Справа № 185/2724/15-ц
Провадження № 2/185/1936/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О, з участю секретаря Мерцаловій Н.В., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Павлограда цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, Павлоградський районний відділ ДМС України в Дніпропетровській області, Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 особами, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації з реєстраційного обліку в жилому приміщенні - квартирі АДРЕСА_1 Позивач посилався на ту обставину, що позивач разом із сином більше чотирьох років не проживають у зазначеній квартирі, а мешкають за адресою цивільного чоловіка позивача. Відповідач не сплачує житлово - комунальних послуг, не бере участі в ремонті квартири, вона перестала бути членом сім'ї, спільного господарства не ведеться, її реєстрація разом із дитиною не дозволяє позивачу розпорядитись квартирою на власний розсуд. Відповідач не має бажання проживати у спірній квартирі, бо створила нову сім`ю і разом із сином переїхала проживати до свого цивільного чоловіка.

Відповідач позов не визнала, посилаючись на ту обставину, вона та її син є членами сім'ї наймача - позивача у справі. В квартирі АДРЕСА_1 є її окрема кімната,там знаходяться її особисті речі та речі її дитини, кімната замкнена на ключ. Вітчим заборонив їй та її чоловіку проживати у спірній квартирі, тому вона вимушена була жити у найманій квартирі для спокійного проживання разом з дитиною . У зв'язку з пожежею в грудні 2014 року в квартирі проживати було неможливо. Відповідач допомагала проводити ремонт у квартирі. Позивач обіцяв купити їй квартиру. Просила суд у позові відмовити.

Третя особа Павлоградський відділ ГУ Державної міграційної служби в Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася та подала заву про слухання справи за їх відсутності.

Третя особа Служба у справах дітей Павлоградської міської ради в судове засідання не з'явилася та подала заяву про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей.

Третя особа Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання була належним чином повідомлена. За клопотанням відповідача суд відкладав слухання справи для повторного виклику в судове засідання органу опіки та піклування Павлоградської міської ради.

Третя сторона Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання була належним чином повідомлена.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є наймачем квартири АДРЕСА_1 Спірна квартира була надана позивачеві на підставі ордеру №243 від 02.02.1995 року. Згідно із по квартирною карткою в ній були зареєстровані з 16 березня 1995 року позивач, його дружина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, з 18.02.2010 року їх донька ОСОБА_6, з 15.07.2004 року відповідач, і з 08.04.2005 року син відповідача. В червні 2004 року відповідач за місцем свого проживання в Новоград Волинському отримує паспорт, який видається Нов-Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області на ім'я ОСОБА_7 і реєструється в АДРЕСА_2. Про зміну прізвища Габдурахманова на Мазур відповідач не повідомляла позивача.

В подальшому відповідач реєструє шлюб з ОСОБА_8 і виїжджає до м.Новоград-Волинського за місцем проживання свого чоловіка В липні 2007 року відповідач змінює своє прізвище і 27 липня 2007 року їй видається паспорт на ім'я ОСОБА_3.

20 березня 2005 року у відповідача народилася дитина - син ОСОБА_4, якого мати відповідача реєструє 08.04.2005 року, без згоди позивача за місцем реєстрації відповідача в АДРЕСА_1. Без згоди позивача мати відповідача ОСОБА_5 15 липня 2004 року зареєструвала її за адресою свого проживання.

На час реєстрації відповідача та її сина у спірній квартирі шлюб між позивачем та матір'ю відповідача був розірваний на підставі рішення Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 24.03.1998 року. Після розлучення мати відповідача продовжувала проживати за адресою АДРЕСА_1

В 2011 році відповідач разом із сином приїздить до м. Павлограда та проживає деякий час разом із сином в спірній квартирі. В подальшому відповідач почала проживати зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_9 та її сином у найманій квартирі по АДРЕСА_5

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердив, що дійсно створив сім'ю з ОСОБА_3 і для проживання сім'ї вони зняли квартиру АДРЕСА_5.

Факт відсутності відповідача за адресою АДРЕСА_1 понад чотири роки підтверджується актом №569 від 04.02.2015року, складеним комісією у складі представників КП «Житлосервіс 2» та за участі сусідів: ОСОБА_10, що мешкає в квартирі АДРЕСА_4 та ОСОБА_11,що мешкає у квартирі АДРЕСА_3.

В судовому засіданні факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад чотири роки підтвердили свідки: ОСОБА_12,яка пояснила, що є матір'ю позивача, часто бувала у спірній квартирі, в 2011 році відповідач після приїзду з м. Новоград Волинського познайомилась з чоловіком, створила сім'ю і виїхала проживати разом із сином за місцем проживання свого цивільного чоловіка. Ніяких перешкод у користуванні квартирою позивач не створював, вона сама прийняла рішення проживати окремо.

Відповідач підтвердила у судовому засіданні що вона має ключі від спірної квартири, має вільний доступ до неї, позивач не чинить їй перешкод в користуванні спірною квартирою.

Свідки: ОСОБА_13, що мешкає АДРЕСА_6 ОСОБА_14, який проживає АДРЕСА_7, ОСОБА_15, який проживає АДРЕСА_8., підтвердили, що вони знають сім'ю позивача,часто бували у нього дома, останні чотири роки в квартирі була відсутня відповідач, в квартирі відсутні речі відповідача, речі дитини, іграшки.

Показання свідків ОСОБА_16, що мешкає АДРЕСА_9 ОСОБА_17, яка мешкає АДРЕСА_10 не взяті судом до уваги, не є належними та допустимими доказами з тих підстав, що свідок ОСОБА_16 згідно із довідкою від 15.09.2015 р. ,виданою КП «Житлосервіс 2» ніколи не був зареєстрований за адресою АДРЕСА_11 Свідок ОСОБА_17. з якою укладено договір оренди квартири АДРЕСА_5 не є власником зазначеної квартири, даний договір оренди від 05.10.2014 р. не був належним чином зареєстрований в житлово-експлуатаційній організації, що ставить під сумнів юридичну значимість документа та його дійсність.

Показання свідка ОСОБА_18, що мешкає в АДРЕСА_12 не спростовують факту відсутності відповідача у спірній квартирі. Посилання свідка на ту обставину, що вона зустрічала відповідача в під'їзді будинку, бачила, як вона виходила з спірної квартири, носить критичне судження, свідок в спірній квартирі не бувала, де працювала відповідач, не знала. Свідок не підтвердила факту постійного проживання відповідача у спірній квартирі.

В силу ч.3 ст.58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із.ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.9,10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985. №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідач із дитиною у спірній квартири не проживають більше шести місяців, відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги, не здійснює витрат по утриманню спірної квартири, втратила статус члена сім'ї позивача, суд приходить до висновку, що відповідач та її дитина вважаються такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. З положень статті 7 вбачається, що питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім'ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку, яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК України.

Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можливо лише за умови втрати ним права користування житловим приміщенням.

Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання. Положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Позовна вимога щодо зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3 її сина ОСОБА_4 в жилому приміщенні - квартирі АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню в силу ст.7 Закону України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Отже суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,60, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, Павлоградський районний відділ ДМС України в Дніпропетровській області, Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 особами, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на судовий збір в сумі 243.60 гривень.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: В. О. Головін