У х в а л а

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В., Парінової І.К., Cтупак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Атланта Хмельницький», про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 01 грудня 2011 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Атланта Хмельницький» (далі - ТОВ «Атланта Хмельницький»), директором якого була ОСОБА_2, було укладено договір № 2/1 про надання послуг. За умовами вказаного договору ТОВ «Атланта Хмельницький» зобов'язалось надати інформаційно-посередницькі послуги щодо продажу позивачці квартири АДРЕСА_1, в результаті чого мало відбутись укладання договору купівлі-продажу відповідного об'єкта нерухомості. Також сторонами договору було визначено, що ТОВ «Атланта Хмельницький» отримує за надані послуги 12 800 грн., з яких 1 600 грн - завдатковий платіж, що підлягав сплаті в момент підписання договору про надання послуг та 11 200 грн - залишок вартості послуг, що підлягав сплаті в момент укладання договору купівлі-продажу відповідної квартири.

Вказуючи, що квартира, яка була предметом вказаного договору, продана іншій особі, позивачка просила на підставі ст. 1212 ЦК України стягнути з відповідачки на свою користь 25 199 грн 36 коп., що станом на 13 листопада 2014 року еквівалентно 1 600 дол. США, а також понесені судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38 032 грн, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України станом на 05 березня 2015 року 23.77 грн. за 1 дол. США - 1600 дол. США.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з наявності підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в порядку ст. 1212 ЦК України.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Судами встановлено, що 01 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Атланта Хмельницький», директором якого була ОСОБА_2, було укладено договір № 2/1 про надання послуг, відповідно до п. 1.1 якого товариство зобов'язується надати позивачці інформаційно-посередницькі послуги щодо купівлі об'єкта нерухомості - квартири АДРЕСА_1.

Загальна вартість послуг наданих товариством, становить 12 800 грн, що еквівалентно 1 600 дол. США. Розрахунки за договором проводяться у наступній послідовності: завдатковий платіж у розмірі 1600 грн., що еквівалентно 200 дол. США, позивачка сплачує в момент підписання договору, решта коштів у сумі 11 200 грн, що еквівалентно 1400 дол. США, позивачка сплачує товариству 06 грудня 2011 року.

Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок товариства або готівкою в касу товариства. Договір вважається укладеним і набирає чинності в момент підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань.

Позивачка при підписанні договору сплатила 1 600 грн, що еквівалентно 200 дол. США, про що їй не було надано квитанції про сплату.

Залишок суми - 11 200 грн, що еквівалентно 1400 дол. США було сплачено 09 грудня 2011 року, про що був здійснений запис відповідачкою ОСОБА_2 на договорі «розрахунок проведено повністю» та завірено підписом та печаткою підприємства.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку ст. 1212 ЦК України, суди виходили з того, що правовідносини, які випливають з грошових зобов'язань виникли саме між зазначеними особами.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Так, вирішуючи справу, суди не надали належної оцінки тому, що відповідачка ОСОБА_2, будучи директором ТОВ «Атланта Хмельницький», фактично отримала грошові кошти на виконання умов договору від 01 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Атланта Хмельницький», з метою зберігання та передачі ТОВ «Атланта Хмельницький» вказаних коштів, тобто правовідносини щодо грошових зобов'язань виникли між позивачкою ОСОБА_4 та ТОВ «Атланта Хмельницький» від імені якого діяла ОСОБА_2

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України <nau://ukr/1618-15>.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не визначився зі складом осіб, які повинні брати участь у справі, та не залучив їх до участі у справі у якості сторони, зокрема, не вирішив питання щодо залучення ТОВ «Атланта Хмельницький» до участі у розгляді справи в якості належного відповідача.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. 303 ЦПК України, переглядаючи справу в апеляційному порядку, не усунув недоліків, допущених судом першої інстанції, не надав належної оцінки обставинам справи, що має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що суди не визначилися з характером спірних правовідносин та порушили норми матеріального та процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин справи, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Cтупак