Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4506/15-ц Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 43 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

з участю секретаря

судового засідання Ковальській Я.В.

та відповідачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 серпня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення та встановлення порядку користування житлом,

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. Просив вселити його в квартиру АДРЕСА_1; встановити порядок користування цією квартирою, виділивши йому жилу кімнату площею 11.3 м.кв., позначену на плані літерою"3", а відповідачці - виділити іншу житлову кімнату площею 13.9 м.кв., позначену на плані літерою "2". Допоміжні приміщення залишити в загальному користуванні.В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду від 18.11.2014 року він є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Співвласником цієї ж квартири в 3/4 частинах є відповідач по справі. Після реєстрації права власності, він прийшов до квартири з метою вселення та отримання ключів від вхідних дверей, але відповідачка не відкрила дверей, не бажає спілкуватися з ним, надавати ключі та уникає зустрічі з ним. Вважав, що такими діями відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні квартирою. Усі його спроби вирішити в добровільному порядку з відповідачкою питання про його вселення в квартиру та встановити порядок користування квартирою не дали результату. При цьому він бажає добровільно нести витрати по утриманню належної йому 1/4 частини квартири.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 серпня 2015 року позов задоволено. Вселено ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2.

Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 в м.Коростені: виділено у користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 11,3 кв.м., що на плані технічного паспорта позначена літерою 3; ОСОБА_3- житлову кімнату площею 13,9 кв.м., що на плані технічного паспорту позначена літерою 2. Коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу та балкон - залишено у спільному користуванні усіх співвласників. Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 244 грн. сплаченого позивачем судового збору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.7-8,15).

Власником інших ? частин цієї ж квартири є відповідачка ОСОБА_3(а.с.12-13).

Задовольняючи вимоги позивача про вселення в належне йому на праві спільної часткової власності жиле приміщення, суд обгрунтовано виходив з положень ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Заперечення відповідачки щодо вселення позивача в спірне жиле приміщення та ненадання йому ключів від вхідних дверей свідчить про існування перешкод у володінні позивачем належним йому нерухомим майном.

Тому рішення суду в цій частині вимог узгоджується з положеннями закону і підстав для його скасування немає.

Разом з тим, не можна погодитись з висновками суду в частині вимог про встановлення порядку користування спірною квартирою, зважаючи на наступне.

Квартира, яка є спільною частковою власністю сторін, складається з двох жилих кімнат: площею 13,9 та 11,3 кв.м. Тобто, загальна жила площа становить 25,2 кв.м. Доля позивача в жилій площі, відповідно, становить 6,3 кв.м. (25,2:4).

Згідно з ч.ч.1,3 ст.356 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Із змісту ст.358 ЦК випливає, що надання співвласнику в користування частини майна має грунтуватися на встановленні відповідності між розміром частки співвласника в праві спільної власності та часткою того майна, надання якого в користування вимагає такий співвласник. За домовленістю співвласників може бути допущено відступ від засад відповідності між розміром частки в праві та розміром частки в майні.

Вирішуючи спір в цій частині вимог, суд не врахував, що встановити порядок користування спірною квартирою із дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності неможливо. Виділяючи позивачеві житлову кімнату площею 11,3 кв.м., суд не врахував, що площа кімнати не відповідає належній позивачеві частці у праві спільної часткової власності, а значно перевищує її, чим порушив права іншого співвласника спірної квартири.

За таких обставин рішення суду в цій частині вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК пропорційно до задоволених вимог, викладених в апеляційній скарзі, підлягають відшкодуванню за рахунок позивача понесені відповідачкою судові витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.88,209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України, суд в и р і ш и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 серпня 2015 року в частині вимог про встановлення порядку користування житлом та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житлом.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 134 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: