У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», третя особа - реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним правочину та його скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 17 листопада 2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Східна мастильна компанія» (далі - ТОВ «Східна мастильна компанія») та публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» (далі - ПАТ «Банк Камбіо») була укладена генеральна кредитна угода № 588/02/2010, відповідно до умов якої ТОВ «Східна мастильна компанія» отримало від банку кредит у розмірі 13 500 000 грн, строком до 15 листопада 2013 року.

Вказані зобов'язання були забезпечені договорами іпотеки та застави, зокрема, договором іпотеки від 18 листопада 2010 року № 1751, укладеним між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_3. і ОСОБА_4 як майновими поручителями ТОВ «Східна мастильна компанія». За умовами вказаного договору вони передали в іпотеку семикімнатну квартиру АДРЕСА_1. У січні 2014 року позивачі отримали від ПАТ «Банк Камбіо» лист, з якого дізнались, що ТОВ «Східна мастильна компанія» прострочило свої зобов'язання за кредитним договором перед ПАТ «Банк Камбіо», у зв'язку із чим останній скористався своїм правом звернення стягнення на квартиру шляхом реєстрації права власності на неї.

Позивачі зазначали, що відповідач неправомірно звернувся до Реєстраційної служби ГУЮ в м. Києві та зареєстрував за собою право власності на квартиру, оскільки за весь період існування договірних правовідносин з ПАТ «Банк Камбіо» їм не надходило повідомлення про порушення зобов'язання за кредитним договором зі сторони ТОВ «Східна мастильна компанія», а також вимога про виконання такого зобов'язання.

На підставі вищевказаного позивачі, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили визнати недійсним правочин з перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати його реєстрацію.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним правочин з перереєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві від 16 жовтня 2013 року та скасовано його. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останнім рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення районного суду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не було надано суду доказів направлення іпотекодавцям письмової вимоги щодо порушення основного зобов'язання, доказів на підтвердження порушення ТОВ «Східна мастильна компанія» умов Генеральної угоди, доказів направлення на адресу іпотекодавців листа щодо рішення прийняти предмет іпотеки у власність, документів на підтвердження проведення оцінки предмета іпотеки.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що при здійсненні процедури перереєстрації права власності банком була дотримана процедура, передбачена Порядком проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Колегія суддів вважає, що такі висновки судів є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 17 листопада 2010 року між TOB «Східна мастильна компанія» та ПАТ «Банк Камбіо» була укладена Генеральна кредитна угода, за умовами якої ТОВ «Східна мастильна компанія» отримало кредит в розмірі 13 500 000 грн, строком до 15 листопада 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаною кредитною угодою між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 як майновими поручителями ТОВ «Східна мастильна компанія» був укладений іпотечний договір, згідно з умовами якого позивачі передали банку в іпотеку квартиру № 27, яка складається із семи кімнат загальною площею 328,50 кв. м та розташована за адресою: АДРЕСА_1 Зазначена квартира належить позивачам на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 23 травня 2005 року.

Згідно із п. 7.4 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись у позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є цей договір іпотеки з відповідним застереженням.

10 жовтня 2013 року за наслідками розгляду наданих банком документів Реєстраційна служба ГУЮ в м. Києві прийняла рішення про реєстрацію за ПАТ «Банк Камбіо» права власності на спірну квартиру.

З копії матеріалів реєстраційної справи убачається, що ПАТ «Банк Камбіо» 28 січня 2013 року на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 направило вимогу, з урахуванням п. 7.2 договору іпотеки від 18 листопада 2010 року № 1751 та відповідно до ст. ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку», про усунення порушень. Зазначені вимоги були отримані позивачами 14 лютого 2014 року, про що свідчать відповідні відомості на зазначених вимогах. Посилання у касаційній скарзі на те, що підписи, які проставлені у вимогах, виконані не позивачами, спростовується тим, що відповідних клопотань про призначення почеркознавчих експертиз у суді апеляційної інстанції заявлено не було і позивачі не були позбавлені такого права.

Згідно з п. 34 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27 і 28 цього Порядку, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя, якщо більш тривалий строк не вказано у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі;

3) звіт про оцінку предмета іпотеки, складений після спливу строку, що зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

4) витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли предметом іпотеки є земельна ділянка та в документах, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, відсутні відомості про її кадастровий номер);

5) заставну (у разі, коли іпотечним договором передбачено її видачу).

Оскільки при здійсненні процедури перереєстрації права власності відповідачем було дотримано відповідну процедуру, а апеляційним судом досліджено матеріали реєстраційної справи та правильно встановлено фактичні обставини справи, тому суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик