Справа №482/64/15-ц 16.11.2015 16.11.2015 16.11.2015
Провадження №22-ц/784/2436/15
Справа № 482/64/15-ц
Провадження № 22ц/784/2436/15 Головуючий в 1 інстанції: Баранкевич В.О.
Категорія: 39 Доповідач: Маляренко І.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Колосовський С.Ю., Ямкова О.О.,

За участю секретаря: Лівшенка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника

ОСОБА_2,

на заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 липня

2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_4

У передбачений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори, де з'ясувалось, що 16 січня 2006 року її батько склав заповіт, посвідчений секретарем Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, за яким заповів своїй дружині, відповідачці ОСОБА_1, земельну ділянку площею 13,22 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, мотоцикл МТ-10-36, 1978 року випуску, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та

господарчих будівель в розмірі 0,19 га, розташовану на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Як зазначила ОСОБА_3, перед посвідченням заповіту, а саме, з 27 грудня 2005 року по 13 січня 2006 року, її батько знаходився на лікуванні у неврологічному відділенні Новоодеської центральної районної лікарні з діагнозом: церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією, хронічна недостатність мозкового кровообігу ІІІ ст., гостре порушення мозкового кровообігу з лівосторонньою геміплегією і бульбарним синдромом, дизартрією. При виписці з лікарні у нього був відсутній рух в лівій руці та нозі, і він не міг розмовляти.

Наполягаючи на визнанні заповіту недійсним, посилалась на те, що на час складання заповіту ОСОБА_4 за станом свого здоров'я не міг виявляти свою волю у належній формі, про що свідчить інформація Новоодеської центральної районної лікарні, а також на те, що було відсутнє його первісне волевиявлення на складання спірного заповіту.

Просила суд визнати недійсним заповіт від 16.01.2006 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області ОСОБА_5 яким ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 13.22 га, розташовану на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним заповіт, складений 16 січня 2006 року ОСОБА_6, за яким на випадок своєї смерті він заповів дружині ОСОБА_1 земельну ділянку площею 13,22 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Бузької сільської рада Новоодеського району Миколаївської області, земельну ділянку розміром 0,19 га, призначену для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а також мотоцикл МТ - 10-38, 1978 року випуску, посвідчений секретарем виконавчого комітету Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, поданій через представника ОСОБА_2, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку з допущеним судом першої інстанції порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16 січня 2006 року батько позивачки - ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, яким заповів своїй дружині - відповідачці ОСОБА_1 земельну ділянку площею 13,22 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області; мотоцикл МТ-10-36, 1978 року випуску; земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель в розмірі 0,19 га, розташовану на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Посвідчення даного договору відбувалось при свідках, якими цей заповіт був зачитаний уголос та підписаний ними, відповідно до положень ст.1253 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Із заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк звернулась донька померлого - позивачка ОСОБА_3, син померлого - ОСОБА_7 заяву про прийняття спадщини не подавав, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав. Відповідачка ОСОБА_1 - дружина померлого ОСОБА_4 на день його смерті була зареєстрована та проживала разом з ним у с. Бузьке Новоодеського району по АДРЕСА_1 а отже, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її чоловіка. 01 липня 2010 р. на підставі відповідної заяви ОСОБА_1 їй було видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 13,22 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Ст.ст. 1233,1234 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до вимог ст.ст. 1235, 1236 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичний осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Він може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно з ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що і не відповідало його волі.

Задовольняючи заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при складанні 16.01.2006 року ОСОБА_4 заповіту на користь своєї дружини ОСОБА_1 його волевиявлення не було вільним, оскільки ще 13.01.2006 року він, згідно з медичною документацією, перебував у безпорадному стані, внаслідок перенесеної хвороби та лікування, а тому 16.01.2006 року ніяк не міг виявляти свою волю у належній формі.

Проте погодитись з таким висновком не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 ЦК.

Як уже зазначалося вище, спірний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області ОСОБА_5 в присутності двох свідків: ОСОБА_8 і ОСОБА_9

Допитані в суді апеляційної інстанції в якості свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_9 пояснили, що ОСОБА_4 розумів значення дій, що відбувалися, говорив погано, але зрозуміло, підписав заповіт особисто.

Зазначене підтверджується висновками, викладеними у рішенні Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29.07.2014 року, яке набрало законної сили, в якому на підставі наданої позивачкою медичної документації та висновків судово-психіатричної експертизи суд, зокрема, зазначив, що наявні у ОСОБА_4 на той період неврологічні та сердцево-судинні захворювання не вплинули на його волевиявлення під час складання ним заповіту 16.01.2006 року.

Що стосується посилання позивачки на відсутність волевиявлення ОСОБА_4 на первісному етапі складання заповіту, оскільки секретаря сільради викликав по телефону не він, а його дружина, то воно не заслуговує на увагу, оскільки це питання ні законодавчо, ні нормативно не врегульовано, а відтак не є порушенням будь-якого відповідного документу.

Відповідно до пояснень свідків, проект заповіту було складено секретарем сільради у присутності двох свідків ввечері 15.01.2006 року, нікого зі сторонніх при його складанні не було, але у зв'язку із пізнім часом і необхідністю набрання його тексту, за згодою заповідача, що відображено у тексті заповіту, на комп'ютері, саме посвідчення заповіту відбулося 16.01.2006 року в присутності двох свідків, він був прочитаний ними вголос.

Що стосується розбіжностей в поясненнях свідків щодо того, в якій з кімнат будинку відбувалося посвідчення, в якому положенні знаходився заповідач, то, як пояснила свідок ОСОБА_5, як секретар сільради вона протягом п?яти років роботи на цій посаді посвідчила значну кількість документів, а з дати посвідчення спірного заповіту пройшло дев?ять років.

До того ж, як зазначено у вищенаведеному рішенні Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29.07.2014 року, своє волевиявлення на передачу майна саме дружині ОСОБА_4 підтвердив в подальшому, уклавши 19.04.2006 року і 15.08.2006 року нотаріально посвідчені договори дарування, якими передав їй в дар житловий будинок АДРЕСА_1 Новоодеського району Миколаївської області і земельну ділянку площею 0.19 га, що призначена для обслуговування зазначеного будинку.

Крім того, ч.1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду у січні 2015 року, позовних вимог не змінювала, і, посилаючись на те, що на час складання заповіту ОСОБА_4 за станом здоров'я не міг виявляти свою волю у належній формі, а також на те, що було відсутнє його волевиявлення на складання спірного заповіту, просила визнати заповіт недійсним з цих підстав лише в частині, що протирічить самій суті заявлених вимог.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи і наявним у ній доказам, судом допущено порушення норм процесуального права, що потягло за собою ухвалення незаконного рішення.

Згідно із ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду

першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України,

колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника ОСОБА_2, - задовольнити.

Заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: