Справа № 456/671/15 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/783/6442/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар: Куцик І.Б.,

з участю: представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В., представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 27.06.2008 року в розмірі 24614 доларів США 22 центи США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.01.2015 року становить 388220 грн. 60 коп., та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Рішення суду в частині зменшення неустойки оскаржило ПАТ «Приватбанк». В апеляційній скарзі представник стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що законодавством не передбачено звільнення боржника від сплати неустойки в повному обсязі. На думку представника, судом не зазначено в яких міркувань виходив зменшуючи розмір неустойки саме до рівня у 3611,45 дол.США порівняно з розміром за тілом кредиту 11467,92 дол.США. Крім того, посилається на те, що суд вказав лише одну умову для зменшення пені - тяжкий матеріальний стан відповідача, молода багатодітна сім»я, однак це не підтверджено жодними доказами. Стверджує, що суд не мав об»єктивних підстав застосовувати позовну давність до вимог банку щодо стягнення заборгованості, оскільки у справі немає заяви про застосування позовної давності. Просить рішення суду змінити, скасувавши його в частині зменшення суми пені та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В. на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А відтак, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється в межах доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами визнаються обставини щодо укладення кредитно-заставного договору, отримання кредиту, неналежного виконання відповідачем по справі умов договору, та виникнення заборгованості по кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості по кредиту така станом на 20.01.2015 року складає : 11467,92 доларів США - заборгованість по кредиту, 5427,78 доларів США -заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1201,50 доларів США - заборгованість з комісії, пеня - 39697,13 доларів США, штраф (фіксована частина) - 15,85 доларів США, штраф (відсоток від суми заборгованості) - 2889,72 доларів США, а всього - 60699, 90 доларів США. (а.с.5-7)

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо строків платежів відповідно до умов договору, договором передбачено право банку вимоги сплати неустойки при порушенні строків платежів за договором, у зв»язку з чим підставною є вимога кредитора про повернення кредиту, процентів та сплату пені і штрафу.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

За загальним правилом, що випливає із ЦК України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Однак, сторони в п.14.11 кредитно-заставного договору визначили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту та неустойки - 5 років.(а.с.12)

В запереченні на позов представник відповідача просив застосувати позовну давність з покликанням на виконання зобов»язань відповідачем по справі станом на 19.10.2009 року у зв»язку з передачею автомобіля на реалізацію, та спливом позовної давності 19.10.2012 року. (а.с.43)

Разом з тим, сторонами визначено дату повернення кредиту - 26.06.2013 року, позов подано 11.02.2015 року, в запереченні на позов не заявлено про застосування позовної давності з посиланням на зазначені обставини.

А відтак, оскільки законом не встановлено винятків щодо застосування спеціальної позовної давності, відповідачем заява про застосування позовної давності не подавалась, розрахунок пені за порушення сплати суми кредиту відповідає положенням ст.ст.258, 266, 267 ЦК України.

Разом з тим, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір неустойки - 42602,70 доларів США значно більший від розміру боргового зобов'язання - 18097,20 суд обгрунтовано застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, яка підлягала застосуванню, однак в порушення засад цивільного законодавства, визначених п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, безпідставно зменшив розмір неустойки з 42602,70 доларів США до 3611,45 доларів США, тобто більше як в десять разів, чим порушив засади справедливості, добросовісності та розумності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що розмір неустойки слід визначити в сумі 13905,57 доларів США, що відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності, в з»язку з чим рішення суду змінити в частині визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню, та визначити таку 32002,77 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20 січня 2015 року становить 504 683 грн. 68 коп., а в решті рішення залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської областівід 13 липня 2015 року в частині визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню, змінити та визначити таку 32002 (тридцять дві тисячі два) долара США 77 (сімдесят сім) центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 20 січня 2015 року становить 504 683 (п»ятсот чотири тисячі шістсот вісімдесят три) грн. 68 (шістдесят вісім) коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.