Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.Луспеника Д.Д., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Міжгірського району Закарпатської області, Державної казначейської служби України, прокуратури Закарпатської області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області, про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 31 липня 2009 року слідчим прокуратури Міжгірського району Закарпатської області відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками ч. 1 ст. 366 КК України (службове підроблення), та 31 серпня 2009 року його було притягнуто в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд. 31 серпня 2014 року провадження у вказаній кримінальній справі було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Зазначав, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 100 000 грн.

З огляду на зазначене просив позов задовольнити.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 71 862 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Городоцького районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2015 року залишене без змін, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, із висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 3, 16, 1176 ЦК України, ст. ст. 1, 2. 4, 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України", врахувавши роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", на підставі наявних у справі доказів, які оцінені згідно із ст. ст. 10, 60 ЦПК України, здійснивши розрахунок немайнової шкоди, відповідно до засад розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано виходив із того, що незаконними діями органів слідства та прокуратури позивачу завдано моральної шкоди, яка повинна бути стягнута на його користь.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко