Провадження № 6/161/499/15
У Х В А Л А

24 листопада 2015 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Рудської С.М.,

при секретарі Марчак Е.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку подання заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення в житлове приміщення боржника,

в с т а н о в и л а:

23 листопада 2015 року заступник начальника Другого відділу ДВС Луцького МУЮ, ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме квартири № 1 за адресою м. Луцьк, вул.Дубнівська, 51.

Своє подання мотивує тим, що на виконанні Другого відділу ДВС Луцького МУЮ перебуває зведене виконавче провадження №49309545 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 428771,87 грн. заборгованості, а саме: виконавчий лист №2/0417/8504 виданий Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 20.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» - 413195,40 грн. боргу та виконавчий лист №200/13356/14-ц виданий Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 15.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» - 15576,47 грн.

Державним виконавцем здійснювалися виходи за місцем проживання боржника, однак перевірити його майновий стан не вдалося.

У звязку з викладеним, державний виконавець просить вирішити питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що суд негайно розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Заступник начальника ІІ ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_1 до початку судового розгляду справи подав до суду заяву про розгляд подання у його відсутності, просить задовольнити подання в повному обсязі. (а.с.18).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Другого відділу ДВС Луцького МУЮ перебуває зведене виконавче провадження №49309545 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 428771,87 грн. заборгованості, а саме: виконавчий лист №2/0417/8504/2012 виданий Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 20.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» - 413195,40 грн. боргу та виконавчий лист №200/13356/14-ц виданий Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 15.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» - 15576,47 грн. (а.с.2- 3).

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС у Волинській області на запит заступника начальника ОСОБА_1 ІІ ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_1 від 07.09.2015 року боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6).

Однак, до вказаного подання заступник начальника ІІ ВДВС ЛМУЮ не додав ніяких доказів про належне повідомлення боржника про явку до ВДВС, тобто відсутні докази про ухилення боржника від виконання виконавчого напису чи перешкоджання державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій із проникненням до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул.Дубнівська, 51/1.

Державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника у вказаний у вимогах час здійснювався вихід за адресою боржника, де було встановлено, що боржник відсутній, двері ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт державного виконавця від 31.07.2015 року. Але даних про те, що боржник чи інші особи чинять перешкоди в проникненні до житла не має, а сам по собі факт відсутності мешканців у квартирі не є підставою для проникнення до житла. Крім того, даний акт підписаний лише заступником начальника ВДВС ЛМУЮ та представником стягувача ОСОБА_3, як зазначено в даному акті, поняті не залучались, що суперечить вимогам законодавства (а.с.6).

Відповідно до п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника-фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Частиною першою статті 376 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що статтею 30 Конституції України та статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла або іншого володіння, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Враховуючи, що відсутні докази про те, що боржник був належним чином повідомлений про проведення виконавчих дій за адресою його реєстрації, оскільки у матеріалах подання відсутні повідомлення про явку боржника до ДВС, а також інші докази, які підтверджували б, що боржник знав про проведення виконавчих дій та ухиляється від їх проведення, перешкоджав доступу до житла.

А тому, суд вважає, що надані державним виконавцем дані недостатні для прийняття судом мотивованого рішення щодо вирішення питання про примусове входження до вказаного приміщення, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, п. 9 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

В задоволенні подання заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення в житлове приміщення боржника ОСОБА_2,- відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_4