"18" листопада 2015 р.
Справа № 642/510/15-ц
Провадження № 2/642/516/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

18 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участі секретаря Радько В.В.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ТОВ «Територія виробництва», 3-і особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстраційна служба Головного управління юстиції у Харківській області про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

встановив:

представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання правочинів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння, вказуючи, що згідно 18 договорів купівлі-продажу, позивач громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_4 в 2011 р. придбав у власність нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Сіриківська, 1, а саме: нежитлові приміщення підвалу І,ІІ загальною площею 38,8 кв.м. в літ. «А-4»; - нежитлові приміщення 1-го поверху № 1,1а,2,3,5-7,11,14-23,25-28, ІІІ,ІV,VІ площею612,9 кв.м.; 2-го поверху № 29-44, 44а, 45-53,99-108, VІІ, VІІІ площею 615,7 кв.м.; 3-го поверху № 54-61,61а,62,62а,63-67,67а,68,68а,69,69а,70-73,ІХ,х площею 630,9 кв.м.; 4-го поверху № 76-82,82А,83,86-88,91-95,97,98, ХІ,ХІІ площею 620,8 кв.м.; тех..поверху № 109-119, ХІІ, ХV площею 265,7 кв.м., загальною площею 2746,0 кв.м. в літ. «А-4»; - нежитлові приміщення 1-го поверху № 1 площею 58,5 кв.м. в літ «Б-2»; - нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-25,60,61, ІІ, 26-33, 2-го поверху № 34-37, 39-44, 44а, 45-59 площею 5553,5 кв.м. в літ. «Б-2»; - нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-4 загальною площею 381,6 кв.м. в літ. «В-2»; - нежитлові приміщення антресолі № 5 площею 132,1 кв.м.; 2-го поверху № 6 площею 382,2 кв.м. в літ. «В-2», загальною площею 514,3 кв.м.; - нежитлові приміщення № 13-18 загальною площею 206,3 кв.м. в літ. «Г-1»; - нежитлові приміщення № 1-12 загальною площею 236,4 кв.м. в літ. «Г-1»; - нежитлове приміщення № 2 загальною площею 154,0 кв.м. в літ. «Д-1»; - нежитлове приміщення № 1 загальною площею 240,6 кв.м. в літ. «Д-1»; нежитлові приміщення № 1,2 загальною площею 65,2 кв.м. в літ. «Е-1»; - нежитлові приміщення № 4-10 загальною площею 232,0 кв.м. в літ. «Е-1»; - нежитлові приміщення 2-го поверху № 2-5 загальною площею 15,7 кв.м. в літ. «К-2»; - нежитлові приміщеня № 1 загальною площею 64,9 кв.м. в літ. «К-2»; - нежитлові приміщення 2-го поверху № 3,4 загальною площею 21,1 кв.м. в літ. «О-2»; - нежитлові приміщення 1-го поверху № 1,2 загальною площею 23,4 кв.м. в літ. «О-2»; - 1.2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею 15,0 кв.м.; - 1.2 частину нежитлової будівлі літ. «И-1», площею 15,0 кв.м. Всі договори купівлі-продажу вказаного майна посвідчені приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 та зареєстровані у КП «Харківське БТІ». З метою отримання прибутку, від належного майна позивачем було підписано договір оренди з ТОВ «УК «Адамант», яка сплачувала орендну платню до 2012 р. У листопаді 2012 р. орендна платня перестала надходити. Так, представниками позивача було встановлено, що за підробним дорученням громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_8 05.09.2013р. отримав дублікати правовстановлюючих документів, а саме дублікати 18 договорів купівлі-продажу вказаного майна, та 19 вересня 2013р. підписав від імені позивача 18 договорів дарування, вказаного майна, ОСОБА_3, який в подальшому 21.12.2013р. продав це майно ТОВ «Територія виробництва», у власності якої воно перебуває і на цей час. Однак, оригінали правовстановлюючих документів позивач не втрачав, а тому підстав для видачі дублікатів у нотаріуса не було і тому дублікат з моменту видачі не мав сили документа, а був підробкою. На запит позивача нотаріус Наро-Фомінського округу Московської обласної нотаріальної палати ОСОБА_9 повідомила, що від імені позивача не посвідчувала доручень на імя ОСОБА_8 та не отримувала нотаріальні бланки на яких було підроблено довіреності від імені позивача. Крім цього, представник позивача вказує, що рішенням Наро-Фоминского міського суду Московської області від 26.08.2015р. позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання довіреності від 10.09.2013р. недійсною, задоволені.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду свої письмові заперечення на позов.

Представники третіх осіб в судові засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, а також враховуючи положення ч.3 ст.36 ЦПК України, справу було розглянуто у їх відсутність.

Представник відповідача ТОВ «Територія виробництва» в судові засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Вислухавши сторони, доводи якими кожен з них обґрунтовував свої вимоги та заперечення, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

у відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Частина 1 ст. 60 цього Кодексу передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом було встановлено, що відповідно до 18 договорів купівлі-продажу (а.с.18-71) позивач ОСОБА_4 придбав спірні нежитлові приміщення.

Згідно довіреності серія № 50АА2721567 від 10.09.2013р. позивач ОСОБА_4 уповноважив громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_8 правом дарування ОСОБА_3 від його імені спірних нежитлових приміщень (а.с.16).

Відповідно до 18 договорів дарування від 19.09.2013р. (а.с.72-107) ОСОБА_4, від імені якого діє ОСОБА_10 за його довіреністю, передав, а ОСОБА_3 прийняв в дар належні позивачу нежитлові приміщення, що знаходяться в м. Харкові, вул. Сіриківська, 1.

Представники позивача в судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог надали суду рішення Наро-Фоминского міського суду Московської області від 26.08.2015р. відповідно до якого довіреність від 10.09.2013р. номер у реєстру 1/3-1045 від ОСОБА_4 видану на імя ОСОБА_10 визнано недійсною.

Аналізуючи наданий представниками позивача письмовий доказ, рішення Наро-Фоминского міського суду Московської області від 26.08.2015р. суд враховує положення ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», згідно якого документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Згідно ст. 81 вказаного Закону в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражі та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Статтею 82 цього Закону встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у ст. 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Так, розділом VІІІ ЦПК України про визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні передбачено порядок визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи викладене, та у відповідності до ст.ст. 57-59 ЦПК України, суд приходить до висновку, що рішення Наро-Фоминского міського суду Московської області від 26.08.2015р. не легалізоване та є недопустимим доказом у справі.

Зважаючи на те, що рішення Наро-Фоминского міського суду Московської області від 26.08.2015р. є недопустимим доказом, суд бере до уваги письмові пояснення 3-ї особи приватного нотаріуса ОСОБА_5 з приводу того, що під час посвідчення договорів дарування 19.09.2013р. ним було перевірено повноваження представника громадянина ОСОБА_11 Федерації ОСОБА_10, який діяв від імені громадянина ОСОБА_11 Федерації, ОСОБА_4 за довіреністю, посвідченою ОСОБА_12 Вказана довіреність відповідала вимогам ст. 245 ЦК України та містить в собі місце і дату її складання, прізвище, імена, по батькові, місце проживання представника і особи, яку представляють, а також імя обдарованого ОСОБА_3

Статтею 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися також на акті органу юридичної особи.

Згідно листа директора ООО «Харьковенергоремонт» № 120-07/465 від 20.08.2013р. (а.с.146) вбачається, що позивачу ОСОБА_4 у звязку із його наміром продажу нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Сіриківська,1 було запропоновано можливість викупу вказаних обєктів нерухомості. Крім цього, згідно листа (а.с.148) та поштового конверту до нього за підписом ОСОБА_13 від 29.10.2013р. який адресований фізичній особі ОСОБА_14 та ООО «УФ «Адамант», вбачається, що позивач ОСОБА_13 повідомив орендаторів про розірвання договорів оренди у звязку з переходом права власності на нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Сіриківська, 1 до ОСОБА_3 та розяснено право звернення до ОСОБА_3

Вказані письмові докази та дії учасників процесу встановлені у цих документах є послідовними та логічними, а тому суд бере їх до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в ході розгляду вказаної цивільної справи представниками позивача не було надано суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тоді як тягар доказування не переходить від однієї сторони до іншої. Підставу позову повинен довести саме позивач.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст.368, 372 ЦК України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позовний вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обємі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: