Справа № 686/8129/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Ленчицькій А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання їх такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, посилаючись на те, що він є власником АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується технічним паспортом.

У даній квартирі зареєстровано 4 осіб, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

На даний час відповідачі зареєстровані за вищевказаною адресою, проте фактично у зазначеній квартирі не проживають та не зявляються.

З ОСОБА_2 позивач розлучився, остання вже більше року проживає та працює у США, м. Вашингтон. ОСОБА_3 отримала громадянство США і проживає та працює в США м. Вашингтон.

ОСОБА_4 співробітник СБУ, працює та проживає у м. Києві за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач посилається на те, що відповідачі, які не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, втратили право на користування квартирою внаслідок їх відсутності без поважних причин понад один рік.

Враховуючи те, що за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але плата за них нараховується, чим обєктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися до суду.

Позивач просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №60 в буд. 32 по вул. Тернопільській у м. Хмельницькому та зняти їх з реєстрації обліку в означеній квартирі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20.08.2015 р. позовну заяву ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням було залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №60 в буд. 32 по вул. Тернопільській у м. Хмельницькому та зняти їх з реєстрації обліку в означеній квартирі, пояснивши, що відповідачі не проживають за означеною адресою у звязку з тим, що вони переїхали на інше постійне місце проживання.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, але про причини своєї неявки не повідомили

Заслухавши думку позивача, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.16 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 155 ЖК Української РСР встановлено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучені, власника не може бути позбавлено права користуватися жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру.

У даній квартирі зареєстровано 3 особи, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, підтверджується довідкою № ЖЕКу №3 від 28.05.2015 р. та довідками відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Хмельницькій області від 05.05.2015 р. про реєстрацію місця проживання.

На даний час відповідачі зареєстровані за вищевказаною адресою, проте фактично у зазначеній квартирі не проживають та не зявляються. Факт непроживання відповідачів за місцем реєстрації підтвердили у судовому засідання як свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Судом встановлено, що позивач з ОСОБА_2 розлучився, остання вже більше року проживає та працює у США, м. Вашингтон. ОСОБА_3 отримала громадянство США і проживає та працює в США м. Вашингтон.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3такими, що втратили право на користування квартирою № 80 по вул. Курчатова, 2 у м. Хмельницькому, підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 є власником означеної квартири та має право володіти, користуватися та розпоряджатися нею на свій розсуд. Відповідачі, які не проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, втратили право на користування квартирою внаслідок їх відсутності без поважних причин понад один рік.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зняття відповідачів з реєстрації у квартирі АДРЕСА_3 є передчасними, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому у цій частині позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 316, 319, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.41 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання їх такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі по121 грн. 80 коп. з кожної.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.