АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2572/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Гончаренко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

з участю: адвоката Поліщука В.І., відповідача ОСОБА_7,

представника ДП «Центр ДЗК» Касян Т.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, треті особи: Звенигородська міська рада, Звенигородський районний відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», Відділ Держземагенства у Звенигородському районі про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

22 жовтня 2014 року ОСОБА_9 звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.12.2012 року вона придбала житловий будинок по АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці розміром 0,0597 га. Поряд із даною ділянкою розташована земельна ділянка площею 0,05 га, яка прилягає до котельні гуртожитку № 2 по АДРЕСА_2.

Бажаючи використовувати вказану земельну ділянку у грудні 2012 року вона звернулася з заявою до міського голови про надання земельної ділянки в оренду на 40 років і її заява була частково задоволена.

Рішенням Звенигородської районної ради №14-11 від 27.12.2012 року було погоджено межі земельної ділянки, а рішенням Звенигородської міської ради № 28-14/VІ від 23.01.2014 року їй було надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою, щодо оформлення права користування на земельну ділянку площею 500 кв.м. на умовах оренди терміном на 5 років для городництва, за адресою: АДРЕСА_2, яка прилягає до садиби ОСОБА_9

При зверненні до Держземагенства їй стало відомо, що рішенням Звенигородської міської ради № 46-1/V від 21.10.2009 року припинено право користування і передано в приватну власність земельну ділянку ОСОБА_7 та наданий дозвіл на виготовлення документації зі складанням державного акту на земельну ділянку площею 524,16 кв.м. для будівництва, обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2.

Рішенням Звенигородської міської ради № 49-2/5 від 27.01.2010 року затверджена технічна документація на земельну ділянку площею 1000 кв.м., в тому числі на земельну ділянку площею 524,16 кв.м. для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 475,84 кв.м., яка не відноситься до земель житлової забудови і цільове призначення цієї земельної ділянки не було змінено.

Крім того, позивач посилається на відсутність погодження меж вказаної земельної ділянки із Звенигородською районною радою, яка є власником котельні, розташованої на цій земельній ділянці.

Тому просить суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 28.01.2010 року, який посвідчує право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку розміром 0,1 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 та скасувати державну реєстрацію прав на земельну ділянку згідно даного акту шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_9 - ОСОБА_10, вважаючи, що дане рішення не відповідає фактичним обставинам справи та ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_9 задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 28.01.2010 року та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку надану згідно вказаного акту відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.12.2012 року ОСОБА_9 придбала житловий будинок АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці розміром 0,0597 га.(а.с. 6-7).

Рішенням Звенигородської районної ради № 14-11 від 27.12.2012 року було погоджено межі земельної ділянки, яка знаходиться в адміністративних межах Звенигородської міської ради та межує із земельною ділянкою, на якій розташовано котельню гуртожитку № 2 за адресою АДРЕСА_2.(а.с. 10).

Рішенням Звенигородської міської ради № 28-14/VІ від 23.01.2013 року позивачці було надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою, щодо оформлення права користування на земельну ділянку площею 500 кв.м. на умовах оренди терміном на 5 років для городництва за адресою: АДРЕСА_2, яка прилягає до садиби по АДРЕСА_1 (враховуючи згоду власника нежитлової будівлі - Звенигородської районної ради) (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельну ділянку із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування.

Стаття 118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, подають заяву до відповідної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Після розробки проекту відведення земельної ділянки організацією, яка має відповідний дозвіл на виконання цих видів робіт, та погодження його з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини, проект відведення земельної ділянки подається на розгляд міської ради, яка розглядає його та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує це право, та його державної реєстрації (ст. 125 ЗК України). Таким документом на підставі ч. 1 ст. 126 ЗК України є державний акт на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Звенигородської міської ради № 46-1/V від 21.10.2009 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації зі складання державного акту на право власності в спільну сумісну на земельну ділянку площею 524,16 кв.м. для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Рішенням Звенигородської міської ради № 49-2/5 від 27.01.2010 року затверджена технічна документація на земельну ділянку площею 1000 кв.м., для будівництва, обслуговування житлового будинку та по господарських будівель за адресою АДРЕСА_2 та передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_7(а.с. 9).

На підставі вказаного рішення виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 28.01.2010 р, який посвідчує право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку розміром 0,1 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 93 (а.с. 12).

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень абзацу першого пункту 12 Розділу X «Перехідних положень" Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Отже, державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, що узгоджується зі ст.ст. 118, 122 Земельного Кодексу України, відповідно до вимог яких передача у власність земельної ділянки відбувалася на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення Звенигородської міської ради №49-2/5 від 27.01.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки», на підставі якого видано державний акт відповідачу, є дійсним, ніким не скасованим, на його незаконність позивач не посилається та вимога про його скасування не заявляється, то відповідно державний акт також не може бути визнаний недійсним.

Щодо вимоги позивача про невідповідність оспорюваного державного акту вимогам закону, а саме не узгодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погодилася і колегія суддів, що відповідно до Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди», затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 4 травня 1999 року № 43, при складанні та видачі державного акту на право приватної власності на землю на ім`я відповідача погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами діючим на той час законодавством не передбачалося.

Крім того, рішенням Звенигородської міської ради № 28-14/VI від 23.01.2013 року ОСОБА_9 було надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо оформлення права користування на земельну ділянку площею 500 кв.м. на умовах оренди терміном на 5 років для городництва, яка прилягає до садиби по АДРЕСА_1, а рішенням Звенигородської міської ради № 31-25/VI від 24.04.2013 року вказане рішення скасоване.

Є правильним висновок суду і про те, що в цьому випадку відсутнє порушення прав чи інтересів позивачки зі сторони відповідача, оскільки вона не є власником чи користувачем спірної земельної ділянки на законних підставах.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона у справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є обґрунтованими, були предметом розгляду в суді першої інстанції та не мають в собі підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, за наявності яких можливе скасування судового рішення.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 - ОСОБА_10 відхилити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, треті особи Звенигородська міська рада, Звенигородський районний відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», Відділ Держземагенства у Звенигородському районі, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :