АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7199/15 Головуючий 1 інст. Срокіна І.І.
Справа № 639/7513/15-ц Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: захист прав споживачів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А., Кіся П.В.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про захист прав споживачів,-

встановила:

25.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась у районний суд з позовом до КП «Харківські теплові мережі» про захист прав споживачів, у якому просить звільнити її від сплати судового збору. Визнати незаконною бездіяльність відповідача, який дотепер не уклав з нею індивідуальний договір з чітко прописаними правами та обовязками сторін. Зобовязати відповідача укласти з позивачем індивідуальний договір відповідно до п. п. 2.2.1; 2.2 Вимог провадження господарської діяльності , затверджених Постановою від 10.08.2012 року № 278 (зі змінами та доповненнями) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, з чітко визначеними у договорі правами та обовязками сторін. Стягнути з КП «Харківські теплові мережі» моральну шкоду у сумі 5 000 гривень.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 вересня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, відмовлено. Позовну заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк протягом пяти днів для усунення недоліків - сплати судового збору у розмірі 293,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 вересня 2015 року скасувати і направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує увалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Залишаючи позовну заяву без руху з приводу несплати позивачем судового збору, суддя суду першої інстанції керувався ст.121 ЦПК України й виходив з того, що позивач не надав доказів про сплату судового збору або доказів про звільнення від сплати судового збору.

Крім того, суддя першої інстанції дійшов висновку про те, що на правовідносини, що склались між сторонами не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак з вказаними висновками, колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Як роз'яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір чи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплаченого судового збору, і надає строк для усунення недоліків.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Як вбачається з тексту позовної заяви, ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом, з посиланням на Закон України «При захист прав споживачів», до КП «Харківські теплові мережі», у якому просить визнати незаконною бездіяльність відповідача, який дотепер не уклав з нею індивідуальний договір з чітко прописаними правами та обовязками сторін. Зобовязати відповідача укласти з позивачем індивідуальний договір відповідно до п. п. 2.2.1; 2.2 Вимог провадження господарської діяльності , затверджених Постановою від 10.08.2012 року № 278 (зі змінами та доповненнями) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, з чітко визначеними у договорі правами та обовязками сторін. Стягнути з КП «Харківські теплові мережі» моральну шкоду у сумі 5 000 гривень.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", який діяв на час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, та ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Тобто, вказаними нормами Закону позивача звільнено від сплати судового збору в повному обсязі, незалежно від того, який характер носять заявлені позовні вимоги - майнового чи не майнового, оскільки спір пов'язаний з застосуванням Закону України "Про захист прав споживачів".

Однак, суддя першої інстанції, всупереч вказаним нормам, вищевказані обставини, на які також звертав увагу позивач у своїй позовній заяві, при постановленні ухвали - не врахував, та на стадії відкриття провадження вже вирішив питання, що до спірних правовідносин не може бути застосовано Закон України «Про захист прав споживачів».

Окрім того, суддя районного суду зазначив, що позивач не надала доказів, які б надавали їй право на звернення з даним позовом, з дотриманням правил підсудності, саме до Жовтневого районного суду м. Харкова. У цьому випадку, суддя при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, повинен був враховувати положення ст. 115 ЦПК україни.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в частині визначення розміру судових витрат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 312, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 вересня 2015 року в частині визначення розміру судових витрат - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд для вершення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ст. 324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий

Судді: