УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:Ізмайлової Т. Л., Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до первинної профспілкової організації товариства з обмеженою відповідальністю «Управління малої механізації» про визнання недійсним рішення звітно-виборчих зборів первинної профспілкової організації, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до первинної профспілкової організації товариства з обмеженою відповідальністю «Управління малої механізації» про визнання недійсним рішення звітно-виборчих зборів первинної профспілкової організації, які викладені у формі протоколів № 6 та № 6а від 06 жовтня 2010 року. Вказаними рішеннями був створений профспілковий комітет у складі 5 чоловік: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6

Позивач вважає, що вказані протоколи № 6 та № 6а від 06 жовтня 2010 року є недійсними та суперечать чинному законодавству, так як ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 не є членами профспілки, а тому не можуть входити в склад профспілкового комітету та приймати рішення, оскільки рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2013 року визнано недійсним рішення профспілкового комітету первинної профспілкової організації ТОВ «Управління малої механізації», оформлене протоколом № 5 від 27 вересня 2010 року, яким ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 прийнято до членів профспілки.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним протокол звітно-виборчих зборів первинної профспілкової організації ТОВ «Управління малої механізації» № 6 та № 6а від 06 жовтня 2010 року.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 просить зазначені рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що на момент прийняття оспорюваних рішень, особи які приймали рішення (ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_6) членами профспілки не були, а тому не були уповноважені вирішувати питання, що відносяться до компетенції звітно-виборчих зборів первинної профспілкової організації ТОВ «Управління малої механізації».

Проте погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій не можна з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки.

Згідно із пунктами 6.7, 6.10 Статуту профспілки первинної профспілкової організації ТОВ «Управління малої механізації» членами профспілкового комітету можуть бути особи, які є членами профспілки, а профкомітет повноважний вирішувати питання, віднесені до його компетенції, якщо на його засіданні присутні більшість його членів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 вересня 2010 року на засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації ТОВ «Управління малої механізації» ухвалено рішення № 5, яким ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 прийнято в члени профспілкового комітету.

06 жовтня 2010 року за результатми звітно-виборних зборів первинної профспілкової організації ТОВ «Управління малої механізації», оформленими протоколами № 6 та № 6а вирішено, створити профспілковий комітет у складі п'яти чоловік: ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Окрім цього ухвалили голову профспілки обрати на засідання профспілкового комітету та направити його делегатом на ХVІІ конференцію Рівненської обласної організації профспілок.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2013 року задоволено позов ОСОБА_5 та визнано недійсним рішення профспілкового комітету первинної профспілкової організації ТОВ «Управління малої механізації», оформлене протоколом № 5 від 27 вересня 2010 року, яким ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 прийнято до членів профспілки.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсними протоколів звітно-виборчих зборів первинної профспілкової організації ТОВ «Управління малої механізації» № 6 та № 6а від 06 жовтня 2010 року, суди виходили із того, що профспілковий комітет, який складався із п'яти чоловік, у який входили зокрема: ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 не міг вирішувати питання віднесені до його компетенції, оскільки останні не є членами профспілкової організації, що підтверджується рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2013 року та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Однак, ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції не перевірили чи набрало законної сили рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2013 року, яким задоволено позов ОСОБА_5 та визнано недійсним рішення профспілкового комітету первинної профспілкової організації ТОВ «Управління малої механізації», оформлене протоколом № 5 від 27 вересня 2010 року, згідно із яким ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7 прийнято до членів профспілки, у зв'язку з чим прийшов до передчасного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

Суд першої інстанції, вирішуючи даний спір вказаних вимог закону та роз'яснень не врахував, та не з'ясував, яке особисте право позивача порушено оспорюваними ним рішеннями звітно-виборчих зборів первинної профспілкової організації ТОВ «Управління малої механізації», які викладені у формі протоколів № 6 та № 6а від 06 жовтня 2010 року та відповідно чому воно підлягає захисту.

Апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, на вказані порушення уваги не звернув, не дав належної оцінки запереченням на позов та доводам апеляційної скарги, в зв'язку з чим порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи та помилково залишив рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог без змін.

За таких обставин, визнати ухвалені судові рішення законним і обґрунтованим не можна, тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук