Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, законним представником якої є ОСОБА_3, служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільним майном чоловіка та жінки, що проживали однією сім'єю, визнання права власності на майно,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, законним представником якої є ОСОБА_3, служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, державний нотаріус Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 Биков С.Є., про визнання майна особистою приватною власністю,

за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 та ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_3, про визнання права на частку у будинку та частку акцій

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільним майном чоловіка та жінки, що проживали однією сім'єю, визнання права власності на майно.

З врахуванням уточнених вимог позов обґрунтувала тим, що в період із 13 жовтня 2001 року по 01 жовтня 2011 року вона проживала із ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у будинку по АДРЕСА_1. 01 лютого 2012 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу є донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У період сумісного проживання із ОСОБА_9 за спільні кошти вони придбали квартиру АДРЕСА_2; автомобіль TOYOTA Rav 4, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1; автомобіль TOYOTA Rav 4, 1999 року випуску, д/н НОМЕР_2;

1 324 910 акцій приватного акціонерного товариства «Весна» загальною номінальною вартістю 132 491 грн, що обліковуються в публічному акціонерному товаристві комерційному банку «Хрещатик» на рахунку у цінних паперах НОМЕР_3. Крім того, ОСОБА_9 у приватному акціонерному товаристві «Весна» було нараховано дивіденди на суму 64 600 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане майно, Ѕ частка у якому належить їй на підставі норм СК України. Спадкоємцями першої черги крім неї є діти спадкодавця: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 сини від першого шлюбу ОСОБА_5, ОСОБА_4.

Посилаючись на те, що у добровільному порядку поділ спірного майна неможливий, ОСОБА_3 просила визнати його спільним майном її та ОСОБА_9 як чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, та визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаного майна.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_9 Ѕ частки житлового будинку по АДРЕСА_1; квартири АДРЕСА_2; автомобіля TOYOTA Rav 4, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1; автомобіля TOYOTA Rav 4, 1999 року випуску, д/н НОМЕР_2; грошових коштів на рахунках у ПАТ КБ «Хрещатик» та АБ «Південний»; акцій приватного акціонерного товариства «Весна»; дивідендів від діяльності цього товариства.

З врахуванням уточнених вимог посилався на те, що його батько витратив на придбання цього майна особисті кошти, спільність коштів чи праці ОСОБА_3 не доведено. Крім того, в період, який ОСОБА_3 зазначає часом спільного проживання із спадкодавцем, вона проживала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком.

ОСОБА_8, з врахуванням уточнень вимог, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6., в інтересах якої діє ОСОБА_3, про визнання права на Ѕ частку у будинку по АДРЕСА_1, зазначивши у позові про те, що майно придбано за договором міни від 24 квітня 1991 року у період її проживання із ОСОБА_9 за спільні кошти.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період із 13 жовтня 2001 року по 01 жовтня 2011 року. Визнано спільним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_9 як чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, автомобіль TOYOTA Rav 4, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку цього автомобіля. В іншій частині вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано особистим майном ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2; автомобіль TOYOTA Rav 4, 1999 року випуску, д/н НОМЕР_2; 1 324 910 акцій приватного акціонерного товариства «Весна»; дивіденди від діяльності цього товариства у розмірі 64 600 грн. В іншій частині вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року скасовано рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 березня 2015 року у частині відмови у позові ОСОБА_3 про визнання права власності, за винятком вимоги щодо автомобіля TOYOTA Rav 4 (V=2000), 1999 року випуску, та у частині зустрічного позову ОСОБА_4

Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано спільним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_9 як чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою, а саме: квартиру АДРЕСА_2; 925 093 акції у приватному акціонерному товаристві «Весна» номінальною вартістю 925093 грн., що обліковуються на рахунку у цінних паперах НОМЕР_3 в публічному акціонерному товаристві комерційному «Хрещатик»», який відкрито на ім'я ОСОБА_9, а також нараховані ОСОБА_9, як акціонеру ПрАТ «Весна», дивіденди у розмірі 64 600грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на: Ѕ частку квартири АДРЕСА_2; 462 546 шт акцій у приватному акціонерному товаристві «Весна» загальною номінальною вартістю 462546грн, Ѕ частку нарахованих ОСОБА_9 як акціонеру ПрАТ «Весна» дивідендів на суму 32 300 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано особистим майном ОСОБА_9:339 817 шт. акцій приватного акціонерного товариства «Весна» номінальною вартістю 339817грн..

У задоволенні позову про визнання особистим майном ОСОБА_9 нарахованих йому, як акціонеру ПрАТ «Весна», дивідендів; квартири АДРЕСА_2 та грошових вкладів відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду від 7 травня 2015 року виправлена описка в резолютивну частину рішення, а саме: загальна номінальна вартість акцій 925093грн на 92509грн. 30 коп.; 462546грн. на 46254грн.60коп.; 339817акцій номінальною вартістю 0339817грн. на 399817акцій номінальною вартістю 39981грн70коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_3 та задоволення його зустрічного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у 1980 році був розірваний шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_8

У період із 13 жовтня 2001 року по 01 жовтня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_9 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, обидва мали дохід. 01 лютого 2012 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу є донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27 березня 2003 року ОСОБА_9 придбано автомобіль TOYOTA Rav 4, 1999 року випуску, д/н НОМЕР_2; 27 серпня 2005 року на його ім'я придбано автомобіль TOYOTA Rav 4, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1; за договором купівлі-продажу від 22 лютого 2008 року - квартиру АДРЕСА_2; у 2006 та 2009 роках придбано 925 093 шт акцій приватного акціонерного товариства «Весна», 399 817 шт. акцій придбані до 2004 року; за період із 2007 року по 2009 рік ОСОБА_9 було нараховано дивіденди на суму 64 600 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане майно. Спадкоємцями першої черги є: дружина ОСОБА_3, діти спадкодавця: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сини від першого шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 відмовився від спадщина на користь ОСОБА_4

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Частиною другою статті 112 ЦК УРСР визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від

22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону України «Про власність», статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України «Про власність»), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого до 1 січня 2004 року особами, які проживали однією сім'єю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно було встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Тобто сам факт спільного проживання сторін у справі не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожного зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладені, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в цьому майні, відповідно до розміру внеску, є її власністю (висновки Верховного Суду, викладені у постановах № 6-135цс13 від 25 грудня 2013 року, № 6-211цс14 від 11 березня 2015 року).

Відповідно до положень ст. 74 СК України, що застосовується із 01 січня 2004 року при поділі майна між жінкою та чоловіком, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя).

Встановивши на підставі наданих сторонами та оцінених у відповідності до ст.212 ЦПК України доказів факт проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_3 у період із 01 січня 2004 року по 01 жовтня 2011 року як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,які вели спільне господарство, обставини придбання автомобіля TOYOTA Rav 4, 2005 року випуску, д/н НОМЕР_1, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що цей автомобіль є їх сумісним майном.

Є також правильним висновок апеляційного суду про те, що є спільним майном й решта придбаного у цей період майна: зокрема, квартира АДРЕСА_2, нараховані ОСОБА_9 дивіденди у приватному акціонерному товаристві «Весна» після 01 січня

2004 року, а тому ОСОБА_3 має право на Ѕ частку вказаного майна на підставі ст. 74 СК України.

Що стосується поділу 925 093 простих іменних акцій у приватному акціонерному товаристві «Весна», придбаних на ім.»я ОСОБА_9 то апеляційний суд обґрунтовано визнав за ОСОБА_3 право власності на Ѕ вказаних акцій, оплачених за час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

За змістом п.7.2. Статуту приватного акціонерного товариства «Весна» (до квітня 2010 року р - ЗАТ «Весна») товариство випускає прості іменні акції; акції товариства спадкуються ( п. 7.4.).

При реорганізації юридичної особи, смерті громадянина, який є власниками акцій, їх правонаступники набувають права власності на акції у відповідності до чинного законодавства (п.7.8).

Спір щодо акцій приватного акціонерного товариства «Весна» на ім'я спадкодавця ОСОБА_9, виник між спадкоємцями ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6., та ОСОБА_4, на користь якого від спадщини відмовився ще один спадкоємець ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є акціонерами приватного акціонерного товариства «Весна».

Відповідно до ст.177 ЦК України цінні папери є річчю. Акції є цінними паперами.

ОСОБА_3 є дружиною спадкодавця, під час придбання 925 093 акцій

( після 1 січня 2004 року) ОСОБА_9 та ОСОБА_3 проживали однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_3 права на 1/2 цих акцій на підставі ст. 74 СК України. Інша половина цих акцій та акції, які були придбані спадкодавцем до 1 січня

2004 року підлягають спадкуванню.

Факт спільного проживання однією сім'єю відповідно до ст. 234 ЦПК України, ст. 74 СК України стосується правовідносин, які виникли після 01 січня 2004 року. Встановивши факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_9 із 13 жовтня 2001 року, тобто, до 1 січня 2004 року, суд першої інстанції та апеляційний суд при перевірці цього рішення не мотивували такий висновок посиланням на норму права, що визначає необхідність встановлення такого факту до 01 січня 2004 року.

Крім того, частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4, апеляційний визнав право особистої власності на частину спірного майна за ОСОБА_9, тобто за особою, цивільна правоздатність якої, у тому числі процесуальна, на час подачі цього позову припинилася у зв'язку зі смертю, не взявши до уваги, що ОСОБА_4 може ставити вимогу щодо спірного майна у порядку спадкування після смерті батька. Обставини належності спадкодавцеві майна, у тому числі й на праві особистої власності, зазначаються у мотивувальній частині судового рішення, де встановлюється обсяг спадкового майна.

Питання щодо сумісного майна ОСОБА_9 та ОСОБА_3 у цій справі досліджено судом і при розгляді позову ОСОБА_3 із врахуванням заперечень ОСОБА_4

З урахуванням викладеного, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню у частині вирішення позову ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу у період із 13 жовтня 2001 року по 01 січня 2004 року та у частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю ОСОБА_4 із передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції за ст. 338 ЦПК України.

В іншій частині вирішення позову ОСОБА_3 рішення апеляційного суду залишається без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України, оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків суду у цій частині. Доводи касаційної скарги про те, що у період, який ОСОБА_3 у своєму позові зазначає як сумісне проживання із ОСОБА_9, ОСОБА_3 перебувала в іншому шлюбі, не можна прийняти, оскільки вони спростовуються встановленими обставинами про те, що у період придбання майна, яке визнано сумісним майном спадкодавця та ОСОБА_3, вони проживали сумісно. ОСОБА_3 короткочасно перебувала в іншому шлюбі в інший період ( 11.11.2011 -24.01.2012 року).

Є безпідставними і доводи касаційної скарги про порушення норм процесуального законодавства щодо неповідомлення про розгляд справи в апеляційній інстанції, оскільки із тієї ж касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 був повідомлений апеляційним судом.

У частині вирішення позову ОСОБА_8 у касаційній скарзі не наведено доводів щодо незаконності рішення апеляційного суду, а тому в цій частині рішення апеляційного суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року скасувати у частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період із 13 жовтня 2001 року по 01 січня 2004 року та у частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю ОСОБА_9, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук