Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-лізинг» до ОСОБА_6, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_7 про зобов'язання повернути майно, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-лізинг» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма-лізинг» (далі - ТОВ «Оптіма-лізинг») звернулося до суду з позовом, мотивуючи його тим, що позивач є власником автомобіля «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Зазначений автомобіль переданий у користування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 (далі - ФОП ОСОБА_9.) на підставі договору оперативного лізингу (найму) від 10 січня 2013 року № 2013-1, укладеного між ТОВ «Оптіма-лізинг» та ОСОБА_9

З дозволу позивача між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_6 29 січня 2013 року укладений договір суборенди транспортного засобу № 20131006, за яким відповідачу було передано у користування автомобіль «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1.

У подальшому у вказаних правовідносинах відбулася заміна сторони, права наймача за договором оперативного лізингу та наймодавця за договором суборенди набула фізична особа-підприємець ОСОБА_7 (далі - ФОП ОСОБА_7.).

За участю належного позивачу автомобіля 14 липня 2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода. У зв'язку з ненаданням позивачу для огляду транспортного засобу товариство повідомило ФОП ОСОБА_7 про розірвання договору та 25 жовтня 2013 року між сторонами була укладена угода про розірвання договору оперативного лізингу з 25 жовтня 2013 року.

ФОП ОСОБА_7 надала ТОВ «Оптіма-лізинг» документи, що підтверджують розірвання нею похідного договору суборенди з відповідачем ОСОБА_6, та надала докази направлення письмової вимоги про повернення автомобіля.

Отже, позивач вказує, що починаючи з 26 жовтня 2013 року суборендар ОСОБА_6 користується автомобілем безпідставно.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_6 повернути на користь ТОВ «Оптіма-лізинг» залишки автомобіля марки «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, видане ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві; державні номерні знаки; ключі запалювання від автомобіля. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2015 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ТОВ «Оптіма-лізинг» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданим ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві 11 липня 2008 року власником автомобіля марки «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, є ТОВ «Оптіма-лізинг».

10 січня 2013 року між ТОВ «Оптіма-лізинг» та ФОП ОСОБА_9 було укладено лізингову угоду № 2013-1, за умовами якої лізингодавець надає у виключне користування лізингоодержувачу на визначений даною угодою строк транспортний засіб за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів, згідно з додатком 1.

Із додатка 1 до лізингової угоди від 28 січня 2013 року транспортним засобом за угодою є автомобіль марки «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Із акта прийому-передачі до лізингової угоди від 28 січня 2013 року № 2013-1 вбачається, що лізингоодержувач ФОП ОСОБА_9 отримав від ТОВ «Оптіма-лізинг» автомобіль марки «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

29 січня 2013 року між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було укладено угоду суборенди № 20131006, за умовами якої орендодавець надає у виключне користування суборендарю на визначений строк транспортний засіб за умовами сплати суборендарем періодичних орендних платежів.

Із додатка 1 до угоди суборенди від 29 січня 2013 року вбачається, що сторони погодили та підтвердили, що транспортним засобом, який передається, є автомобіль марки «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Із додатка 2 до угоди суборенди від 29 січня 2013 року вбачається, що сторони визначили перелік спеціалізованих сервісних станцій обслуговування.

Із додатка 3 до зазначеної угоди суборенди вбачається, що сторони визначили уповноважених водіїв та місця паркування.

Додатком 4 до угоди суборенди визначений нормальний знос автомобіля.

01 квітня 2013 року між ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду до угоди суборенди від 29 січня 2013 року, за умовами якої сторони погодили передати права та обов'язки орендодавця ФОП ОСОБА_8 за угодою суборенди орендодавцю ФОП ОСОБА_7

Із акта прийому-передачі від 01 квітня 2013 року № 1 вбачається, що ОСОБА_6 прийняла від ФОП ОСОБА_7 автомобіль марки «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, в суборенду зі строком повернення автомобіля 01 лютого 2016 року.

25 жовтня 2013 року між ТОВ «Оптіма-лізинг» та ФОП ОСОБА_9 було укладено угоду про розірвання лізингової угоди № 2013-1 з 25 жовтня 2013 року, якою передбачено, що автомобіль марки «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, на момент розірвання угоди знаходиться у суборендаря ОСОБА_6, лізингоодержувач ФОП ОСОБА_9 зобов'язується вчинити всі необхідні дії та сприяти лізингодавцю у поверненні об'єкта лізингу у володіння.

Із письмової вимоги від 16 вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_6 12 вересня 2013 року повідомила ФОП ОСОБА_7 про знищення автомобіля внаслідок пожежі на станції технічного обслуговування, у зв'язку із чим ФОП ОСОБА_7 просила надати документи щодо дорожньо-транспортної пригоди, копію судового рішення в адміністративній справі, всі наявні документи про стан автомобіля після пожежі, характер пошкоджень, залишки, документи, що підтверджують факт та підстави знаходження автомобіля на станції технічного обслуговування, а також просила надати автомобіль для проведення експертизи та здійснення можливого ремонту на станцію технічного обслуговування, передбачену у договорі.

02 жовтня 2013 року ФОП ОСОБА_7 на адресу ОСОБА_6 направлено письмове повідомлення про розірвання угоди суборенди від 29 січня 2013 року.

25 жовтня 2013 року ТОВ «Оптіма-лізинг» на адресу ОСОБА_6 було направлено письмові вимоги про повернення автомобіля, документів на автомобіль та документів щодо дорожньо-транспортної пригоди та пожежі.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2013 року договір суборенди від 29 січня 2013 року № 20131006 та додаткову угоду 1 від 01 квітня 2013 року до договору суборенди визнано недійсними з часу укладення.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 27 березня 2014 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 грудня 2013 року в частині визнання договору суборенди від 29 січня 2013 року № 20131006 та додаткової угоди 1 від 01 квітня 2013 року до договору суборенди недійсними скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання недійсними правочинів відмовлено.

Так, вказаними рішеннями встановлено, що відповідно до акта про пожежу від 09 вересня 2013 року автомобіль «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1, знищений внаслідок пожежі.

Вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач як власник автомобіля не може бути позбавлений права отримати залишки пошкодженого автомобіля, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, державні номерні знаки та ключі запалювання від автомобіля для виконання обов'язку зняття з реєстраційного обліку вказаного автомобіля та визначення вартості матеріального збитку.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що при вирішенні даних спірних правовідносин судом першої інстанції не взято до уваги того, що фактично предметом позову є витребування майна із чужого володіння, а тому об'єктом позовних вимог може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі, що має бути доведено позивачем відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st60>, однак в матеріалах справи відсутні відповідні доводи та докази.

Разом з тим судом першої інстанції встановлено, що відповідач безпідставно володіє спірним майном, однак колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що в матеріалах справи відсутні докази безпідставного володіння відповідачем спірним майном, тобто факту безпідставності такого володіння відповідачем спірним майном не доведено, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2015 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-лізинг» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко