НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4391/15
№ 2/183/2581/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Юр'євої Т.І.,

секретаря - Хачатурової Е.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомосковську справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 06.03.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого банк надав Позичальнику кредит у сумі 8000,00 грн. зі сплатою 36,00% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» у зв'язку із зміною найменування банку від 30.04.2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів, що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умові та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування кредитною карткою» та «Тарифами банку».

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однієї із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до Умов - кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування кредитною карткою».

У відповідності до ч.3 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з поверненням кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку.

Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів , позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову.

У порушення норм закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.06.2015 р. має заборгованість у розмірі 43325,86 грн., яка складається з наступного:

- 7816,34 грн. - заборгованість за кредитом;

- 32970,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2039,33 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за кредитним договором не погашає.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним Договором відповідач порушив норми законодавства та Умови кредитного договору.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Б/Н від 06.03.2006 року у вищевказаному розмірі, а також стягнути судові витрати: судовий збір у розмірі 433,26 грн.

04.09.2015 року позивачем подана уточнена позовна заява, відповідно до якої посилаючись на норми ст.ст. 629, 525, 612, 1054 ЦК України вказує, що на 14.07.2015 року заборгованість відповідача становить по тілу кредиту 7816,34 грн.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Кредитний договір на даний час не є розірваним чи припиненим. Кінцевий термін дії картки (03/09), як вказує позивач в уточненнях до позовної заяви, визначає дату для здійснення позивальником остаточного розрахунку по погашенню кредиту, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором. Та припинення зобов'язань в цілому.

Також позивачем вказано, що у випадку неналежного виконання позивальником своїх зобов'язань по кредиту та наявності простроченої заборгованості, зобов'язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У відповідності до ст. 536 ЦК України, позивач вважає, що відсотки є платою за користування чужими коштами, тому в уточненій позовній заяві просив стягнути з відповідача суму заборгованості по сплаті відсотків за період з 14.07.2011 року по 14.07.2015 року у розмірі 16861,14 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, письмово позов підтримав в повному обсязі з урахуванням уточнень до позовної заяви.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив письмово суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає, подав до суду заперечення проти позову, заперечення на уточнення позовної заяви, а також заяву про застосування строку позовної давності, в яких вказує, що вважає дату укладання договору не 06.03.2006 року, а 04.03.2006 року. крім того, окрім заяви на отримання кредиту, жодного договору ним підписано не було, Умови і Правила надання банківських послуг, додані до позовної заяви позивача, жодним чином не ідентифіковані, що є порушенням ст. 1055 ЦК України, а також п. 4. Ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо письмової форми укладання кредитного договору. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, щодо стягнення боргу, оскільки кінцевий термін повернення кредиту, визначений строком дії картки становить березень 2009 року.

Також відповідачем у поданих запереченнях зазначено, що 05.02.2104 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесено рішення по справі № 183/7672/13-ц, яким у задоволенні позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року вказане рішення залишено без змін. Таким чином, позивач повторно звернувся до суду із аналогічним позовом, по тому самому договору, рішення щодо відмови у стягненні заборгованості вже набрало законної сили.

Згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

04.03.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого банк надав Позичальнику кредитний ліміт у сумі 1200,00 грн. зі сплатою 36,00% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» у зв'язку із зміною найменування банку від 30.04.2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів, що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.02.2014 року (№183/7672/13-ц) ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу по договору № б/н від 04.03.2006 року у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року вказане рішення суду залишено без змін.

Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

У відповідності до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає встановленим вищевказаним судовим рішенням від 05.02.2014 року факт пропуску позивачем строку позовної давності по стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по кредитному договору № б/н від 04.03.2006 року.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Суд вважає, що оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку.

Тому, звернення позивача із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за відсотками за період з 14.07.2011 року по 14.07.2015 року у розмірі 16861,14 грн. не підлягає задоволенню, у зв'язку з порушенням строків звернення позивача за захистом своїх порушених прав, визначених ст. 257 ЦПК України.

Враховуючі вищевказане, суд вважає у позові Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підстав для стягнення на користь позивача судового збору не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 3,10,11, 14, 60, 61,88, 213, 215, 223, 257 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У позові Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Дніпропетровської через Новомосковський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.І. Юр'єва