Справа № 265/6367/15-ц
Провадження № 2/265/2671/15
18 листопада 2015 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Міхєєвої І.М.,
при секретарі Федоровій А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.06.1993р. Окрім нього в квартирі зареєстрована, зокрема, його колишня невістка ОСОБА_2, але протягом тривалого часу, з січня 2013 року, фактично в ній не проживає, зі слів сина йому відомо, що відповідачка виїхала в Житомирську область. Всі обов'язки по утриманню жилого приміщення покладені на позивача, відповідачка квартирою не користуються, не цікавиться, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням.
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в останнє судове засідання не зявився, надавши заяви про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася за місцем реєстрації. Суд ухвалив за можливе здійснити розгляд справи у відсутність відповідачки із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів..
Вислухавши доводи представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 02.06.1993р. № 4749, виданого Маріупольським державним виробничим підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик», квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1
Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 (Позивач), ОСОБА_2 (Відповідач), а також син позивача ОСОБА_3 та онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією особового рахунку.
З показань свідка ОСОБА_5, допитаного в судовому засіданні, вбачається, що відповідачка його колишня дружина, після розірвання шлюбу між ними зберіглися нормальні стосунки, з весни 2013 року відповідачка в спірній квартирі не проживає, з вказаного часу з особистими речами виїхала на постійне місце мешкання в Житомирську обсласть де придбала собі житло, з роботи в місті Мріуполі звільнилась, в витраті комунальних послуг участь не приймає.
Наявним у справі актом, складеним представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс» 09.09.2015 року, підтверджується відсутність відповідачки у спірній квартирі з 2013 року.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.
З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідачка - визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутня в спірній кварити без поважних причин.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст. ст. 316, 317, 405, 386 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218 224-226 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 54 будинку № 16 по вул. Московська в м. Маріуполі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя_______________І.М. Міхєєва