Провадження № 2/235/2738/15
Справа № 235/5678/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Задерей А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради,, третя особа: Реєстраційна служба ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції про перехід права забудовника в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради, третя особа: Реєстраційна служба ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції про перехід права забудовника в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 27.10.2014 року померла мати позивача ОСОБА_4. Він своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте, у видачі свідоцтва про права на спадщину у вигляді житлового будинку, розташованого по вул. Філатова, 2 в м. Красноармійську йому було відмовлено у зв»язку з тим, як з»ясувалось при оформленні документів вказаний житловий будинок належав його бабусі ОСОБА_5, яка при житті склала заповіт, в якому належний їй об»єкт нерухомості заповіла йому та його матері ОСОБА_4 Будівлю вказаного житлового будинку було здійснено його бабусею на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, проте не введено в експлуатацію. Просить перевести на нього право забудовника в порядку спадкування на домоволодіння, яке розташовано за адресою : м. Красноармійськ, вул. Філатова, 2, що залишилось після смерті ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач не з»явився, просив справу слухати без його участі , за участю представника.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги, підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника, ухвалити рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи реєстраційної служби ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_4 та онуком ОСОБА_5 ( а. с. 9,12).

Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 23.04.1957 року ОСОБА_5 надана земельна ділянка загальною площею 500 кв. м. , що розташована за адресою : м. Красноармійськ, вул. Філатова, 2, для будівництва і обслуговування житлового будинку ( а. с. 14 -15)

Як вбачається з матеріалів справи вищезазначений житловий будинок не був введений в експлуатацію.

Згідно заповіту, складеного 19.09.1981 року ОСОБА_5 та посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_7, ОСОБА_5 заповіла належний їй житловий будинок, з надвірними будівлями що розташований за адресою: м. Красноармійськ, вул. Філатова, 2 ( а. с. 13).

14.03.1992 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть У-НО № 479289 ( а. с. 11) а 27.10.2014 року померла її донька ОСОБА_4 , факт смерті підтверджений свідоцтвом серії 1-НО № 806055 ( а. с. 6).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 2, що розташований за адресою : Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Філатова,2, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів ( а. с. 27).

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 та 1261 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем першої черги на спадок після смерті його матері. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до нотаріальної контори з питання прийняття спадку після смерті його матері ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_5 ( а.с. 27).

Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна).

Судом встановлено, що спадковий житловий будинок був збудований у 1963 році, що підтверджується Генеральним планом дільниці будинку ( а. с. 19), схематичним планом земельної ділянки ( а. с. 20- 21), технічним паспортом ( а. с. 22 -23), висновком про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд ( а. с. 24), зведеним оціночним актом по домоволодінню станом на 24.09.1973 року ( а. с. 18).

У 1966 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Таким чином, зважаючи на відсутність у померлої ОСОБА_5, яка завершила будівництво в 1963 році акту державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію, суд вважає, що спадкодавець дійсно не набув статусу власника житлового будинку, і відповідно позивач, як спадкоємець за законом за правом представлення на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не може набути на нього право власності в порядку спадкування, і до нього перейшли лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини, а для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, в то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1218, 1258, 1261, 1266 ЦК України , Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 8, 10, 57, 59, 60, 158, 208,209 212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради,, третя особа: Реєстраційна служба ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції про перехід права забудовника в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої 14.03.1992 року, права та обов»язки забудовника житлового будинку, який складається з А-1- житловий будинок, а-1-прибудова, Б-1 літня кухня, б-1 прибудова, В-1 сарай, Г-1 вбиральня, Пг-1-погріб, 1-вимощення, 11-колодязь № 3 ворота, 3 1,№2,№ 4- огорожа.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: