Сахновщинський районний суд Харківської області
Справа № 634/788/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26.10.2015 року Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:
головуючого(ої)-судді: Єрьоміна О. В.
при секретарі:ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики.
За даним договором відповідачем станом на 21.03.2013 року повернуто 2000, 00 грн.
У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням в газету «Слобідський край» від 08.10.2015 року. Причини неявки до суду не повідомив
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Так відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Так, з аналізу ст. ст. 510, 545 ЦК України та відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов'язання за договором позики.
Отже, особа, яка пред'явила розписку для виконання і є позикодавцем.
Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.
Отже, у встановлений у розписці строк ОСОБА_3 борг не повернув, взяті на себе зобов'язання не виконав. Належних та допустимих доказів про повне або часткове виконання зобов`язання за договором позики у матеріалах справи не міститься.
Позивач також просив стягнути з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України борг з урахуванням індексу інфляції за період з 01.08.2012 року по 23.07.2015 рік, який складає 3758,00
грн, 3% річних від простроченої суми зобовязання за вищезазначений період у сумі 2132,05 грн.
Вирішуючи спір в цій частині, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що в розписці сторонами не встановлена відповідальність за порушення грошових зобов'язань.
За таких обставин та у відповідності до ст. 11 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, підлягає сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 01.08.2012 року по 23.07.2015 рік, який складає 3758,00 грн, 3% річних від простроченої суми зобовязання за вищезазначений період у сумі 2132,05 грн.
Витрати, повязані із сплатою судового збору, повинні бути відшкодовані позивачу у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст 209,212,213,214,215 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, РНКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 419, 23 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів.
Суддя