Номер провадження 2/754/6317/15
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2015 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за його позовною заявою до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору іпотеки недійсним в частині, -

В С Т А Н О В И В:

26.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача ПАТ «Дельта Банк», просив визнати несправедливою та недійсною ч. 3 п. 12.3.1 Іпотечного договору №2634/0508/45-005-Z-1 від 08.05.2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ним, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Б.Л.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій він просить в порядку забезпечення його позовних вимог накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що є предметом іпотечного договору.

Мотивує вимоги заяви тим, що відповідачем було надіслано йому лист - вимогу від 27.08.2015 року в якому зазначається про можливість позасудового задоволення вимог іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на майно, що зазначене в іпотечному договорі.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1/ причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов; 2/ вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; 3/ інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відсутність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

З урахуванням всього вище викладеного, вивчивши матеріали заяви поданої позивачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки як вбачається з листа - вимоги ПАТ «Дельта Банк» вона датована ще 27.08.2015 року. В зазначеній вимозі зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги позивачем ОСОБА_1 ПАТ «Дельта Банк» розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно. Позивачем не надано суду доказів того, що відповідачем розпочато процедуру звернення стягнення на спірну квартиру, а також доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за його позовною заявою до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору іпотеки недійсним в частині, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя