Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/881/15-ц
Провадження № 2/670/293/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області

у складі головуючого судді Потапова О.О.,

секретаря Кушнір-Чуприни О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, Віньковецьке районне управління юстиції (реєстраційна служба), про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на нежитлову будівлю (заводкотельню), площею 510,9 кв.м. розташовану в с. Пилипи Олександрівські Віньковецького району Хмельницької області. Мотивує свої вимоги тим, що 03 лютого 2014 року уклав письмово угоду купівлі - продажу майнових паїв із представником співвласників цих паїв ОСОБА_4. Співласники продали, а він купив зазначене приміщення вартістю 23 109,00 грн. розташоване в с. Пилипи- Олександрівські по вул. Комсомольській, 11в.

Майнові паї розпайовані зборами КСП «Дружба» с. Пилипи Олександрівські і групі пайовиків № 6, в яку входять треті особи, виділено, серед іншого, зазначену будівлю завод-котельню. Інтереси групи співвласників представляє згідно рішення зборів ОСОБА_4 Від їх імені він уклав договір купівлі-продажу майнових паїв і передав актом передачі вказане приміщення котельні позивачу. Той звернувся до нотаріуса з метою затвердити нотаріально угоду купівлі-продажу котельні, але йому було відмовлено в цьому з підстав відсутності правовстановлюючих документів на це приміщення. Правовстановлюючі документи виготовити неможливо продавцям, оскільки відсутній орган, який би посвідчував в їх майнових сертифікатах печаткою та підписом посадової особи частку в майні котельні кожного з них, тому він звернувся з позовом до суду.

В судове засідання позивач не зявився, просить справу розглядати в його відсутності. Його представник заявлені вимоги підтримав, просив визнати за ОСОБА_3 право власності на приміщення заводу-котельні площею 510, 9 кв.м. Повідомив, що реалізувати свої права власника позивач не має можливості через те, що реєстраційна служба відмовляє у реєстрації прав на нерухоме майно, посилаючись на діючі законодавчі акти. Він просить суд на підставі ст. 392 ЦК України (Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності) визнати за ОСОБА_3 право власності на спірне приміщення, розташоване в с. Пилипи-Олександрівські Віньковецького району.

Представник відповідача ОСОБА_2, вона ж третя особа, позовні вимоги визнала, повідомила, що пайщики на зборах уповноважили ОСОБА_4 представляти їх інтереси, повязані із приміщенням заводу-котельні. Серед іншого, це приміщення їм виділили загальні збори пайовиків КСП «Дружба» в 2006 році, вони вирішили продати його своїй людині, яка живе в їхньому селі. Дійшли згоди в ціні. Зараз покупець, відремонтував приміщення, яке фактично розвалювалось, але люди отримавши кошти ведуть себе пасивно, тому він не може юридично закріпити за собою майнові права. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, вона ж будучи допитаною в якості свідка у цій же справі дала аналогічні показання.

Представник третьої особи Віньковецького районного управління юстиції в судове засідання не зявився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, справа розглядалась без його участі.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 також в судове засідання не зявились, були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, справа розглядалась без їх участі.

Суд, заслухавши позицію сторін, вивчивши надані ними докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Сторонами не оспорюється і відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України приймається судом, що 03 лютого 2014 року ОСОБА_3 уклав письмову угоду купівлі-продажу майнового паю зі ОСОБА_4, яка скріплена печаткою Пилипо-Олександрівської сільської ради. Останній відповідно до рішення зборів від 10 березня 2006 року співвласників майнових паїв групи №6 вправі представляти їх інтереси. Він, згідно акту від 03 лютого 2014 року передав куплену позивачем будівлю завод-котельню площею 510,9 кв.м., що по вул. Комсомольська, 11в в с. Пилипи-Олександрівські Віньковецького району ОСОБА_3, що скріплено їх підписами і печаткою сільської ради. 15 вересня 2015 року державний нотаріус своєю постановою відмовила позивачу в засвідчені угоди купівлі продажу зазначеної будівлі, посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів на цю будівлю.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вказана норма кореспондується із ст. 392 ЦК України, яка зазначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Із показань свідка слідує, що частина пайщиків не бажають оформляти юридично свої майнові права на зазначене приміщення котельні, оскільки їм це невигідно через високі витрати повязані з оформленням, тому позивач позбавлений можливості реалізувати свої права покупця в позасудовому порядку.

У разі набуття у власність майнового паю (його частки) на підставі цивільно-правових угод видається нове свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі та акт приймання-передавання майна згідно рішення зборів співвласників.

Отримати зазначене свідоцтво позивач не може через відсутність бланків свідоцтв в сільській раді.

Також позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника в позасудовому порядку через те, відповідач та треті особи з моменту купівлі-продажу 03 лютого 2014 року (підписання угоди купівлі-продажу майнового паю) не є власниками виділених їм майнових паїв, тому не можуть реєструвати свої права в реєстраційній службі.

Представник реєстраційної служби повинен діяти в межах чинного законодавства, а саме відповідно до пунктів 15, 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, якими оговорено певну процедуру подачі пакету документів реєстратору.

Згідно представлених договорів представник пайщиків ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив майновий пай з пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» с. Пилипи-Олександрівські, який виділено третім особам як пайщикам в натурі у виді заводу-котельні, площею 510,9 кв. м. і оціненої на час розгляду справи в 76 124 грн.

Відповідно до ст. 328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття такого права не встановлена судом.

ОСОБА_3 правомірно набув право власності, але не на приміщення, а на частку майнового паю третіх осіб, згідно змісту договору від 03 лютого 2014 року. Хоча в цьому договорі зазначено, що йому продано завод-котельню, але треті особи в розумінні ст. 331 ч.2 ЦК України не є її власниками, вони являються власниками майнового паю на це приміщення, оскільки не зареєстрували нерухомість згідно вимог закону, а право власності виникає саме з моменту реєстрації нерухомості.

Про це ж говорить і ч.1статті 182 ЦК України, що право власності та речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Тобто, власник майна пайового фонду з метою реалізації своїх прав на нерухомість повинен означені права зареєструвати. Треті особи не зареєстрували свої права на приміщення заводу-котельні в державному реєстрі, а тому прав на нерухоме майно не набули і на даний час зареєструвати його не можуть.

Укладаючи договори з позивачем вони відчужили не майстерню, а продали права на неї (майновий пай) ОСОБА_25 Зазначена угода не заборонена законом і не потребує нотаріального оформлення та державної реєстрації, оскільки згідно статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Стаття 4 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачає обовязкову реєстрацію прав особи в державному реєстрі після укладання договору купівлі-продажу майнового паю.

Зазначений правочин також не потребує нотаріального посвідчення (ст. 209 ЦК України), оскільки така реєстрація не передбачена статтею 5-1 Закону «Про цінні папери та фондовий ринок».

Згідно статті 3 зазначеного Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» майновий сертифікат відноситься до категорії товаророзпорядчих цінних паперів, що надають право розпоряджатись майном. Статтею 4 вказаного Закону визначено, що до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять в сукупності всі права, які ним посвідчуються.

Уклавши договори на купівлю майнового паю, ОСОБА_3 з 03.02.2014 року являється розпорядником паю, який складається з заводу-котельні, розташованої на вул. Комсомольській 11в в с. Пилипи-Олександрівські Віньковецького району.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Стаття 1 Протоколу до Європейської конвенції, підписаного в Парижі в 1952 році, передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.».

Аналіз статті 1 Першого протоколу підтверджує наявність принципу безперешкодного володіння і користування майном.

Українська практика підходить до права власності як до речового права, а Європейська розглядає майно значно ширше і використовує цей термін як тотожний власності.

До майна належить крім рухомих і нерухомих речей: акції компаній; рішення арбітражного органу у звязку зі спором; позови про відшкодування збитків за внутрішнім законодавством; законні розрахунки та те, що існує певне становище; господарські інтереси, повязані з управлінням бізнесом, а також управління клієнтурою (ділова репутація, нематеріальні активи, тощо). При цьому Суд самостійно оцінює визначення терміну «майно».

Виходячи із викладеного за позивачем слід визнати право власності на майновий пай в майні колишнього КСП «Дружба» с. Пилипи-Олександрівські по вул. Комсомольській, 11в, Віньковецького району Хмельницької області та право володіння, користування та розпорядження нерухомою річчю приміщенням заводом-котельнею, площею 510,9 м.кв., вартістю 76 124 грн.

Керуючись ст.ст. 8,10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право на завод-котельню площею 510,9 м.кв. в колишньому колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба» с. Пилипи-Олександрівькі, по вул. Комсомольській, 11в Віньковецького району Хмельницької області.

Право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

У задоволені інших вимог відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Віньковецький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а відсутніми особами в той же строк з дня його отримання.

Суддя О. О. Потапов