ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8712/15-ц
провадження № 2/753/4861/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Сухомлінов С.М.

секретаря - Палій Т.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Всім Туристам», Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» про визнання недійсним положень договору про надання туристичних послуг та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н ОВ И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним п.п.6.2. Договору про надання туристичних послуг укладеного між ним та ТОВ «Всім Туристам», про стягнення солідарно з обох відповідачів 8000 грн. за ненадані послуги та стягнення солідарно з відповідачів 5000 грн. моральної шкоди. Посилався на те, що після укладення договору з ТОВ «Всім Туристам» і оплатою 8000 грн. за подорож до Єгипту, позивач був вимушений за день до відльоту відмовитись від подорожі в зв'язку з погіршенням стану свого здоров'я, але відповідачі в подальшому відмовились повертати сплачені кошти. Стверджував, що умови договору про право відповідача не повертати кошти є несправедливими, а тому п. 6.2. Договору повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

В процесі розгляду справи, представник позивача відмовився від позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав змінені позовні вимоги, а представники відповідачів позов не визнали і стверджували, що позивач своєчасно не повідомила відповідачів про свою відмову від туристичної подорожі, а оспорюваний пункт договору неможна вважати несправедливим, нерозумним та недобросовісним і тому не виникло істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача ОСОБА_2

Вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з договорів (а.с.8-18), позивач уклала 03.02.2015р. з ТОВ «Всім Туристам» договір за умовами якого ОСОБА_2 здійснила оплату туристичної подорожі до Єгипту, яка повинна бути здійснена з 8 лютого 2015р., в розмірі 8000 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.13).

Як пояснила позивачка, вона 07 лютого 2015 року, захворіла та звернулась до лікаря в медичний центр «Велес», де її направили на стаціонарне лікування і за станом здоров'я вона була змушена відмовитись від подорожі, про що по телефону 07 лютого 2015 року повідомила Відповідача-1, що підтвердила свідок ОСОБА_3, яка є директором ТОВ «Всім Туристам».

11 березня 2015 року позивач звернувся до Відповідача-1 з вимогою про повернення 8000 грн., але відповідачем було відмовлено у виплаті з посиланням на умови договору (п.п.6.2.), які передбачають сплату туристом неустойки в розмірі 100% вартості послуг в разі відмови туриста від надання туристичних послуг за 7-1 днів.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно ст. 3 ЦК України, одним із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.3 ст.509 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, а відповідно ч. 2 цієї ж статті умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором (п.п.2,4,5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним (ч. 4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

За таких умов п.п.6.2. Договору про надання туристичних послуг від 03.02.2015 року є несправедливим та суттєво спрямований на дисбаланс договірних правовідносин, що зумовлює обмеження повернення грошових коштів Туристу та свідчить про невідповідність умовам договору Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки п.п. 6.2. Договору визначено несправедливий розмір неустойки (100% вартості туристичних послуг) за дії, які не вчиняв (не утримався від вчинення) турист, то суд приходить до висновку, що зазначені умови є несправедливими, а тому п.п.6.2 Договору слід визнати недійсним.

У разі недійсності договору кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Враховуючи те, що Відповідач-1 отримав від позивача 8000 грн. з яких частину перерахував Відповідачу-2 відповідно договірних зобов'язань між ними (а.с.82-86), то повертати позивачу кошти повинні відповідачі в солідарному порядку.

При цьому, суд не приймає тверджень представника Відповідача-2 в тій частині, що 8000 грн. останній перерахував до Єгипту, оскільки належних доказів цим твердженням представник Відповідача-2 суду не представив.

Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним судові витрати в розмірі 243,60 грн. стягнути з кожного відповідача на користь держави, так як позивач по закону звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати пункт 6.2. Договору про надання туристичних послуг укладеного 03.02.2015 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Всім Туристам» - недійсним.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Всім Туристам» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» - 8 000 (вісім тисяч) грн. солідарно.

Стягнути на користь держави з Товариства з обмеженою відповідальністю «Всім Туристам» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» по 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судових витрат з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ : С.М. СУХОМЛІНОВ