 квітня 2009 року банк направив на адресу кожного з поручителів вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №1478, не є підставою для її задоволення, оскільки вказана вимога стосувалась лише простроченої заборгованості по процентам та пені станом на 31 березня 2009 року у розмірі 5 186,08 доларів США (а.с.70-73).

Даний позов до поручителів банк пред'явив лише 19 травня 2015 року тобто зі спливом шести років від дня настання строку виконання основного зобов'язання, в тому числі й суми заборгованості, на яку була направлена поручителям вимога. А у п.24 постанови від 30 березня 2012 року №5 пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", роз'яснив, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Тамакулова В.О.

Козлов С.П.