АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6989/15 Головуючий 1 інст. Шишкін О.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» жовтня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2015 року за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_3 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 липня 2010 року та рішень Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2010 року і Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, договору дарування, поновлення порушеного права користування житловим приміщенням, вселення та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_3, відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України у Харківській області, Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, про зобовязання зняти з реєстрації,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради, Відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_3 про зобовязання укласти договір найму житла та провести державну реєстрацію.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, який ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 липня 2010 року залишено без розгляду.

ОСОБА_3 позов не визнав та у серпні 2007 року подав зустрічний позов до ОСОБА_4, виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування рішення виконкому, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, договору дарування, поновлення порушеного права користування житловим приміщенням, вселення, який неодноразово уточнював.

ОСОБА_7 позови не визнала та у червні 2010 року подала зустрічний позов до ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради, ОСОБА_3, відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України у Харківській області, Публічного акціонерного товариства «Правекс-Банк» про визнання добросовісним набувачем нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, про зобовязання зняти з реєстрації.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 11 травня 2010 року позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, скасовано рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради від 19.12.2006 року № 188/14 про укладення з ОСОБА_4 договору житлового найму квартири АДРЕСА_1, визнано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 29.12.2006 року на імя ОСОБА_4 недійсним, визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 29.12.2006 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 19.02.2007 року, між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 19.02.2007 року, договір дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 11.09.2007 року, поновлено порушене право ОСОБА_3 на користування спірним житловим приміщенням та вселено його в квартиру, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19.10.2010 року апеляційні скарги ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ПАТ «Правекс-Банк» - задоволено частково, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.07.2010 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, позов ОСОБА_7 задоволено частково, визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2, визнано ОСОБА_7 добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.2007 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в задоволенні інших вимог ОСОБА_7 - відмовлено.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2012 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.07.2010 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 19.10.2010 року скасовано, ухвалено нове рішення, позов ОСОБА_3 задоволено частково, скасовано рішення виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові ради від 19.12.2006 року № 188/14 про укладення з ОСОБА_4 договору житлового найму квартири АДРЕСА_1, визнано недійсним свідоцтво від 29.12.2006 року про право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 29.12.2006 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, сторони повернуто в первісний стан, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 19.02.2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, сторони повернуто в первісний стан, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 від 11.09.2007 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8, сторони повернуто у первісний стан, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 19.10.2007 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7, сторони повернуто в первісний стан, вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2, в решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

У березні 2013 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.07.2010 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 19.10.2010 року та рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2012 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своєї заяви посилалася на те, що 16.09.2011 року між ОСОБА_7 та нею укладено договір купівлі-продажу спірної квартири. На час придбання спірної квартири будь яких обмежень щодо даної квартири не було, під арештом вона не перебувала.

Участі у справі вона не приймала, про час і місце розгляду справи не повідомлялася, до участі у справі як третя особа або як співвідповідач не залучалася.

На цей час договір купівлі-продажу спірної квартири не скасований та не визнаний в судовому порядку недійсним.

Оскільки зазначеними судовими рішеннями порушено її право власності, просила рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.07.2010 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 19.10.2010 року та рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.07.2012 року скасувати за нововиявленими обставинами, справу призначити до нового розгляду та залучити її як третю особу з самостійними вимогами на предмет спору.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 липня 2010 року та рішень Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2010 року і Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2012 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1, через свого представника, подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою задовольнити її вимоги та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала вимоги заяви.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1, яка не приймала участі у справі, має право на звернення з заявою про перегляд судових рішень, які ухвалені судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій саме до суду першої інстанції.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 1 статті 362 ЦПК України передбачено, що заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Частиною 1 статті 363 ЦПК України передбачено, що рішення, ухвала суду чи судовий наказ переглядаються у звязку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, постановив ухвалу або видав судовий наказ.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 участі у справі не приймала.

Остаточне рішення, яке є чинним та яким скасовано судові рішення першої та апеляційної інстанції, ухвалив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у липні 2012 року.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не звернув уваги на ці обставини та у порушенні порядку, встановленого ст. ст. 362, 363 ЦПК України, розглянув заяву по суті.

У звязку з чим ухвала підлягає скасуванню з направленням справи відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п.2 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2015 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення цього питання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії