Справа №639/5320/15
№2/639/1611/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Жовтневий районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді: Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В

розглянувши у судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд

Встановив:

8 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме частиною квартири АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку по вказаній адресі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником частини квартири АДРЕСА_1, згідно договором дарування від 02.06.2003 року. Разом з нею у зазначеній квартирі зареєстровано п'ять осіб, в тому числі і відповідач ОСОБА_2, яка є її донькою.

З травня 2013 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, не з'являється та місце її знаходження не відоме. Цей факт можуть підтвердити сусіди. У зв'язку з тим, що відповідач не проживає у квартирі, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача, чим об'єктивно порушуються права позивача. Крім того, відповідач не займається вихованням своєї дитини (онука позивача) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач не займається та не інтересується ним, в наслідок чого, позивач оформила опіку над онуком.

Тому вона вимушена була звернутися до суду з зазначеним позовом, з приводу визнання відповідача такою, що втратила право користування частиною квартири.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення аналогічні вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом надання повідомлення до редакції газети "Слобідський край».

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про законність і обґрунтованість позову та можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач є власником частини квартири АДРЕСА_1, згідно договором дарування від 02.06.2003 року (а.с.5,6).

Разом з нею у зазначеній квартирі зареєстровано п'ять осіб, в тому числі і відповідач ОСОБА_2, яка є її донькою (а.с. 4).

З травня 2013 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, не з'являється та місце її знаходження не відоме. У зв'язку з тим, що відповідач не проживає у квартирі, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача, чим об'єктивно порушуються права позивача. Позивач вимушена сама сплачувати комунальні послуги за квартиру, які нараховуються і на відповідача ОСОБА_2

Крім того, відповідач не займається вихованням своєї дитини (онука позивача). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.11.2013 року відповідач ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-9).

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_5, яка підтвердила, що з 2013 року відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не мешкає. Їй це достовірно відомо, оскільки вона мешкає у цьому будинку та тісно спілкується з позивачкою.

Не вірити поясненням вищевказаного свідка, у суду немає ніяких підстав, оскільки вона є сторонньою особою, яка не зацікавлена у розгляді справи на користь позивача.

За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ч. 2 ст. 405 ЦК України зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім'ї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі наданих доказів у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 без будь-яких поважних причин з 2013 року не мешкає за місцем реєстрації, не використовує житло за його призначенням, не приймає ніякої участі у сплаті за квартиру і комунальні послуги. Вона формально зберігає паспортну реєстрацію в спірній квартирі, тим самим порушує права власника щодо користування, володіння та розпорядження власністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положення ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72 ЖК України та ст. 405 ЦК України ).

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакші як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 114, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме частиною квартири АДРЕСА_1, зняти з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова