Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2283/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Рачкелюк Ю. В.
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.11.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Гайсюка О.В.

суддів - Карпенка О.Л., Фомічова С.Є.

за участі секретаря - Аліксійчук І.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості.

Позивач зазначив, що за кредитним договором від 25.09.2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 135550 грн. до 25.09.2018 року, а вона зобов'язалася повернути кредит та відсотки в порядку встановленому договором.

Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку:

Відповідач щомісячно сплачує платіж, який складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісії, а також інших витрат за договором.

У випадку порушень зобов'язань за договором відсотки за користування кредитом відповідач повинна сплачувати у подвійному розмірі.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 порушила умови договору щодо своєчасної сплати платежів Банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Станом на 08.04.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 52376,62 грн. з якої:

-1411,56- за кредитом

-1080,22- за відсотками

-23210,94- пеня

-23941,68 грн.-комісія

-250 грн.-штраф (фіксована частина)

-2482,22- штраф (процентна складова)

Посилаючись на це, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 52376, 62грн.

Рішенням Новгородківського районного суду від 27.07.2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення 50254,08 грн. скасувати та ухвалити в цій частині рішення про відмову в стягненні 50254,08 грн. посилаючись на неповне та неправильне встановлення обставин справи. Зокрема, ОСОБА_2 вважає, що суд дійшов неправильного висновку про те, що вона не надала доказів того, що повністю сплатила кредит.

Вона не заперечує заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1411,56 грн., оскільки це встановлено рішенням апеляційного суду від 27.01.2014 р.

Заборгованість по відсоткам, штрафу, пені, комісії відсутня, оскільки її нарахування не ґрунтується на умовах кредитного договору.

Відповідач вважає, що оскільки заборгованість (прострочена) виникла з 26.12.2011 р. то відповідно до п.5.4 договору нарахування неустойки здійснюється протягом 3 років з цього дня і становить ? 2318,49 грн.

Крім того, у січні і лютому 2015 р. із її зарплатної картки на погашення боргу списано 1732,3 грн., які так і не були направлені на погашення боргу.

На думку відповідача відсотки на прострочену заборгованість не повинні нараховуватися, а лише пеня (п.5.1 Договору), а тому загальна сума боргу за договором складає лише 2122,54 грн. (а.с.97-99).

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та її представник з доводами апеляційної скарги не погодилися.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 25.09.2008 року укладено кредитний договір за яким Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі135550 грн. на термін до 25.09.2018 року зі щомісячним погашенням відповідачем заборгованості (щомісячними платежами), яка складається з тіла кредиту, відсотків, комісії, інших витрат за Графіком, який є частиною договору (а.с.7-10,11-12).

Відповідач станом на 08.04.2015 року має непрострочену заборгованість по тілу кредита у розмірі 1411,56 грн., що визнали сторони та підтверджено рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 27.01.2014 року, яке долучено до матеріалів справи у судовому засіданні апеляційного суду.

З грудня 2011 року відповідач не сплачує відсотки за користування кредитом, а тому станом на 08.04.2015 року заборгованість за простроченими відсотками склала 1080,22 грн. Порушення ОСОБА_2 зобов'язання щодо щомісячної сплати відсотків надає Банку право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.4-6).

Колегія суддів повністю погоджується лише із розміром заборгованості за тілом кредиту і процентам (відповідно ? 1411,56 та 1080,22 грн.), інші нарахування за розрахунком позивача (а.с.4-6) на думку колегії суддів не відповідають умовам договору та діючому законодавству.

Так, відповідно до п.4.1 Кредитного договору, для виконання зобов'язань за цим Договором банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення кредиту(додаток №2) до даного Договору.

Пунктом 4.3 кредитного договору визначено, що нарахування винагороди здійснюється на дату щомісячного платежу за кредитом, при цьому винагорода нараховується на суму зарезервованих ресурсів (Додаток № 2 до договору).

Згідно п.4.4 договору, при останньому погашенні винагорода за резервування ресурсів нараховується за весь час резервування, при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума вказана у Графіку погашення кредиту (додаток № 2 до договору).

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 27.01.2014 р. чітко встановлено, що станом на 22.11.2011 року за ОСОБА_2 рахується лише борг у сумі 1411,56 грн. і відсутня заборгованість зі сплати винагороди (комісії) за резервування ресурсів.

Ця обставина вже не підлягає доказуванню (ст.61 ЦПК).

Аналізуючи Графік (додаток №2 до Договору), колегія суддів приходить до висновку, що розмір зарезервованих ресурсів повністю відповідає залишку кредиту (остання графа Графіку) ? а.с.11-12.

Оскільки залишок кредиту станом на 22.11.2011 р. склав 1411, 56 грн., то і розмір зарезервованих ресурсів на цей час повинен складати 1411,56 грн. (з урахуванням того, що відповідач достроково погашав заборгованість за договором).

Плата за резервування складає 6,6 % річних (п.8.1 Кредитного договору).

Представнику позивача було запропоновано надати розрахунок винагороди виходячи з суми резервування 1411,56 грн. з грудня 2011 року по квітень 2015 року (за 52 місяці) та нарахування пені за прострочення сплати процентів та цієї винагороди (комісії), але Банк так і не надав зазначених розрахунків.

А тому колегія суддів самостійно виконала розрахунок винагороди (комісії) та пені за прострочення цих щомісячних платежів станом на 08.04.2015 року, який Банк належним чином (у вигляді розрахунку) не спростував.

Отже, місячний платіж винагороди (комісії) буде складати 7,76 грн. (1411,56?6,6%=93,16; 93,16:12 міс.=7,76 грн.).

Розмір винагороди (комісії) за 52 місяці складає 403,52 грн. (7,76?52).

Відповідно до п.8.4 Договору розмір пені складає 0,15 %від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки, але не менше 1 грн.

Відповідно до розрахунку позивача первинна база для нарахування пені складала 25021,90 грн. (комісія 23941,68 грн.+1080,22 проценти).

Належна база за розрахунком колегії суддів повинна складати 1483,74 грн. (1080,22грн.?проценти, 403,52 грн.? винагорода (комісія).

Отже, база для нарахування пені за розрахунками колегії суддів зменшилася в 16,86 раза (25021,90:1483,74), а тому і розмір пені визначений в розрахунку позивача у сумі 23210,94 грн. повинен бути зменшений в 16,86 раза, і буде складати 1376,68 грн. (23210,94:16,86).

Отже, загальна сума заборгованості відповідача станом на 08.04.2015 року в межах позовної давності 5 років (п.5.5 Договору) буде складати 4271,98 грн., з яких тіло кредиту? 1411.56 грн., проценти? 1080,22 грн., винагорода (комісія)? 403,52 грн., пеня? 1376,68 грн. Спір щодо списання коштів із зарплатної картки може бути вирішений окремо.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж за 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн та 5 %від суми позову.

Відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення (у даному випадку порушення строків виконання грошових зобов'язань) буде суперечить статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції викладеній в Постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. (справа № 6-2003 цс15).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що штраф нарахований позивачем (250 грн. фіксована частина та 5% від суми позову) стягненню не підлягає.

Наведене свідчить про те, що не всі висновки суду відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процессуального права, а тому рішення суду необхідно змінити, зменшивши розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача до 4271,98 грн. і суму витрат по оплаті судового збору до 243.60 грн.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27 липня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25.09.2008 року у сумі 4271,98 грн. та витрати по оплаті судового збору у сумі 243, 60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: