Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 327/400/14 Головуючий у 1 інстанції: Кущ Т.М.
Провадження № 22-ц/778/5039/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 на рішення Розівського районного суду Запорізької області від 28 травня 2015 року по справі за позовом ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Вектор», третя особа: Управління Державного земельного агентства у Куйбишевському районі Запорізької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.04.2012 між ним та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області на підставі державного акта серії НОМЕР_1. Строк дії договору оренди становить 10 років.

Договір оренди землі між ним та ОСОБА_4 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.05.2013 року реєстраційною службою Розівського районного управління юстиції Запорізької області.

Земельна ділянка, що була предметом договору оренди землі від 20.04.2012 року, була йому передана ОСОБА_4 відповідно до акта прийому-передачі від 20.05.2013 року.

Після державної реєстрації договору оренди землі його було залучено до участі в якості третьої особи у цивільній справі № 327/285/13-ц, з матеріалів якої йому стало відомо, що земельна ділянка, на яку він набув право оренди також є предметом договору оренди земельної ділянки, укладеного 22.07.2010 р. між ОСОБА_4 та ТОВ «Агро-Вектор» (договір зареєстрований 09.12.2010 р. за №96).

Зазначає, що договір оренди земельної ділянки від 22.07.2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Агро-Вектор», не був зареєстрований та внесений до єдиної автоматизованої бази ДЗК, функції по веденню якої були покладені на Запорізьку регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру».

Крім того, на час укладення між відповідачами договору оренди вже діяв інший договір оренди земельної ділянки від 24.09.2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який був зареєстрований у Розівському відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.09.2007 р. за № 23.

На підставі зазначеного просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 22.07.2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Агро-Вектор» щодо оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області, площею 8,0801 га, кадастровий номер НОМЕР_2, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.12.2010 року за № 96. Стягнути на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 28 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ФОП ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між відповідачами ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Вектор», позивач послався на порушення зазначеним договором публічного порядку а саме, що реєстрація цього договору оренди не була здійснена через порушення Порядку державної реєстрації договорів оренди землі.

За положеннями ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно зі ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суд у України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 20 вересня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №237, є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 8,0801 га, яка розташована на території Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області.

22 липня 2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Агро-Вектор» укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування вищевказану земельну ділянку строком на 10 років з дати набрання чинності цього договору - з моменту підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до акту прийому-передачі від 09 грудня 2010 року ОСОБА_4 передав, а ТОВ «Агро-Вектор» прийняло земельну ділянку площею 8,0801 га у тимчасове платне користування на умовах оренди.

09 грудня 2010 договір оренди землі від 22 липня 2010 року зареєстровано у Розівському відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №96.

Судом встановлено, що, рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 05 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2014 року, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 20 квітня 2012 року, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_4 та ФОП Новобрановим В.Б., зобов'язано Реєстраційну службу Розівського районного управління юстиції Запорізької області скасувати державну реєстрацію права оренди ФОП ОСОБА_3 на земельну ділянку відповідно до вказаного договору (а.с.171-176)..

Таким чином, ФОП ОСОБА_3 не набув прав орендаря, за захистом яких звернувся до суду.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів вчиненням згаданого правочину є правомірним.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2013 року скасовано рішення Розівського районного суду Запорізької області від 19 вересня 2013 року, та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Агро-Вектор» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасуванні державної реєстрації договору оренди землі від 22.07.2010 року (а.с..41-54).

Довід апеляційної скарги про те, що укладанням договору оренди земельної ділянки від 22.07.2010 року було порушено його право на укладання договору «в майбутньому» (після припинення договору оренди укладеного 24 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5), колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки саме цей укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 в майбутньому (20 квітня 2012 року ) договір оренди визнаний недійсним рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 05 вересня 2013 року.

Інші доводи апеляційної скарги, в яких апелянт повторює обставини, якими обґрунтовував позов, є неспроможними, були предметом дослідження суду першої інстанції, з висновками якого погодилась і колегія суддів, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія вважає, що ухвалене в справі судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Розівського районного суду Запорізької області від 28 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: