Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Якимчук І.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просить встановити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_5.

У позовній заяві зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 В грудні 2014 році він дізнався, що його рідна сестра ОСОБА_2 після смерті матері успадкувала 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1, виданого Рівненською дистанцією цивільних споруд Рівненського відділу Львівської залізниці 16.09.1994 року, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером НОМЕР_2. За адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 проживав з 1957 року по 1983 рік. За час його проживання за вказаною адресою на протязі 26-ти років він приймав участь в поліпшенні житлових умов. У зв'язку з переведенням позивача на службу в іншу місцевість, він змушений був знятися з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_2 та переїхати в інше місто. В результаті зняття з реєстраційного обліку з вказаної квартири, він не брав участі в приватизації вказаного житла та йому було невідомо про належність спадкового майна його померлій мамі. Після смерті матері він пропустив строк для прийняття спадщини, так як на момент її відкриття перебував за межами Рівного та доглядав за хворим сином - інвалідом з дитинства. З наведеного випливає, що встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав викладених в запереченнях, просили суд відмовити в задоволенні позову. Додатково пояснили, що дійсно позивач ОСОБА_4 проживав у квартирі АДРЕСА_2, однак у 1983 році знявся із реєстрації, оскільки у зв'язку із службою був забезпечений іншим державним житлом. Рішення про приватизацію квартири було прийнято спільно всією сім'єю та ще в 1994 році брату було про це відомо. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, брат був присутній на її похоронах, однак ніякого наміру звертатися до нотаріальної контори про прийняття спадщини не виявляв. При цьому він мав таку можливість, так як службу проходив в м. Рівне, де і постійно проживав та мав власне житло. 18 березня 2003 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на 1/3 частину квартири, про що вона повідомила ОСОБА_4 З того часу уже більше 12 років ніяких претензій у позивача до відповідача з приводу прийняття спадщини не було.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно за ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Квасиловець Г.О. від 18 червня 2003 року, реєстровий № 4-678, спадкоємицею майна ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, є її дочка ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з: 1/3 (однієї третьої) частини квартири АДРЕСА_2, що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1, виданного Рівненською дистанцією цивільних споруд Рівненського відділку Львівської залізниці 16.09.1994 року, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційний номером НОМЕР_3.

Позивач у встановлений законом строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 зазначила, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є те, що на момент її відкриття йому не було відомо про наявність спадкового майна у його матері, також в той час він перебував за межами м. Рівне та доглядав за хворим сином - інвалідом з дитинства. Також йому не було відомо про приватизацію спадкового майна померлою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що ОСОБА_4 був присутній на похоронах своєї матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Йому було відомо, що квартира АДРЕСА_2 була приватизована померлою. Також свідок зазначив, що ОСОБА_4 проходив службу в м. Рівне, де постійно проживав та мав власне житло. Він на протязі 12 років неодноразово бачив ОСОБА_4 біля квартири АДРЕСА_2, коли він мив машину і спілкувася із своєю сестрою ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердив покази свідка ОСОБА_7

Даними показами свідків спростовуються пояснення позивача, що на момент відкриття спадщини останній не проживав в м. Рівне та йому не було відомо про приватизацію квартири АДРЕСА_2. Що стосується пояснень позивача про догляд за хворим сином, то із копії посвідчення серії НОМЕР_4 виданого на ім'я ОСОБА_9 вбачається, що остання з 15 липня 2004 року по довічно отримує пенсію на сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, інваліда першої групи. З огляду на вказаний документ, суд приходить до висновку, що догляд за сином інвалідом здійснює саме ОСОБА_9, а не позивач.

Зі змісту п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" вбачається, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначає, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що в даному випадку строк на прийняття спадщини позивачем був пропущений з власної волі і подані ним докази не свідчать про наявність об'єктивних і непереборних причин, які заважали йому звернутися до нотаріальної контори протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, а тому причини пропуску вказаного строку не є поважними.

Нормами ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд у задоволенні позову відмовляє, оскільки переконується в тому, що позивач мав можливість звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлені законодавством строки після смерті ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 208, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Рогозін