АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/6443/2015 головуючий у 1-й інстанції: Маліновська В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Соколової В.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства "Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г.Шевченка" про відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в місці проведення заходу - касі Національної опери України він купив два квитки на концерт ОСОБА_3, вартістю 400 грн. кожний: серії ТG0035944 штрих-код 322 625 239 387 та серії ТG0035945 штрих код 05, проте концерт у визначену дату, а саме 27 березня 2014 року, не відбувся. Дата концерту була перенесена на 13 грудня 2014 року, але потім концерт було остаточно скасовано. У зв'язку зі скасуванням вказаного заходу, позивач звернувся із заявою від 23 грудня 2014 року по місцю укладання договору купівлі-продажу квитків, у тому числі за місцем заподіяння шкоди, до відповідача з вимогою повернути йому вартість квитків у розмірі 800 грн. Однак, у листі від 26 грудня 2014 року № 559 відповідач відмовився повернути позивачу вартість квитків, посилаючись на те, що він не реалізовував квитки на зазначений захід, а грошові кошти зобов'язана повернути компанія "Інтер-класік", яка є організатором цього концерту. Позивач зазначав, що договір купівлі-продажу квитків з компанією "Інтер-класік" він не укладав, крім того, ані в листі відповідача, ані у квитках не зазначені реквізити компанії "Інтер-класік", яка на думу відповідача є організатором концерту.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати протиправними дії Державного підприємства "Національний академічний театр опери та балету України імені Т.Г. Шевченка" (далі - ДП "Національна опера України") щодо відмови повернути вартість двох квитків за скасований концерт ОСОБА_3; стягнути з ДП "Національна опера України" на його користь майнову шкоду в розмірі 800 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції було ухвалено рішення на підставі листа відповідача від 26 грудня 2012 року № 559, відповідно до якого організатором концерту є компанія "Інтер-класік", однак суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, а саме, не витребував документів, які підтверджують хто саме був організатором заходу, реквізити організатора концерту, а також не з'ясував та не встановив підприємство, яке насправді реалізовувало квитки на цей концерт; вважає, що оскільки судом було встановлено, що між відповідачем та компанією "Інтер-класік" був укладений договір, який визначає права і обов'язки сторін у проведенні даного заходу, то це є підставою для покладення відповідальності по відшкодуванню заподіяної шкоди на обох сторін.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що позивач придбав два квитки, вартістю 400 грн. кожен, на концерт ОСОБА_3, який мав відбутися 27 березня 2014 року в Національній опері Україна за адресою: місто Київ, вул. Володимирська, 50, що підтверджується копією квитків серії ТG 00035944 штрих код 322 625 239 387, ТG0035945 штрих код 05 (а. с. 3).

27 березня 2014 року вказаний концерт не відбувся і був перенесений на 13 грудня 2014 року. Проте, і в цей день концерт не відбувся, а в подальшому був остаточно скасований.

23 грудня 2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив повернути йому вартість двох квитків в розмірі 800 грн., які були придбані в касі Національної опери України (а. с. 2).

Листом від 26 грудня 2014 року № 559 ДП "Національна опера України" повідомило позивача про те, що театр не здійснював реалізацію квитків на концерт ОСОБА_3, проведення якого планувалося 27 березня 2014 року в Національній опері Україна. З приводу повернення коштів за придбані на концерт ОСОБА_3 квитки необхідно звертатись до організатора заходу, а саме компанії ТОВ "Інтер-класік" (а. с. 4).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи те, що відповідач ДП "Національна опера України" не був організатором концерту, а лише надавав приміщення для проведення зазначеного заходу, то вимоги позивача до ДП "Національна опера України" про відшкодування шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки заявлені не до тієї особи, яка має нести відповідальність.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" (далі - Закон) виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги, а продавець - це суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Продукцією є будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

У п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону визначено поняття договору - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Квиток на концерт - не є товаром, а є документом, що підтверджує право особи на одноразове відвідування заходу (п. 1.2 Інструкції з ведення квиткового господарства в театрально-видовищних підприємствах та культурно-освітніх закладах, затвердженої Наказом Міністерства культури і мистецтв України № 452 від 7 липня 1999 року в редакції наказу № 34 від 12 травня 2011 року), тобто підтверджує право споживача на отримання видовищної послуги.

Статтею 10 Закону "Про захист прав споживачів" визначені права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Зокрема, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим (ч. 1 ст. 10 Закону).

З наведених положень закону випливає, що в разі порушення істотних умов договору про надання послуг у споживача виникає право пред'явити свої вимоги про відшкодування збитків безпосередньо до виконавця послуги, яка надається.

Відповідно до п. 3 Правил, які надруковані на зворотній стороні бланку квитків, придбаних позивачем, відшкодування організатором заходу вартості квитка можливе тільки за умови скасування заходу.

Отже, саме організатор концерту несе відповідальність за завдані покупцям збитки у разі скасування концерту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пп. 2.1.1-2.1.3 договору № 58 від 18 липня 2013 року ДП "Національна опера України" зобов'язується забезпечити проведення заходу, який відбудеться 27 березня 2014 року, необхідними організаційними умовами та штатом обслуговуючого персоналу театру; надати право замовнику - ТОВ "Інтер-класік" запрошувати телебачення для зйомок; надати замовнику комплект театральних квитків. При цьому театр, на виконання наказів Міністерства культури і мистецтв України від 10 березня 1998 року № 3-ДСК, від 19 березня 1998 року № 4-ДСК, від 14 квітня 1998 року № 10-1573/18, від 18 серпня 2003 року № 37-ДСК, залишає у своїй касі (тобто не передає замовнику) квитки щоденного бронювання (а. с. 38).

Листом № 17 від 13 березня 2014 року ТОВ "Інтер-класік" повідомило ДП "Національна опера України" про намір перенесення дати проведення концерту ОСОБА_3 з 27 березня 2014 року на невизначену дату (а. с. 39).

Листом № 21 від 27 березня 2014 року ТОВ "Інтер-класік" також просило ДП "Національна опера України" розглянути питання щодо перенесення дати концерту та щодо укладення додаткової угоди до договору № 58 від 18 липня 2013 року з цього питання (а. с. 39).

За таких обставин, установивши, що організатором концерту ОСОБА_3, який мав відбутися 27 березня 2014 року, є компанія ТОВ "Інтер-класік", і саме вона, як організатор заходу, зобов'язана відшкодувати позивачу збитки, спричинені відміною цього заходу, а відповідач ДП "Національна опера України" лише надавав приміщення для проведення вказаного заходу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, належні та допустимі докази на підтвердження вказаних доводів суду не надано.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: