РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14920/15-ц

пр. № 2/759/6294/15

17 листопада 2015 року року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Величко Т.О.,

при секретарі Самайді А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у вересні 2015 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2004 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після переїзду в квартиру батьків відповідачки у 2008 р. шлюбні відносини між сторонами поступово погіршилися. Позивач вказує, що відповідач проміняла інтереси сім'ї на задоволення амбіцій своїх батьків, підтримуючи їх втручання в сімейні відносини. На момент подачі позову між сторонами відсутнє порозуміння. Позивач вказує, що родичами відповідача погіршувалися права позивача передбачені СК України.

Позивач вказує, що вищезазначені обставини призвели до фактичного припинення шлюбних відносин, понад рік сторони проживають окремо. Подружжя не підтримує нормальну атмосферу в сім'ї та сімейні відносини, що ґрунтуються на почуттях взаємної любові, розуміння, взаємодопомоги. Спільне господарство не ведеться. Відповідач ігнорує пропозиції позивача щодо допомоги у вихованні дітей, а саме: відвідування лікарів, басейну тощо, не задовольняє прохання особистого спілкування з дітьми. Матеріальну допомогу у вигляді аліментів позивач сплачує.

Позивач вважає, що шлюб між сторонами є формальним, подальше збереження шлюбних відносин не бажає.

Представник позивача у судове засідання зявилася, зазначила, що позивач позов підтримує, просить розірвати шлюб, про надання строку на примирення заперечує, вважає неможливим збереження шлюбних стосунків.

Відповідач подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій вказувала підстави розірвання шлюбу. Суд керуючись ст. 123 ЦПК України відмовив у прийнятті зустрічного позову та за клопотанням відповідча за вважає обставини викладені у зустрічному позові поясненнями відповідача по справі, щодо причин розірвання шлюбу.

Відповідач вважає, що позивач по справі неправдиво виклав низку обставин сімейного життя сторін. Відповідач заперечує, що відносини погіршилися з 2008 р., оскільки в 2011 р. відповідач народила за взаємною згодою другу спільну дитину. Всі роки спільного життя відповідач сумлінно виконувала свої обов'язки дружини та матері, при цьому займаючись професійною діяльністю.

На думку відповідача причинами істотного погіршення сімейних відносин став нерівномірний розподіл сімейних обов'язків, зокрема тих, що стосуються виховання дітей та догляду за ними. Відповідач зазначає, що обов'язки по вихованню дітей покладалися на неї та її батьків під час відсутнсоті позивача. Крім того причиною погіршення відносин є на думку відповідача застосування позивачем методів виховання старшого сина, які принижують його гідність. Відповідач вказує, що влітку 2014 р. позивач потайки придбав квартиру на спільні кошти з сімейного бюджету, ігноруючи вимоги ст.. 63, 65 СК України щодо розпорядження спільними коштами подружжя.

Відповідач вказує на ухилення позивача від виховання дітей, догляду за ними починаючи з вересня 2014 р., небажання примирення. Зазначає, що з 19 вересня 2014 р. сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. З цього періоду вихованням дітей, їхнім навчанням, розвитком, створенням необхідних побутових умов займається відповідач за підтримки своїх батьків. Позивач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків - не відвідує батьківські збори, не цікавиться станом дітей чим порушує ст.. 150 СК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з викладених підстав.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З доказів поданих до матеріалів справи суд встановив, що з 19 вересня 2014 року сторони не ведуть спільно господарство проживають окремота припинили шлюбно-сіменй відносини.

Суд, враховуючи підстави для розірвання шлюбу як позивача так і відповідача, встановив, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню.

На підставі статтей 105, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 209, 212-215,218,294 Цивільного процесуального кодексу України суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 червня 2004 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис №1050 - розірвати.

Після набрання рішенням законної сили, надіслати рішення суду до Відділу РАЦС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Святошинського районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.О. Величко