АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/892/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3482/15Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Лобова О.А., Мартєва С.Ю.,

за участю секретаря: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Кредо" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 24 грудня 2013 року близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись по 2 км. автодороги Мала Нехвороща-Коновалівка Машівського району, Полтавської області, в напрямку с. Мала Нехвороща, в порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку та не обрала безпечної швидкості руху на слизькій дорозі, в результаті чого виїхала на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення з автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок ДТП позивачі отримали тілесні ушкодження, завдано шкоду здоров`ю, моральну шкоду та завдано шкоду автомобілю.

У зв'язку з вказаним та з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_3, прохала стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 20000 гривень моральної шкоди, з ТДВ СК «Кредо» шкоду, завдану здоров`ю та моральну шкоду в загальному розмірі 8261,55 гривень. ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 20000 гривень моральної шкоди, 160238,18 гривень матеріальних збитків та з ТДВ СК «Кредо» шкоду, завдану здоров`ю у розмірі 6225,11 гривень та шкоду, заподіяну майну у розмірі 50000,00 гривень. ОСОБА_5 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 20000 гривень моральної шкоди та з ТДВ СК «Кредо» шкоду, завдану здоров`ю у розмірі 10286,68 гривень.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року уточнений позов ОСОБА_3 частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень; стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_3 шкоду, спричинену здоров`ю, в розмірі 1909 гривень 87 копійок та моральну шкоду в розмірі 95 гривень 49 копійок, а всього стягнуто 2005 гривень 36 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 160238 гривень 18 копійок та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, а всього стягнуто 170238 гривень 18 копійок; стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 50000 гривень, шкоду, спричинену здоров`ю в розмірі 1060 гривень 02 копійки та моральну шкоду в розмірі 53 гривні, а всього стягнуто 51113 гривень 02 копійки. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_5 шкоду, спричинену здоров`ю, в розмірі 4027 гривень 71 копійка та моральну шкоду в розмірі 201 гривня 38 копійок, а всього стягнуто 4229 гривень 09 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в загальному розмірі 1961 гривня 78 копійок на користь держави. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в загальному розмірі 1057 гривень 60 копійок.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено ОСОБА_2, яка просить рішення суду першої інстанції змінити, вважає його необґрунтованим, оскільки, судом неповно з`ясовано обставини, що мають істотне значення для справи і неправильно застосовані норми матеріального права.

Так, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначила, що згідно з висновком додаткового автотоварознавчого дослідження від 09 квітня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2, яким під час ДТП керував ОСОБА_4, становить 207048 грн. 18 коп. Саме виходячи із вказаного висновку, суд і визначив розмір матеріальних збитків в сумі 207048 грн. 18 коп., з яких із неї підлягає стягненню 160238 грн. 18 коп. Проте, апелянт вважає, що при визначенні розміру шкоди, суд першої інстанції мав виходити з висновку товарознавчої експертизи за № 694 від 20.10.2014 року, що була проведена під час досудового слідства, згідно з яким розмір матеріальних збитків становив 95486 грн. 44 коп. Також вважає, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги тієї обставини, що саме з вини позивачів було затягнуто розгляд кримінального провадження, що призвело до значного зростання розміру матеріальних збитків, що пов`язано із ростом курсу долара США.

Також, в апеляційному порядку рішення суду оскаржено ТДВ «Страхова компанія «Кредо», яка посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог позивачів до ТОВ СК «Кредо» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та ухвалити нове рішення в цій частині, за яким відмовити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у позовних вимогах до ТДВ «СК «Кредо» у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ТДВ «Страхова компанія «Кредо» вказала, що в порушення п. 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено необхідність невідкладного повідомлення, але не пізніше трьох робочих днів, страховика про настання ДТП, власник транспортного засобу,звернувся із заявою про сплату йому страхового відшкодування 06.02.2015 року, тоді як ДТП мала місце 24.12.2013 року. Також апелянт вказав, що згідно з п. 37.1.4 вищезазначеного закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентованої виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. У зв`язку із викладеним, ОСОБА_4 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування за подією, що мала місце 24.12.2013 року. Також в апеляційній скарзі зазначено, що цивільний позов позивачів вже розглядався у порядку кримінального провадження і у його задоволенні позивачам було відмовлено, а у вироку Машівського районного суду Полтавської області від 11.11.2014 року встановлено, що потерпілі відмовилися від залучення страхової компанії до участі у справі та пред`явили позов лише до обвинуваченої.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарги слід відхилити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.1 ст. 1187 ЦК України транспортні засоби є джерелом підвищеної небезпеки. Частиною 2 ст. 1187 встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з нормою ст. 1192 ЦК України, способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, зокрема, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до норми ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 24 грудня 2013 року близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, та рухаючись по 2 км. автодороги Мала Нехвороща-Коновалівка Машівського району, Полтавської області, в напрямку с. Мала Нехвороща, в порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку та не обрала безпечної швидкості руху на слизькій дорозі, в результаті чого виїхала на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення з автомобілем «Рено», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров'я, ОСОБА_4 завдано шкоду здоров`ю та завдано шкоду автомобілю, ОСОБА_5 також було завдано шкоду здоров`ю.

На підтвердження витрат, понесених на лікування, ОСОБА_3 долучено до матеріалів справи розрахунки оплати за послуги медичної допомоги ( а.с.3) та чеки з аптек (а.с.4-6).

На підтвердження витрат, понесених на лікування ОСОБА_4, додано розрахунки оплати за послуги медичної допомоги та чеки ( а.с.23-25).

Також, витрати понесені на лікування ОСОБА_5 підтверджуються доданими розрахунками оплати за послуги медичної допомоги ( а.с.41) та чеками ( а.с.42-51).

Обставини події ДТП знайшли своє відображення у вироку Машівського районного суду Полтавської області від 11.11.2014 року (а.с.58-60), за яким ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. та звільнено її від подальшого відбування покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн. на підставі п.«в» ст.1 Закону України «По амністію у 2014 році». У задоволенні цивільного позову ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15.01.2015 року вирок Машівського районного суду Полтавської області від 11.11.2014 року в частині вирішення цивільного позову потерпілих скасовано та направлено його на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок залишено без змін ( а.с.52-54).

Зі змісту полісу № АС/5934401 вбачається, що у ньому визначено умови страхування та визначено страхову суму (ліміт відповідальності), за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю у розмірі 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. ( а.с.109).

Згідно з висновком додаткового експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого при ДТП КТЗ № 010814/1 від 09.04.2015 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 346138,00 грн., вартість матеріального збитку завданого автомобілю внаслідок ДТП становить 207048,18 грн. ( а.с.139-148).

Задовольняючи позов у частині відшкодування майнової шкоди, що була заподіяна транспортному засобові ОСОБА_4 при ДТП, виходячи із даних про вартість автомобіля, що міститься у останній експертизі від 09.04.2015 року, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що у відповідності до п. 14 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються у повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи апелянта ОСОБА_2, щодо того, що судом першої інстанції не взято до уваги висновок товарознавчої експертизи за № 694 від 20.10.2014 року, який був досліджений в судовому засіданні, під час розгляду цивільних позовів потерпілих в порядку кримінального провадження, згідно з яким розмір матеріальних збитків на час ДТП в результаті пошкодження автомобіля марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2, становив 95486 грн. 44 коп., й доводи про те, що з вини позивачів було затягнуто розгляд кримінального провадження, що призвело до значного зростання розміру матеріальних збитків, що пов`язано із ростом курсу долара США.

Вказані висновки апелянта ОСОБА_2 є помилковими і з огляду на те, що від волі позивачів не залежав факт скасування судом апеляційної інстанції вироку Машівського районного суду Полтавської області у частині вирішення цивільних позовів потерпілих (позивачів).

Також, у відповідності до норм ЦПК України, кожен з учасників процесу розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд і твердження ОСОБА_2 про те, що ТДВ СК «Кредо» не було визначено співвідповідачем в кримінальному процесі при вирішенні цивільного позову, не позбавляє позивачів права звернутись до суду із позовом до вказаної особи у іншому процесі, і не може розцінюватися судом як намагання затягнути розгляд кримінального провадження.

Щодо твердження апелянта ТДВ «СК «Кредо» про те, що цивільний позов позивачів вже розглядався у порядку кримінального провадження і у його задоволенні було відмовлено, то воно колегією суддів вважається помилковим, адже у матеріалах справи міститься ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 15.01.2015 року, якою вирок Машівського районного суду Полтавської області від 11.11.2014 року в частині вирішення цивільного позову потерпілих скасовано та направлено його на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок залишено без змін ( а.с.52-54).

ТДВ «СК «Кредо» в обґрунтування апеляційної скарги також зазначило, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що власник транспортного засобу в порушення п. 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено необхідність невідкладного повідомлення, але не пізніше трьох робочих днів, страховика про настання ДТП, не звернувся у встановлений строк із заявою про сплату йому страхового відшкодування, звернувся лише 06.02.2015 року, тоді як ДТП мала місце 24.12.2013 року. Також апелянт вказав, що згідно з п. 37.1.4 вищезазначеного закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентованої виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого.

Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано правильну оцінку вказаним доводам відповідача ТДВ «СК «Кредо», що були викладені у запереченнях до позовних заяв, а саме, судом було вірно встановлено, що про наявність страхового полісу ОСОБА_2 позивачам стало відомо лише 05.08.2014 року під час розгляду кримінальної справи № 1кп/540/66/14, при приєднанні його до матеріалів справи, що вбачається з журналу судового засідання, а отже, річний строк звернення до страхової компанії не доцільно вважати пропущеним, з огляду на норму ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів вважає, що помилковим є і твердження апелянта ТДВ «СК «Кредо», про те, що у зв`язку із тим, що страхова компанія не була цивільним відповідачем у кримінальному провадженні, вона не може бути й відповідачем в порядку цього цивільного провадження, адже, при передачі справи апеляційним судом на розгляд позовів у порядку цивільного судочинства, було змінено склад суду, розгляд справи почався заново, а позивачі скористались своїм правом на зміну суб`єктного складу учасників справи і залучили до участі у розгляді справи як співвідповідача ТДВ «СК «Кредо».

Отже, доводи апеляційних скарг не містять у собі фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки місцевого суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» - відхилити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2015 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.А. Чічіль

Судді: О.А. Лобов

С.Ю. Мартєв

З оригіналом згідно: