Справа № 301/341/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" березня 2015 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивовано тим, що квартира АДРЕСА_1, належить позивачці та її чоловіку ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.05.2012 року, виданого на підставі рішення виконкому Іршавської міськради від 25.04.2012 року, договору дарування від 22.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №2515, та договору дарування від 27.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №2873.
Відповідачі зареєстровані в квартирі, однак за вказаною адресою не проживають з травня 2005 року, оскільки добровільно виїхали на постійне проживання в Російську Федерацію, і лише у вересні 2012 року приїздили на декілька днів для укладення договору дарування належних їм часток у праві власності на квартиру. Участі в утриманні нерухомого майна та оплаті комунальних послуг вони не приймають. Просила суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою, оскільки реєстрація відповідачів за вказаною адресою, перешкоджає позивачці як власнику майна розпоряджатися ним.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу по суті у її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи ( а.с.31, 39).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду справи були належним чином повідомлені за місцем реєстрації відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали (а.с. 15, 16, 24, 25).
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив ( а.с.37).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази сторони на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.
Ст. 41 Конституції України, ст.ст.316, 317 ЦК України, передбачають здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №338440 від 03.05.2012 року квартира АДРЕСА_1, Закарпатської області, на підставі рішення виконкому Іршавської міськради №112 від 25.04.2012 року була передана сторонам і належала їм на праві приватної спільної сумісної власності. Дана обставина підтверджується копією вказаного свідоцтва та витягом КП «Іршавське БТІ» від 13.08.2012 року (а.с. 8,9).
22 жовтня 2012 року між сторонами укладено договір про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності по 1/3 за кожним. Дана обставина підтверджується відміткою нотаріуса на свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії САЕ №338440 від 03.05.2012 року.
22 жовтня 2012 року між сторонами укладено договір дарування, згідно якого відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подарували ОСОБА_1 по 1/3 частині належних їм на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1. Вказаний договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №2515 (а.с. 5-6).
Згідно договору дарування від 27.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №2873, ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_4 3/6 частини належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 27-28).
Отже, квартира АДРЕСА_1, належить позивачці та третій особі на праві спільної часткової власності.
Згідно довідок Іршавського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області №19/461 та №19/461 від 13.02.2015 року (а.с. 15, 16), відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. Вказаній квартирі присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Іршавської міської ради №02-25/166 від 17.02.2015 року (а.с. 17).
Позивачка ОСОБА_1 є новим власником будинку, у справі немає доказів наявності у відповідачів угоди з новими власниками щодо користування будинком.
Передбачаючи право власника житлового будинку на відчуження цього об'єкта, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом. Тобто, із припиненням права власності особи на будинок припиняється похідне право на користування цим будинком.
Згідно абзацу 2 п.34 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 ч.1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Відтак, за умови зміни власника майна, що має місце, підстав для застосування норм ст.ст. 395, 396, 397, ст. 401, ст. 402 ч. 1 ЦК України щодо захисту речового права на користування чужим майном в силу закону, який би давав відповідачам право користування жилим приміщенням та покладав на нового власника відповідні обов'язки, немає.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік.
З позовної заяви вбачається, що відповідачі - батьки позивачки - у вказаній квартирі не проживають з травня 2005 року у зв'язку з добровільним виїздом на постійне проживання до Російської Федерації і лише у вересні 2012 року вони приїздили на декілька днів для укладення договору дарування. Дана обставина підтверджується актом обстеження факту проживання від 03.02.2015 року №13, згідно якого ОСОБА_2, 1963 року народження, та ОСОБА_3, 1960 року народження, з травня 2005 року не проживають за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з виїздом за межі України (а.с. 10).
Враховуючи наведене суд вважає, що вимога ОСОБА_1 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставною та такою, що підлягає задоволенню.
Суд також вважає, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та п. 35 Постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», стягнути з відповідачів на користь позивачки по 121,80 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, що був сплачений позивачкою при зверненні до суду (а.с. 2).
Керуючись ст.41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.ст.11, 15, 57-60, 88 ч.1, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 212-215, 218, 224-225, 292, 294 ЦПК України,
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 121 (сто двадцять один) грн. 80 коп. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Головуюча : М. О. Пітерських