АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8216/15 Справа № 183/2976/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

15 вересня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок залиття

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2015 року позивачка звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, 21 та 24 березня 2015 року з вини відповідачки, яка мешкає в квартирі АДРЕСА_1, відбулося залиття квартири АДРЕСА_2, в якої проживає позивачка, що підтверджується актами від 21.03.2015 року та 24.03.2015 року. Залиттям спричинено матеріальна шкода, як вказується в уточненої позовної заяві, і складає 4 131,75 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідачки. Крім того, позивачка вказує, що їй спричинена моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях у звязку із пошкодженням майна, відчутті дискомфорту від неохайного стану її житла. Моральну шкоду вона оцінює в 1000 грн.(а.с.а.с. 2-3,66-67).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок залиття задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 4 131,75 грн., моральну шкоду у розмірі 500 грн., сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 1015 грн., а всього 5 890,35 грн. (а.с. 41-43).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.99-102).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є власником квартири № 90 в б. № 6 по вул. В. Ковалівка в м. Новомосковську. Відповідачка є власником квартири № 94, б. № 6 по вул. В.Ковалівка у м. Новомосковську. Квартира позивачки розташована під квартирою відповідачки.

Згідно акту від 21.03.2015 року, в наслідок невірного використання каналізаційного стояка мешканцями квартир №№ 102,103,98,99,94,95 буд. № 6 по вул. В.Ковалівка у м. Новомосковську здійснилась засміченість вищевказаного стояка, що спричинила залиття квартири № 90. Квартира № 90 зазнала слідуючи ушкодження: шпалери на стелі в коридорі -1,5 кв.м; шпалери на стіні в коридорі 4кв.м.; стеля на кухні 1 кв.м.; шпалери в туалеті 3 кв.м.; стеля в ванній кімнаті -2 кв.м.

Згідно акту від 24.03.2015 року внаслідок заміни крану холодної води в кв. № 94 відбувся виток холодної води через проржавілу трубу, була залита кв.№90, яка зазнала слідуючи ушкодження: стеля в кухні; стеля та стіни в туалеті; стеля в ванній кімнаті; стеля в коридорі та стіни в коридорі, прилеглі до туалету і ванній кімнаті та перед вхідними дверима.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4 131,75 грн. суд 1 інстанції виходив із того, що причиною залиття кв. № 90 б. № 6 по вул. В. Ковалівка у м. Новомосковську є винні дії відповідача, як власника квартири, яка повинна утримувати свої санітарно - технічні прилади (крани, труби, які проходять у квартирі тощо) в належно виправному стані. Згідно локального кошторису на ремонт квартири позивачки в звязку з залиттям квартири, яке сталося 24.03.2015 року складає 4 131,75 грн.

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд врахував зміни його життєвих зв'язків, глибину душевних страждань, інших обставин справи, та з урахуванням вимог розумності і справедливості, дійшов висновку за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 500 грн.

Вирішуючи питання щодо судових витрат та стягуючи з відповідачки на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 243,60 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 1015 грн., суд 1 інстанції виходив з вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України та положень ЗУ «Про судовий збір» і ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Так, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає також: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до розяснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки апелянтом не надано доказів на підтвердження своїх заперечень, а відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, відповідачка не скористалась в судді 1 інстанції, своїм правом довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди, відмовившись від призначення експертизи, тому суд першої інстанції, враховуючи предмет спору, вірно поклав на неї відповідальність за завдану позивачці шкоду, оскільки відповідачка не довела, що шкода завдана не з її вини, а у деліктних правовідносинах обовязок по доведенню своєю невинуватості покладений саме на відповідача.

Вказані висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки апелянт не скористалася наданими їй правами, не обґрунтувала свої заперечення та не надала суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доводи апелянта, щодо незгоди з розміром завданої шкоди, визначеної у локальному кошторисі, посилаючись, що в квартирі позивачки сталося два залиття поспіль і згідно актів пошкоджено було ті ж самі приміщення, а тому слід розділити шкоду по кожному залиттю, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували вказану в кошторисі суму.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: