Справа №461/7135/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі Думичі Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові позов Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до Галицького районного суду м. Львова з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.04.2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 74593,60 грн. на купівлю транспортного засобу. 17.05.2013 року між сторонами на виконання зобовязання за кредитним договором укладений договір застави, предметом якого визначений транспортний засіб Богдан 211140, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором визначений до 26.04.2018 року. Станом на 08.06.2015 року відповідач не виконує зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 90682,60 грн.

Крім того, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором солідарно в межах суми 50 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 50,00 грн.

Позивач свого представника до суду не направив. В письмовій заяві просив справу слухати без представника ПАТ «Ідея-Банк».

Відповідачі, повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилися.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Нормами статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 541 вищевказаного Кодексу солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Приписами статті 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

За договором поруки (стаття 553 ЦК України) поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно статті 554 ЦК України правовими наслідками порушення зобов'язання, забезпеченого порукою є наступні. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

При цьому, нормами статті 548 ЦК України чітко встановлено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.04.2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 74593,60 грн. на купівлю транспортного засобу (а.с.11-12). Параграфом 4 договору передбачено, що сторони встановили забезпечення кредиту саме у вигляді застави транспортного засобу.

17.05.2013 року між сторонами на виконання зобовязання за кредитним договором укладений договір застави, предметом якого визначений транспортний засіб Богдан 211140, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.15).

Оскільки в кредитному договорі відсутні посилання щодо забезпечення виконання грошового зобовязання порукою, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Судом не приймаються посилання позивача на умови договору поруки від 12.01.2015 року (а.с.47), укладеному між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, як з підстав зазначених вище, так і з огляду на те, що вказаний договір поруки був укладений через 02 роки після підписання та вже на стадії виконання кредитного договору, що суперечить інституту забезпечення виконання зобовязань, передбаченому цивільним законодавством і який має особливу правову природу. В силу ж закону у кредитних правовідносинах порука не виникає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з відмовою у задоволення позову, судові витрати необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 212, 215-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Д.Фролова