АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів -Желепи О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу апеляційною скаргою ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, трьох відсотків річних, інфляційних нарахувань,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просила суд, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача на свою користь за договором - заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 300131/55649/3-13 від 28 грудня 2013р., кошти з відсотками за користування ними та санкціями згідно ст. 625 ЦК України в сумі 631 234,59 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 28 грудня 2013р. між сторонами було укладено вказаний договір, відповідно до якого вона на строк з 28 грудня 2013 р. по 28 березня 2014 р. внесла 20 400,0 доларів США. з процентною ставкою 10,0 % річних.

Після закінчення строку депозитного вкладу, вона неодноразово зверталася до відповідача із заявами про повернення коштів з депозитного рахунку, проте відповідач не повернув їй кошти, які обліковуються на її рахунку, без зазначення причин неповернення, а тому вона вимушена була звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу, з нарахованими відсотками за договором-заявою №300131/55649/3-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 місяці в іноземній валюті від 28 грудня 2013 року у розмірі 18 989,0 доларів США.

Вирішено питання судових витрат.

Позивачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»,посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову та стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку сплачений судовий збір.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивачки підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній, проти апеляційної скарги ПАТ «Фінанси та Кредит» заперечував.

Представник ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» підтримав подану Банком апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не підлягає задоволенню, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи і це було встановлено судом, 28 грудня 2013 р. між сторонами було укладено договір - заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» № 300131/55649/3-13 від 28 грудня 2013р., за умовами якого на строк з 28 грудня 2013 р. по 28 березня 2014р. позивачка внесла вклад в сумі 20 400,0 дол. США. з процентною ставкою 10,0 % річних, що підтверджується квитанцією та випискою по особовому рахунку позивачки (а.с.88).

На підставі ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Як видно з доводів представника позивачки, що після закінчення терміну, на який було розміщено вклад, ОСОБА_1 зверталася до відповідача з заявами про повернення депозитного вкладу, проте її заяви були залишені відповідачем без задоволення.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції представником відповідача не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що фінансові операції щодо видачі належних позивачці коштів обмежені у відповідності до ч. 1 ст. 1074 ЦК України або зупинені в порядку, визначеному ст.17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму».

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що дії Банку є такими, що порушують право позивача вільно розпоряджатися грошима відповідно до умов договору, а тому правильно задовольнив позовну вимогу щодо повернення суми вкладу у розмірі 18959 доларів 00 центів США.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача дані висновки суду не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення на користь позивачки індексу інфляції, суд першої інстанції правильно врахував валюту вкладу й обґрунтовано відмовив у стягненні на користь позивачки інфляційних витрат, як таких, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Постановлене судом рішення в приведеній частині відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційних скаргах сторін.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 3% річних, суд виходив з того, що позивачкою невірно здійснений розрахунок 3,0% річних.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки суд першої інстанції повинен був перевірити правильність виконаного позивачкою розрахунку та в разі допущення нею помилки - правильно визначити суму 3,0% річних, що підлягають стягненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно з пояснень представника позивачки, після закінчення строку дії договору депозиту, позивачка зверталась до Банку із заявами про повернення коштів. Разом з тим, вклад відповідачем не повернутий, а перерахований на її картковий рахунок. Проте, остання не могла отримати кошти із з карткового рахунку.

Дані доводи підтверджуються випискою з рахунку на ім'я позивачки, з якої вбачається, що з 16.04.2014 р. виплата коштів по вкладу була обмежена відповідачем, й ОСОБА_1 вимушена була отримувати вклад частинами (а.с.50, 93-94).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення на користь позивачки 3,0% річних за час прострочення виплати вкладу за період з 16 квітня 2014 року по 10 лютого 2015 року підлягають задоволенню в розмірі 465,60 доларів США ( 1859,00 х 3%/12х9 міс.25 днів = 465,60). З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивачки трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 465,60доларів США.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 серпня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 три відсотків річних в сумі 465,60 доларів США.

В решті дане рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: