Провадження № 2/234/6675/15
23 листопада 2015 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області
у складі головуючого судді Михальченко А.О.,
при секретарі Вербовецькій Д.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання таким, що втратив право користування-
09 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання таким, що втратив право користування. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником будинку АДРЕСА_1. На момент придбання будинку він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (відповідачем по справі). Відповідач була зареєстрована за вказаної адресою в якості члена родини. 10.07.2012 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області шлюб між сторонами було розірвано. До розірвання шлюбу рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05.06.2012 року був проведений поділ належного їм майна, за яким спірний будинок перейшов йому у власність. В червні 2012 року відповідач забрала свої речі і вибула на інше місце проживання. Враховуючи зазначене, просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяву, в якій підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд розглянути справу у їх відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.
Відповідно до рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05.06.2012 року автомобіль НОМЕР_1, квартира АДРЕСА_2, житловий будинок АДРЕСА_1 визнано спільним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_1 (а.с.10).
Відповідно до рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10.07.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.11).
Згідно домової книги за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (позивач по справі), ОСОБА_2 (відповідач по справі), ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.6-7).
Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу.
Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них.
Відтак суд вважає, що відповідач по справі є членом сім'ї позивача.
Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України у відповідача по справі виникло право користування житловим будинком №90 по вул. Верхній у м. Краматорськ, який належить на праві власності ОСОБА_1, з тих підстав, що вона є членом його сім'ї і яка постійно мешкала разом із ним.
Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Спеціальною підставою припинення права членів сім'ї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між ОСОБА_1 та відповідачем була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати ОСОБА_2 права на проживання у будинку позивача, а ні ж її відсутність без поважних причин понад один рік.
З акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 07.10.2015р. вбачається, що відповідач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає у ньому з червня 2012 року. (а.с. 8)
Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 406 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання таким, що втратив право користування - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування жилим будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: