У Х В А Л А

22 вересня 2015 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Черновськой Г.В. ознайомившись із заявою представника інтересів за довіреністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди.

21 вересня 2015 року на адресу від представника інтересів за довіреністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову по даній цивільній (що була передана судді 22 вересня 2015 року), в якій заявник просив суд забезпечити даний позов накласти арешт на грошові кошти, все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 18-а/111, ІПН НОМЕР_1).

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується встановленням забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з даною заявою, враховуючи, що заявником не надано суду жодних відомостей для ідентифікації певного обєкту рухомого або нерухомого майна належного відповідачу на праві власності, при цьому заявник просить накласти арешт на все майно та грошові кошти, належні відповідачу підстав для задоволення даної заяви про забезпечення позову не вбачається, оскільки її вимоги не є співмірними з позовними вимогами.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні представника інтересів за довіреністю ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Г.В. Черновськой