Справа № 559/1728/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в особі головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Федчук А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 30 жовтня 2007 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №RODOGA. Згідно п.7.1. ОСОБА_3 відповідач зобов»язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 30.10.2007 р. по 30.10.2017 р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 10500 доларів США на наступні цілі: споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 на місяць (11,04%) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданного кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданного кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.10 ОСОБА_3 та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного ОСОБА_3. Відповідно до умов ОСОБА_3 погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період з 15 по 20 число кожного місяця, він повинен надати грошові кошти (щомісячні платежі) згідно розділу 7 п.7.1. в сумі 166,79 доларів США для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного ОСОБА_3. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором відсоткова ставка по сплаті за користування кредитом з 30.10.2007 року до 30.10.2017 року, то вона склала 11,04% річних, натомність вже з 20 листопада 2008 року складає і по сьогоднішній день така відсоткова ставка складає 13,08%. Виходячи з вищенаведеного слідує, що було внесено зміни в існуючи кредитні зобов'язання, зокрема щодо фіксованого щомісячного платежу. Згідно рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають, як під час укладання, так і виконання такого договору. З п.3.2 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року (далі - Правила), вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів у розмірі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписано сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. З Кредитного ОСОБА_3 RODOGA000000019 від 30 жовтня 2007 року вбачається, що в ньому не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які п.п. 3.2., 3.4. розділу 3 Правил, визнані обов'язковими. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача, не вказано повної орієнтованої вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово та не зрозуміло для споживача. Детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача відповідач не надав. Отже, в порушення п. 2 ч.І ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач не надав йому, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Відповідно до п. 3.6. Постанови НБУ №168 від 10.07.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Отже, він вважає, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача.

Виходячи з даних обставин на момент укладення Кредитного договору він не міг передбачити, що долар США подорожчає в чотири і більше разів, і в даному випадку змінилися істотні обставини, якими керувався при укладенні Кредитного договору, тобто на момент укладення Кредитного договору пенсія в нього складала до 500 (п'ятсот) доларів США, на даний момент його пенсія складає 115 (сто п'ятнадцять) доларів США. На даний час Кредитний договір носить дискримінаційний характер до нього як позичальника, та є підставою для його скасування, тобто не дотримано вимоги ч. З ст. 509 ЦК України , що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Просить визнати недійсним Кредитний договір № RODOGA укладений 30 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ним.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги із зазначених підстав. Пояснив, що курс долара значно зріс і сума боргу, на даний час, є завищеною і несправедливою. Йому не пояснили всіх умов кредитного договору, не надали інформації щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту. На момент отримання кредиту він отримував дохід, який в доларовому еквіваленті становив 500 доларів США, на даний час його дохід становить 115 доларів США. Тобто, змінилися істотні обставини, якими він керувався під час його укладення. Просить задоволити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю. Пояснив, що позивач у своєму позові вказує, що Банком було внесено зміни в кредитний договір, а саме відбулося підвищення відсоткової ставки від 20.11.2008 року з 11,04% на рік до 13,08 % на рік та вважає, що таким чином були порушені його права оскільки відбулась зміна істотних умов без його згоди. Проте, дана обставина не відповідає дійсності. В 2012 році в ОСОБА_2 виникли проблеми зі сплатою кредиту, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. Він звернувся до Банку з метою вирішити дану проблемну заборгованість в позасудовому порядку. Банк пішов позичальнику на зустріч. Йому було запропоновано здійснити реструктуризацію боргу по кредиту шляхом укладення додаткової угоди до кредитного договору № ROD0GA. Таку додаткову угоду було укладено 31.05.2012 року. Нею і було передбачено збільшення відсоткової ставки з 11.04 % на рік до 12,10 % на рік. Відповідно було погоджено новий графік погашення заборгованості враховуючи погоджену відсоткову ставку та реструктуризований борг. Дана додаткова угода та графік погашення були підписані клієнтом особисто. Банк дотримався зобов'язань взятих на себе відповідно до укладеної додаткової угоди та здійснив дії передбачені даним договором. Позивач протягом певного часу також виконував взяті на себе зобов'язання, однак знову порушив умови договору, наслідком чого стало виникнення простроченої заборгованості від 21.10.2014 року і звернення до суду із позовом. Окрім того, є незрозумілим, з яких підстав ОСОБА_2 вважає, що йому було підвищено відсоткову ставку саме до 13,08 %. В обгрунтування цих обставин позивачем не наводиться жодного належного доказу. Недотримання банком обов'язку щодо надання повної інформації не тягне за собою визнання кредитного договору недійсним, адже законодавець передбачив правові наслідки за таке порушення, а саме штраф у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Порядок стягнення визначається Кабінетом Міністрів України, а суми штрафу зараховуються до державного бюджету. Окрім того, норма ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" була виконана Банком в повному обсязі. Дана обставина підтверджується додатком №1 до кредитного договору № ROD0GA від 30.10.2007 року. В даному документі вказано сукупну вартість споживчого кредиту та проведено розрахунок стосовно сплати відсотків та комісії. Документ підписаний позивачем як позичальником. Вважають позовну заяву необгрунтованою, надуманою та такою, що не грунтується на умовах договору та нормах чинного законодавства і у зв'язку з цим просять відмовити в задоволенні позовних вимог .

Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №RODOGA. Згідно п.7.1. ОСОБА_3 зобов»язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 30.10.2007 р. по 30.10.2017 р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 10500 доларів США на наступні цілі: споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 на місяць (11,04%) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданного кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданного кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.10 ОСОБА_3 та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного ОСОБА_3. Відповідно до умов ОСОБА_3 погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період з 15 по 20 число кожного місяця, він повинен надати грошові кошти (щомісячні платежі) згідно розділу 7 п.7.1. в сумі 166,79 доларів США для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного ОСОБА_3. (а.с.10-13)

31.05.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угоди до кредитного договору № ROD0GA від 30.10.2007 року. Відповідно до п.3 якої пункт 7.1 ОСОБА_3 викладений у такій редакції: ОСОБА_3 зобов»язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 30.10.2007 р. по 30.10.2017 р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 10500 доларів США на наступні цілі: споживчі цілі, а також у розмірі 1275,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3., 2.2.7 даного ОСОБА_3, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,10% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданного кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданного кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.10 ОСОБА_3 та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного ОСОБА_3. Як додаток до додаткової угоди є розрахунок щомісячного платежу. (а.с.24-27)

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладанням споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитування; кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його зобов'язання; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; д) суму, на яку кредит може бути наданий; з) орієнтовану сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговування та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх чистоту та обсяги;) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; к) необхідність здійснення оцінки майна та якщо така оцінка є необхідністю, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію, і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 4 в кредитному договору повинно зазначатися - сума кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту, річна відсоткова ставка за кредитом, інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до ст.ст. 1054,1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист споживачів» до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення оспорюваного договору.

Відповідно до п. 5 ч.І ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеннями, якщо будь-яким чином ( крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Відповідно до ст.236 ЦК України правочин, вказаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що невід'ємною частиною кредитного договору та додаткової угоди є додатки до них, в яких детально розписана загальна вартість кредиту та порядок його погашення.

На думку суду є необґрунтованими позовні вимоги щодо того, що внаслідок укладення кредиту в іноземній валюті такі умови такого договору є несправедливими та створюють істотний дисбаланс, оскільки зростання/коливання курсу іноземної валюти стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

За змістом ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов»язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Як вбачається з матеріалів справи, виходячи із змісту укладеного кредитного договору та додаткової угоди були передбачені розмір процентної ставки, розмір сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту, кількість платежів та їх періодичність, обсяги платежів.

Та обставина, що умови кредитного договору не містять загальної суми щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, не є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Крім того, позивач протягом тривалого часу проводив оплату на виконання кредитних зобов"язань і з даним позовом звернувся лише після звернення банківської установи з позовом про стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відсутність у кредитному договорі загальної суми щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту не вплинуло на свідомий вибір ОСОБА_2 при укладанні кредитного договору, тобто відсутні підстави вважати, що його ввели в оману.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України. Частиною 3 цієї статті визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Додаткова угода укладена в простій письмовій формі та підписана сторонами, що свідчить про їх вільне волевиявлення та погодження всіх істотних умов. Позивач не заперечує, що з його сторони волевиявлення при укладанні кредитного ОСОБА_3 та Додаткової угоди було вільним, він їх підписав і виконував до певного часу. Крім того, ним взагалі не ставиться питання щодо визнання Додаткової угоди, якою були внесені зміни до кредитного ОСОБА_3, недійсною.

Докази щодо підвищення позивачу відсоткової ставки до 13,08 % суду подані також не були.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним із зазначених підстав.

Керуючись ст.ст.3,6,57,60,212,215 ЦПК України, ст.ст.215, 236, 1054, 1055 ЦК України , ст.ст.11,18,19,21 Закону України «Про захист прав споживачів», суд,-

Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, можуть оскаржити протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: