Справа № 450/3501/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/6335/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоПросто» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 березня 2015 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення коштів сплачених за договором, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ „Авто Просто") про стягнення з відповідача на його користь 16 939,98 грн. в рахунок відшкодування сплачених за Договором про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі від 31.05.2013 р. №702925.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначив, що 31 травня 2013 року між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено договір № 702925 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару - автомобіля марки ZAZ Sens за ціною 57 900 грн. у групі. Згідно з умовами договору відповідач зобов'язувався надати йому послуги з адміністрування фінансових активів з метою придбання товару в групах на підставі створеної відповідачем програми «Авто Так» за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи.

На виконання умов договору, позивачем на рахунок ТзОВ „Авто Просто", сплачено щомісячні внески на загальну суму 25 981,74 грн. Незважаючи на це, позивач автомобіль не отримав, та у жовтні 2014 року звернувся до відповідача із заявою, про розірвання даного договору і повернення йому сплачених ним коштів, яку ТзОВ „Авто Просто" отримало 20.10.2014 року. Проте, жодної відповіді та грошей не отримав. Вважає, що стягненню підлягає сума періодичних платежів, яку ТзОВ „Авто Просто" зобов'язаний повернути позивачу при розірванні договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі №702925 від 31.05.2013 р., яка становить 16 939,98 грн.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області позов задоволено повністю. Стягнуто з ТзОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_2 16 939, 98 грн. в рахунок відшкодування коштів сплачених за договором про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі від 31.05.2013р. №702925. Вирішено питання судових витрат.

З рішенням не погодився відповідач ТзОВ «Авто Просто». Вважає, що таке постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не повно встановлено обставини, що мають значення для справи, а висновки не відповідають обставинам справи, оскільки не вказано, якими доказами суд керувався, що призвело до винесення невмотивованого рішення.

Апелянт, з посиланням на п.п.12.1.2 п.12.1 ст.12 Договору №702925 стверджує, що строк повернення коштів фактично не настав, часу подання ОСОБА_2 заяви про розірвання цього договору 17 жовтня 2014 року не пройшло два роки, тому вимога про стягнення з відповідача періодичних платежів є передчасною, тому що строк виконання зобов'язання щодо повернення коштів ще не настав.

Також відповідач вказує, що наведений позивачем розрахунок щодо стягнення 16939, 98 грн не можна приймати до уваги, оскільки він не відповідає умовам укладеного між сторонами договору, згідно якого сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2-х періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Тому, неможливо розрахувати суму, яка підлягає поверненню заздалегідь, оскільки невідомо, якою буде його ціна.

Апелянт просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 березня 2015 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 68-72).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону та є обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31 травня 2013р. між ОСОБА_2 та ТзОВ «АвтоПросто» укладено шляхом підписання договір № 702925 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі з додатками до договору № 1 та № 2 (а.с. 4-9).

Згідно додатку № 1 до договору ОСОБА_2 отримав право на придбання автомобіля марки ZAZ моделі Sens вартістю 57 900,00 грн. (а.с. 10).

На виконання умов договору позивач сплатив вступний внесок та щомісячний платіж, а загалом на виконання умов договору сплатив 25 981,74 грн. (а.с. 11,12).

Відповідно до частини п'ятої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, -і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено пункт 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

У відповідності до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно положень п.12.1. статті 12 цього договору, учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Договір за власним бажанням, про що має повідомити «АвтоПросто» у письмовій формі. «АвтоПросто» розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором, з урахуванням положень, викладених в цій статті.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання даного договору та повернення сплачених ним за умовами договору коштів. Цю заяву ТзОВ „Авто Просто" отримало 20.10.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Належних доказів того, що ТзОВ „Авто Просто" надав ОСОБА_2 письмову відповідь, відповідачем не надано.

Очевидним є те, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що у зв'язку з розірванням ОСОБА_2 договору № 702925 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, у ТзОВ „Авто Просто" виник обов'язок повернення позивачу періодичних платежів, сплачених за цим договором.

Відповідно до пп. 12.1.1. п.12.1 ст.12 договору, сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі двох періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення.

Як вбачається з додатку № 1 до договору № 702925 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля, поточна ціна автомобіля марки ZAZ моделі Sens становить 57 900,00 грн.

Згідно п.2.2. договору № 702925 про зміну поточної ціни товару (автомобіля) ТзОВ „Авто Просто" письмово повідомляє учасників групи.

Однак, к вбачається з матеріалів справи, такого повідомлення позивач ОСОБА_2 від ТзОВ „Авто Просто" не отримував, як і відсутні дані про те, що поточна ціна автомобіля змінювалась постачальником.

Таким чином, при здійсненні розрахунку суми періодичних платежів, які відповідач зобов'язаний повернути при розірванні договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі №702925 від 31.05.2013 р., позивач обґрунтовано виходив з останньої відомої поточної ціни автомобіля в розмірі 57 900,00 грн., а визначення розміру таких платежів (16 939,98 грн.) здійснено у відповідності до положення пп. 12.1.1. п.12.1 ст.12 договору та відповідачем не спростовано.

У відповідності до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи із умов договору № 702925 щодо терміну повернення коштів (періодичних платежів) у зв'язку з розірванням договору, його положення не містять чітких визначень такого строку, а лише вказують на те, що максимальний строк повернення цих коштів не повинен перевищувати 2-х років (п.12.1.2. ст.12Договору № 702925).

З огляду на встановлені судом обставини справи, та виходячи із положень норм матеріального права, що регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку на наявність фактичних і правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.