У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Форум» (далі-ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 18 грудня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування в сумі 350 000 доларів США строком по 18 грудня 2017 року зі сплатою 13% річних за його користування. Додатковою угодою від 04 грудня 2008 року до зазначеного кредитного договору, сторони домовилися про те, що банк надає позичальнику транш у сумі 5 000 доларів США зі сплатою 16% річних за користування кредитними коштами. За умовами додаткової угоди банк відкрив позичальнику ОСОБА_4 відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 350 000 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами, ліміт кредитування зменшується згідно з графіком, встановлено порядок сплати процентів. 06 серпня 2013 року сторонами було погоджено провести реструктуризацію кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором, повернути частину основної кредитної заборгованості в сумі 28 080 доларів США 92 центи, що підлягала сплаті з грудня 2012 року по липень 2013 року з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок строкової заборгованості за кредитом. Банк також надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 219 317 доларів США. Між сторонами договору була домовленість, що позичальник здійснює повернення основної суми заборгованості по кредиту частинами протягом кожного місяця, починаючи з вересня 2013 року в сумі не меншою ніж зазначена в Додатку №3 до кредитного договору, що є невід'ємною його частиною. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі. ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором № 0528/07/01-CL від 18 грудня 2007 року не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 3 808 906 грн 69 коп.

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк «Форум», з урахуванням його уточнень, просив визнати недійсними, на підставі ст.ст. 203, 548 ЦК України, статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитний договір № 0528/07/01-CL від 18 грудня 2007 року та іпотечний договір, укладений 18 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк «Форум». Зазначив, що зазначений договір є договором споживчого кредиту. У кредитному договорі відсутня інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, кредитний договір не містить графіку платежів, а його положення несправедливими та суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Мало місце недобросовісне виконання банком своїх обов'язків за договором кредиту та несправедливе виконання договору відносно споживача. Іпотечний договір в силу ст.548 ЦК України є недійсним.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «Банк «Форум» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Форум» заборгованість за кредитним договором № 0528/07/01-CL від 18 грудня 2007 року в сумі 3 808 906 грн 69 коп., що складається із простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 11 307, 43 долари США, що еквівалентно 170 810, 52 грн; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 205 517,92 долари США, що еквівалентно 3 104 562, 54 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 23 436, 51 доларів США, що еквівалентно 354 032, 93 грн, поточної заборгованості - 2 427, 24 долари США, що еквівалентно 36 665,99 грн, суми пені з розрахунку 0,2 % в день прострочення кредитором та процентами у розмірі 142 834, 71 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити, а у задоволенні позову ПАТ «Банк «Форум» відмовити. Скаржник вважає, що для визнання кредитного договору та іпотечного договору застосовується положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, постанова пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року та судову практику.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 18 грудня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування в сумі 350 000 доларів США строком по 18 грудня 2017 року зі сплатою 13% річних за його користування. Додатковою угодою від 04 грудня 2008 року до зазначеного кредитного договору, сторони домовилися про те, що банк надає позичальнику транш у сумі 5 000 доларів США зі сплатою 16% річних за користування кредитними коштами. За умовами додаткової угоди банк відкрив позичальнику ОСОБА_4 відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 350 000 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитними коштами, ліміт кредитування зменшується згідно з графіком, встановлено порядок сплати процентів. 06 серпня 2013 року сторонами було погоджено провести реструктуризацію кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором, повернути частину основної кредитної заборгованості в сумі 28 080 доларів США 92 центи, що підлягала сплаті з грудня 2012 року по липень 2013 року з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок строкової заборгованості за кредитом. Банк також надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 219 317 доларів США. Між сторонами договору була домовленість, що позичальник здійснює повернення основної суми заборгованості по кредиту частинами протягом кожного місяця, починаючи з вересня 2013 року в сумі не меншою ніж зазначена в Додатку №3 до кредитного договору, що є невід'ємною його частиною.

З метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором № 0528/07/01-CL від 18 грудня 2007 року між сторонами 18 грудня 2007 року був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого, зокрема п.1.1, договір забезпечує виконання іпотекодавцем зобов'язань, що випливають з укладеного з іпотеко держателем кредитного договору від № 0528/07/01-CL від 18 грудня 2007 року та додаткових угод до нього, іпотекодавець зобов'язаний повернути іпотеко держателю кредитні кошти в розмірі 3 500 000,00 доларів США, ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком, з кінцевим терміном повернення 18 грудня 2017 року, щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця наступного за місцем користування кредитними коштами, сплачувати нараховані проценти за його використання з розрахунку 13 процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених кредитним договором і цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги.

04 грудня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_4 була укладена Додаткова уголос до кредитного договору № 0528/07/01-CL від 18 грудня 2007 року, відповідно до п. 1 п.п.1 Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 350 000 доларів США. Пунктом 1.3 Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13% річних. Відповідно до п. 3 Додаткової угоди змінено п.2.3 кредитного договору ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з Графіком (Додаток №2 до кредитного договору).

Банк у повному обсязі виконав свої зобов'язання та надав ОСОБА_4 кредитні кошти, що підтверджено заявами на видачу готівки № 311800 від 18 грудня 2007 року; №312701 від 19 грудня 2007 року; № 315997 від 21 грудня 2007 року; № 31 382 від 22 січня 2008 року; № 20228 від 29 січня 2008 року; № 73834 від 19 березня 2008 року; № 195712 від 02 липня 2008 року; № 210274 від 21 липня 2008 року; № 2412216 від 19 серпня 2008 року.

Задовольняючи позовні вимоги Банку суд першої інстанції виходив з того, що Банк у повному обсязі виконав свої зобов'язання та надав ОСОБА_4 кошти, що підтверджено заяви на видачу готівки (а.с.24-32 т.1). 03 квітня 2014 року Банк надіслав ОСОБА_4 вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка була отримана останнім 15 квітня 2014 року (а.с. 33 т.1). Заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № 0528/07/01-CL від 18 грудня 2007 року становить 3 808 906 грн 96 коп, що складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 11 307, 43 долари США, що еквівалентно 170 810, 52 грн; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в сумі 205 517,92 долари США, що еквівалентно 3 104 562, 54 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 23 436, 51 доларів США, що еквівалентно 354 032, 93 грн, поточної заборгованості - 2 427, 24 долари США, що еквівалентно 36 665,99 грн, суми пені з розрахунку 0,2 % в день прострочення кредитором та процентами у розмірі 142 834, 71 грн (а.с.218-291 т.1).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог.

З висновками суду першої інстанції погодився й апеляційний суд, залишивши без змін оскаржувані судові рішення.

Заперечуючи проти суми заборгованості за кредитним договором ОСОБА_4 не заявляв клопотання про призначення експертизи, щодо визначення суми заборгованості, він сам зробив розрахунок, який надав суду.

Підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, саме в момент вчинення правочину; кредитний договір, на відміну від договору позики, є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору. Передача грошей відбувається на стадій виконання кредитного договору, відтак посилання позичальника на неотримання грошей не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

Законодавець пов'язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір, спір щодо якого вирішено у справі, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

Висновки судів попередніх інстанцій є такими, що відповідають встановленим обставинам у справі, підтверджено матеріалами справи та ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Касаційна скарга ОСОБА_4 фактично зводиться з незгодою суми заборгованості за кредитним договором. Підстави визнання недійсності кредитного договору та іпотечного договору, скаржник не зазначає.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року, відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Коротун В.М., Маляренко А.В., Попович О.В.