Справа № 709/2702/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого Бисага Т.Ю.,

суддів Власова С.О., Дроботя В.В.,

при секретарі Рогач О.Я.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради, Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_4, звернулася в суд з позовом до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради, Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивує тим, що після смерті матері позивача ОСОБА_5, яка померла 31.01.1998 року, залишилося спадкове майно - житловий будинок № 61, що розташований по вул. Миру в с. Середнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. З метою перереєстрації прав на житловий будинок та отримання правовстановлюючих документів позивач звернувся до КП «БТІ» та Середньоводянської сільської ради з відповідною заявою про видачу йому документу на спадковий будинок. Основним доказом, як підставою своїх вимог, ним було предявлено свідоцтво про народження, що підтверджує ступінь родинного звязку із спадкодавцем. Однак, йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Майнового спору з приводу спадкового майна не має, оскільки інші спадкоємці відсутні. Тому, просив суд винести рішення, яким визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що належало ОСОБА_5, а саме на житловий будинок №61, що по вул. Миру в с. Середнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області разом з надвірними та господарськими спорудами.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2012 року позов задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно,що належало ОСОБА_5, а саме: на житловий будинок №61, що розташований по вул. Миру в с. Середнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області разом з надвірними та господарськими спорудами.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним рішення першої інстанції, представник за довіреністю ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2012 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, а тому вважає, що рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів проходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з позовної заяви позивач вважав, що після смерті матері позивача ОСОБА_5, яка померла 31.01.1998 року, залишилося як спадкове майно, житловий будинок № 61, що розташований по вул. Миру с. Середнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області.

Позивач стверджував, що майнового впору з приводу спадкового майна не має, оскільки інші спадкоємці відсутні.

Позивач достовірно знав про те, що спадкоємцем першої черги за законом є його рідний брат ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження, який постійно проживав разом із матерю ОСОБА_5 (спадкодавцем) на час відкриття спадщини.

Що стосується позовної вимоги про визнання права власності, то виходячи з розяснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Суд, в порушення норм процесуального права, не залучив до участі у справі апелянта, який ніби фактично прийняв спадщину, вступивши фактично в управління і володіння спадковим майном, що підтверджується: - свідоцтвом про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, що він являється сином ОСОБА_5; довідкою Середньоводянської сільської ради № 621 09.11.2012 року, яка свідчіть про те, що спадковий будинок по вул. Миру, 6, зареєстрований за померлою ОСОБА_5 і після смерті власника в будинку проживає його рідний брат ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з сім'єю; довідкою Середневодянської сільської ради № 1033 від 08.07.2015 року про те, що ОСОБА_6 на момент смерті матері ОСОБА_5 був прописаний та фактично проживав в спадковому будинку по вул. Миру , 61 с. Середнє Водяне; - записом у паспорті спадкоємця ОСОБА_6 і в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний у спадковому будинку в період шести місяців після смерті спадкодавця.

В матеріалах справи міститься копія паспорта (а.с.11) ОСОБА_7, в якій вказано його місце реєстрації за адресою с. Середнє Водяне, вул. 50-річчя Жовтня,48 де він на момент смерті матері проживав з сімєю і постійно там проживає. Про це свідчить і довідка Середньоводянської сільської ради № 1032 від 08.07.2015 року з якої вбачається, що згідно погосподарській книзі № 10 за 1991-1995 р. гр. ОСОБА_7 зареєстрований по вул. 50-річчя Жовтня, 48 і на момент смерті матері фактично проживав з сім'єю за даною адресою.

На переконання колегії, позивач не довів у встановленому порядку, що фактично вступив у володіння спадковим майном. Отже, у суду були відсутні відомості про фактичний вступ ОСОБА_7 в управління спадковим майном після смерті своєї матері.

Відповідно до норм ЦК УРСР позивач вважається таким, що відмовився від прийняття спадщини, оскільки він не повідомив про вчинення будь-якої дії, що свідчить про прийняття спадщини, а тому, в даному випадку у суду були відсутні будь-які підстави, для визнання права на спадкове майно.

Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживає в с. Середнє Водяне, вул. 50-річчя Жовтня, 48 у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини ії не прийняв, вважається, що відмовився від спадщини і тому він не має права на спадкове майно, а саме на житловий будинок № 61, що розташований по вул. Миру в с. Середнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, разом з надвірними та господарськими спорудами.

Відповідно до ст.67 Закону України '"Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

В матеріалах справі відсутня заява про звернення позивача ОСОБА_7 в нотаріальну контору для отримання свідоцтва про право на спадщину і тому причиною неправильного вирішення справи стало те, що суд прийняв до розгляду справу про визнання права власності на спадкове майно без постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, без з'ясування кола спадкоємців.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, судова колегія

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника за довіреністю ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2012 року скасувати, ухваливши по справі нове рішення, яким в задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: