Єдиний унікальний номер 234/3861/15-ц Номер провадження 22-ц/775/608/2015
Головуючий у 1 інстанції Чернобай А.О.
Доповідач Осипчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„18" листопада 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Осипчук О.В.,

суддів: Никифоряка Л.І., Соломахи Л.І.,

за участі: секретаря Рудюк Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» про припинення зобов'язання за договором про іпотечний кредит, за договором поруки, іпотечним договором та договором страхування, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 20 липня 2015 року з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 16 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального закону.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що судом безпідставно відмовлено у припиненні договору поруки, оскільки договором про іпотечний кредит не передбачені зміни умов кредитування, які відбулися після укладення 30.07.2008 року додаткової угоди, а саме: зміна грошової одиниці кредиту на долари США та встановлення плати за резервування коштів в розмірі 3% річних. Внаслідок змін умов договору щомісячний платіж збільшився і, відповідно збільшився обсяг її відповідальності. Також є невірними висновки суду про відмову у задоволені позову про припинення іпотечного кредиту, оскільки вона як поручитель відповідає перед кредитором в обсягах, які взяв на себе боржник. Оскільки були змінені усі істотні умови договору іпотечного кредиту, то зобов'язання за цим договором припинилися. Також є помилковими висновки суду про відмову у задоволені позову щодо припинення договору іпотеки, оскільки судом безпідставно не застосовано вимоги ст. 19 Закону України «Про іпотеку», відповідач повинен був узгодити з нею зміни до іпотечного договору, зареєструвати ці зміни нотаріально, а потім укладати додаткову угоду до договору про іпотечний кредит. Хибні є висновки суду про відмову у задоволені вимог щодо припинення договору страхування, який є похідним від договору іпотеки.

Апелянт ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 до апеляційного суду не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, яка приймала участь у розгляді справи в апеляційному порядку в режимі відеоконференції в Краматорському міському суді, підтримала доводи скарги у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи ПАТ «СК «Інгострах» Бикова М.А., яка приймала участь у розгляді справи в апеляційному порядку в режимі відеоконференції в Краматорському міському суді проти скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що 27.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та третьою особою ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит, відповідно до якого останній на поліпшення якості окремого житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, отримав від банку грошові кошти у сумі 75000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних зі строком повернення до 27.03.2023 року.

Відповідно до п.8.1 додаткової угоди від 30 липня 2008 року банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 15132,11 доларів США( еквівалент залишку заборгованості за договором іпотечного кредиту у гривні в сумі 70213 грн.) на придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу.

27 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачкою і третьою особою ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання виконання відповідачем ОСОБА_2 договору про іпотечний кредит та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому. Відповідно до п. 1.5 договору цим договором поручитель дає згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження з поручителем.

27 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за яким позивач з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору про іпотечний кредит, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно житлового призначення будинок АДРЕСА_1 в іпотеку. В цей же день приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу у зв'язку із посвідченням договору іпотеки накладено заборону відчуження зазначеного в договорі будинку, який належить ОСОБА_1 надалі до припинення дії договору іпотеки.

В цей же день 27 березня 2008 року між ЗАТ «Інгосстрах» та ОСОБА_1 було укладено договір страхування майна. Згідно п. 5.2 цей договір укладено на виконання договору застави, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та страхувальником з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 27.03.2008 року.

Відмовляючи у задоволені позову в частині визнання припиненим договору іпотечного кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є стороною цього договору і нею не надано суду доказів порушення її прав внаслідок укладання кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2

При цьому суд встановив, що відсоткова ставка за кредитним договором змінилася в сторону зменшення з 15% річних на 1,17% в місяць (1,17 х 12 місяців = 14,04% річних). Станом на 27.03.2008 року офіційний курс НБУ гривні до долара США становив 505 грн., за 100 доларів США, а станом на 30.07.2008 року (дата укладання додаткової угоди) офіційний курс НБУ гривні до долара США становив 484,48 грн. за 100 доларів США. Таким чином при укладенні додаткової угоди до договору про іпотечний кредит збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням не відбулося.

Відмовляючи у задоволені вимог щодо визнання договору поруки припиненим суд керувався вимогами ст. 559 ЦК України, п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» і виходив з того, що при укладенні додаткової угоди до договору про іпотечний кредит збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням не відбулося. Умова договору поруки (п.1.5) стала результатом домовленості сторін (банку та поручителя), а отже поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання без укладання додаткової угоди до договору поруки.

Внаслідок необґрунтованості судом також відмовлено у задоволені вимог про припинення договору іпотеки, підстави припинення якої викладені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Оскільки судом не встановлено підстав для припинення договору іпотеки, то у задоволені позовних вимог про припинення договору страхування та припинення заборони відчуження житлового будинку, які є похідними, також відмовлено.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими.

Підставою для припинення поруки в порядку ч.1 ст. 559 ЦК України є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-160цс13).

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України підставою для припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобов'язання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується.

Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов'язання, то істотними умовами договору поруки є обов'язкове посилання на основне зобов'язання, його зміст, розмір, визначення обсягу відповідальності поручителя, зміна зобов'язання забезпеченого порукою тягне за собою і зміни у договорі поруки та за своєю правовою природою фактично є і зміною умов договору поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється у такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанова від 5 червня 2013 року у справі № 6-43цс13) згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

У зв'язку із цим, враховуючи вимоги до письмової форми правочину, встановлені ст.207 ЦК України, допустимо, щоб згода поручителя була висловлена у будь-якій письмовій формі.

Довід апеляційної скарги про неврахування судом розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя є необґрунтованим, оскільки згода ОСОБА_1 на майбутні зміни зобов'язання були надані у письмовій формі заздалегідь ще при укладенні договору поруки, про що свідчить її підпис у договорі поруки.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що умова договору поруки про те, що поручитель надає згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем (п.1.5) є результатом домовленості сторін, а отже поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання без укладання додаткової угоди до договору поруки.

Суд першої інстанції також вірно дійшов висновку про відмову у задоволені вимог ОСОБА_1 про припинення договору іпотечного кредиту з тих підстав, що стороною договору вона не являється і при укладенні додаткової угоди до договору про іпотечний кредит збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням не відбулося.

Довід скарги про те, що фактично первісні зобов'язання за договором про іпотечний кредит від 27.03.2008 року припинилися, бо були змінені усі суттєві умови договору до уваги не приймається, оскільки є безпідставним.

Також є безпідставним довід скарги про помилкові висновки суду про відмову у задоволені вимог щодо припинення договору іпотеки, оскільки судом вірно зазначено, що підстави припинення іпотеки наведені в статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Іпотечним договором від 27.03.2008 року закріплені терміни та тлумачення, згідно якого Договір про іпотечний кредит - Договір про іпотечний кредит від 27.03.2008 року, укладений між Іпотекодержателем та ОСОБА_2, а також усі додаткові угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладання цього договору та можуть бути укладені після його укладання.

Апеляційним судом не приймається до уваги довід скарги про безпідставну відмову у припинення договору страхування, оскільки судом вірно відмовлено у задоволені цієї вимоги з тих підстав, що договір страхування укладено на виконання договору застави (іпотеки), тобто він є похідним від договору іпотеки, який за рішенням суду не визнаний припиненим, а також відсутні підстави припинення договору страхування, визначені у п. 11.9 договору страхування.

Суд першої інстанції, виконавши вимоги цивільного процесуального законодавства та всебічно перевіривши обставини і встановивши юридичні факти, які згідно з нормами права мають значення для розкриття існуючих між сторонами правових відносин, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий О.В. Осипчук

Судді: Л.П. Никифоряк

Л.І. Соломаха