ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Савченко В.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільхлібпром» про стягнення пені та відсотків за порушення строків виконання мирової угоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 13 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 26 березня 2013 року на стадії виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з державного підприємства торгової фірми «Тернопільторгхліб» відкритого акціонерного товариства «Тернопільхліб» (далі - ДП ТФ «Тернопільторгхліб» ВАТ «Тернопільхліб») на користь ОСОБА_3 коштів за договором позики у розмірі 207 910 грн 43 коп. та понесених судових витрат у розмірі 2 699 грн 10 коп., укладено мирову угоду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2013 року визнано мирову угоду від 26 березня 2013 року укладену між ОСОБА_3, ДП ТФ «Тернопільторгхліб» ВАТ «Тернопільхліб» та товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільхлібпром» (далі - ТОВ «Тернопільхлібпром»).

Пунктом 2.4 мирової угоди передбачено, що у випадку порушення ДП ТФ «Тернопільторгхліб» ВАТ «Тернопільхліб» строків виконання мирової угоди, ТОВ «Тернопільхлібпром» зобов'язано сплати на користь ОСОБА_3 пеню у розмірі 2 % від суми простроченого платежу.

Оскільки ДП ТФ «Тернопільторгхліб» ВАТ «Тернопільхліб» належним чином не виконує умови мирової угоди, ОСОБА_3 просив, з урахування уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача пеню у розмірі 90 736 грн 90 коп. та 3 % річних у розмірі 372 грн 89 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2014 року позов задоволено, стягнуто із ТОВ «Тернопільхлібпром» на користь ОСОБА_3 пеню у розмірі 90 736 грн, 3 % річних за порушення строків виконання мирової угоди у розмірі 372 грн 59 коп. та судовий збір у розмірі 914 грн 10 коп.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 13 січня 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ДП ТФ «Тернопільторгхліб» ВАТ «Тернопільхліб» умови мирової угоди, визнаної судом, належним чином не виконувались, тому у відповідності до п. 2.4 мирової угоди на користь ОСОБА_3 з ТОВ «Тернопільхлібпром» підлягає стягненню пеня у розмірі 2 % від суми простроченого платежу та 3 % річних.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд посилався на те, що ТОВ «Тернопільхлібпром» не є належним відповідачем у справі про стягнення пені та відсотків за порушення строків виконання мирової угоди, оскільки згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода може стосуватись лише прав та обов'язків сторін і предмета позову, однак відповідач не брав участь у справі про стягнення з ДП ТФ «Тернопільторгхліб» ВАТ «Тернопільхліб» на користь ОСОБА_3 коштів за договором позики та не був стороною виконавчого провадження.

Проте погодитись із висновками апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що 26 березня 2013 року між ОСОБА_3, ДП ТФ «Тернопільторгхліб» ВАТ «Тернопільхліб» та ТОВ «Тернопільхлібпром» укладено мирову угоду про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-6019/2010 виданого на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2010 року, яким стягнуто з ДП ТФ «Тернопільторгхліб» ВАТ «Тернопільхліб» на користь ОСОБА_3 кошти за договором позики у розмірі 207 910 грн 43 коп. та судові витрати у розмірі 2 699 грн 10 коп.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2013 року мирова угода від 26 березня 2013 року визнана судом.

Пунктом 2.4 мирової угоди встановлено, що у випадку порушення строків оплати, більше ніж на 2 (два) календарних дня, встановлених п. 2.1 цієї мирової угоди, ТОВ «Тернопільхлібпром» сплачує стягувану пеню у розмірі 2 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Пунктами 12, 13 мирової угоди встановлено, що сторони цієї мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та її сутність, всі викладені умови угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам, наслідки затвердження мирової угоди сторонам відомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1947/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> мирова угода укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета позову.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки не тільки процесуальні, але й матеріальні. До мирової угоди застосовуються основні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Згідно п. 2 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд у порушення вимог ст. 303, 316 ЦПК України на вказані положення закону та обставини справи уваги не звернув, не з'ясував які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню, залишив поза увагою те, що мирова угода укладена між сторонами на стадії виконавчого провадження, ухвала суду про визнання мирової угоди ніким із учасників мирової угоди не оспорена, дійшов передчасного висновку про те, що ТОВ «Тернопільхлібпром» не є належним відповідачем.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 13 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді:В.П. Гончар Т.П. Дербенцева В.О. Савченко А.В. Маляренко