У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2015 Справа №607/5170/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Стельмащука П.Я.,

при секретарі - Зарічній О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2015р. по справі №607/5170/15-ц за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі його виконавчої дирекції до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2015р. по справі №607/5170/15-ц за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі його виконавчої дирекції до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі його виконавчої дирекції 12866,91 грн. матеріальної шкоди на рахунок позивача №0001 в ГУДКСУ в Тернопільській області, , МФО 838012. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання відшкодування судових витрат.

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що його не було належним чином повідомлено про час і місце судового засідання, так як повісток він не отримував. Рішення суду він отримав 11.08.2015р. Окрім того, посилається на докази, які, на його думку, мають істотне значення для правильного вирішення справи. А саме, вказує на те, що суд не дослідив питання наявності його вини у заподіянні матеріальної шкоди. А також вказує на те, що позивачу не було заподіяно матеріальної шкоди у звязку із виплатою ОСОБА_3 12866,91 грн., так як дані витрати були заплановані у фонді оплати праці працівників позивача.

Відповідач в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав з підстав викладених у заяві та наданих суду усних поясненнях.

Представник позивача в судовому засіданні заяву заперечила. Надала суду усні пояснення, суть яких зводиться до наступного. Заявник належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Окрім того, заперечила щодо наявності істотних обставин для скасування заочного рішення, а саме вина відповідача була встановлена судом, а планові видатки та надходження Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не мають відношення до спірних правовідносин.

Вивчивши матеріали заяви та зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 статті 231 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Згідно ч. 1 статті 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи за адресою його місця роботи. Однак, згідно наказів №196-в від 21.04.2015р. та №278-в від 26.05.2015р. відповідач перебував у відпустках з 21.04.2015р. по 23.05.2015р. і з 27.05.2015р. по 10.06.2015р. Тобто, в день ухвалення рішення (03.06.2015р.) відповідач перебував у відпустці. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Проте, суд вважає, що докази, на які посилається відповідач, не мають істотного значення для правильного вирішення справи. Питання вини відповідача досліджене судом та описане на третій сторінці судового рішення. Щодо відсутності матеріальної шкоди у звязку із виплатою ОСОБА_3 12866,91 грн., так як дані витрати були заплановані у фонді оплати праці працівників позивача, суд зазначає, що матеріальною шкодою є виплата повязана із незаконним звільненням працівника з роботи, що відповідає пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» і що також вказано в судовому рішенні. А тому планування чи не планування цих видатків в кошторисі позивача, якщо такі видатки були понесені, правового значення немає.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що для скасування заочного рішення необхідним є сукупність двох ознак, а саме, неявка в судове засідання з поважних причин та істотність доказів, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, так як докази, на які посилається відповідач, не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 231, 232, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.06.2015р. по справі №607/5170/15-ц за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі його виконавчої дирекції до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Дана ухвала оскарженню не підлягає, а заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення даної ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий П.Я.Стельмащук