АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6364/15 Справа № 406/2192/2012 Головуючий у 1 й інстанції - Петрюк Т.М. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування за № 537 від 16 березня 2010 року вона є власником 1/2 частини будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 05.08.2011 року за ініціативою відповідача їх шлюб було розірвано за рішенням Верхньодніпровського районного суду. Після розірвання шлюбу сторони постійно у спірному домоволодінні не проживали. Але повернувшись до домоволодіння у жовтні 2011 року позивач виявила, що скрізь поміняні замки. На її неодноразові дзвінки протягом 2011-2012 року для з'ясування причини таких дій відповідач не реагував і уникав зустрічі з нею та не бажав розмовляти на дану тему. На даний час відповідач не проживає в будинку, так як ще восени 2012 року виїхав на постійне місце проживання до м. Дніпродзержинська, а домоволодіння здає в найм. Відповідач своїми незаконними діями фактично позбавив її права власності, більш того, здає в оренду і її частку домоволодіння і лише сам отримує з цього прибутки. Таким чином, відповідач штучно створює умови, які перешкоджають їй володіти та користуватись її частиною нерухомого майна, що й стало підставою звернення до суду.

Враховуючи зазначене, позивач просила суд зобов'язати відповідача не створювати їй перешкоди у користуванні, володінні, розпорядженні 1/2 частиною домоволодіння АДРЕСА_1 сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області; визначити порядок користування домоволодінням АДРЕСА_1 сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, виділивши їй в користування жилу кімнату 1-2 згідно плану технічного паспорту площею 7.3 кв.м, жилу кімнату 1-3 площею 18.5 кв. м.; виділити відповідачу в користування: жилу кімнату 1-4 згідно плану технічного паспорту площею 6.5 кв.м., жилу кімнату 1-5 площею 9.6 кв.м.; в їх спільному користуванні залишити приміщення 1-1 площею 6.5. кв.м., також всі підсобні споруди, згідно плану технічного паспорту: ганок - а'"' - 1 ганок; Б-1 - гараж, б-1 -оглядова яма; В-1 - літня кухня, Г-1 сарай; з-1 - погріб, Л-1- сарай, О-1 - сарай; Т-1- вбиральня; к-колодязь; к-2 - ворота; л-5, л-6, л-7, л-8 - паркан, л-9 - хвіртка, 1 -мощення; стягнути з відповідача 22900 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права власності та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Зобов'язано ОСОБА_2 не створювати ОСОБА_3 перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні 1/2 частиною домоволодіння АДРЕСА_1 сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, визначивши порядок користування вказаним домоволодінням між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступним чином. ОСОБА_3, власнику 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, виділено в користування будівлі та приміщення згідно варіанту 1 висновку № 635/636-14 комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 19 грудня 2014 року в житловому будинку А-1, приміщення 1-3, площею 18, 5 кв. м. ОСОБА_2. власнику 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, виділено в користування будівлі та приміщення згідно варіанту 11 висновку № 635/636-14 комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 19 грудня 2014 року в житловому будинку А-1, приміщення 1-4, площею 6, 5 кв. м. і приміщення 1-5, площею 9.6 кв.м. В загальне користування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділено в прибудові А1-1 приміщення 1-1, площею 6.5 кв.м. та приміщення 1.2, площею 7.2 кв. м.

ОСОБА_3 виділено в користування в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області наступні будови та споруди: 1/2 частина ганку літ. а"' - 1, гараж літ- Б-1, оглядову яму літ б-1, сарай літ Г-1, погріб літ З-1, сарай літ Л.1, 1/2 вбиральні літ Т-1, 1/2 колодязя літ к, 1/2 воріт № 2, 1/2 паркану 1/2 частина № 5, 1/2 паркану № 6, 1/2 паркану № 7, 1/2 паркану № 8, 1/2 хвіртки № 9, 1/2 змощення 1. Ідеальна частка домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що виділяється в користування ОСОБА_3 складає 48/100 вартістю 61874 грн.

ОСОБА_2 виділено в користування в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, наступні будівлі та споруди 1/2 частина ганку літ. а"' - 1, літню кухню літ. В-1, сарай літ О-1, 1/2 вбиральні літ Т-1, 1/2 колодязя літ к, 1/2 воріт № 2, 1/2 паркану 1/2 частина № 5, 1/2 паркану № 6, 1/2 паркану № 7, 1/2 паркану № 8, 1/2 хвіртки № 9, 1/2 змощення 1. Ідеальна частка домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що виділяється в користування ОСОБА_2 складає 52/100, вартістю 66891 грн.

Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 закласти дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-5. Між приміщеннями 1-2 та 1-3. Пробити дверний проріз між прим 1-2 та прим 1-3 та прим 1-1 та 1-2. Демонтувати перегородку між приміщеннями 1-4 та 1-5. Встановити перегородку з дверним блоком та облаштувати приміщення 1.5 м на 1,5 м перед входом до житлової кімнати приміщення 1-3. В приміщення 1-2 облаштувати кухню, отримавши дозвіл на виконання будівельних робіт по переобладнанню та переплануванню за рішенням органу місцевого самоврядування та за погодженням органів містобудування. архітектури, санітарних та проти пожежних служб.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог позивачу ОСОБА_3 - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 5984 грн. 40 коп., на відшкодування судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 668,91 грн. в рахунок держави.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2001 року по 05.08.2011 року.

25.12.2003 року на підставі договору дарування відповідач ОСОБА_2 став власником домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, отримавши дане домоволодіння в дар від ОСОБА_5

16.03.2010 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується договором дарування від 16.03.2010 року.

Після укладення договору дарування 1/2 частини спірного домоволодіння, позивач ОСОБА_3 стала власником 1/2 його частини, а саме домоволодіння стало спільною частковою власністю позивачки та відповідача відповідно до ст. 355, 356 ЦК України.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами стали виникати суперечки з приводу володіння та користування спірним домоволодінням.

Враховуючи показання свідків, судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторони постійно у спірному домоволодінні не проживали, лише інколи навідувались до нього, як правило в той час, коли інший із співвласників був відсутнім.

На даний час обидві сторони продовжують залишатись співвласниками спірного домоволодіння. В добровільному порядку врегулювати спір сторони не намагаються.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 635/636-14 від 19.12.2014 року встановлено, що визначити варіанти порядку користування жилим будинком та господарськими спорудами домоволодіння АДРЕСА_1 сел. Новомиколаївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з незначним відступом від ідеальних часток власності: 1/2 та 1/2 технічно можливо. При цьому запропоновано один варіант користування житловим будинком та два варіанти порядку користування господарськими будівлями та спорудами.

Суд, дослідивши висновок судової будівельно-технічної експертизи та враховуючи, що у відповідача на даний час склалась нова сім'я та є малолітня дитина, а позивачка на даний час є одинокою, прийшов до висновку, що можливо визначити порядок користування спірним домоволодінням за запропонованим експертом першим варіантом, відповідно до якого у житловому будинку позивачці у користування виділяється 1 кімната, зазначена на плані 1-3, площею 18.5 кв. м.. а відповідачу дві кімнати, зазначені на плані1-4, площею 6, 5 кв. м. і приміщення 1-5, площею 9.6 кв.м. Приміщення в прибудові А'-1: 1-1, площею 6.5 кв.м. та 1.2, площею 7.2 кв. м., залишаються у спільному користуванні сторін.

Також суд дійшов висновку про можливість виділити сторонам в користування господарські будівлі та споруди, запропоновані експертом за першим варіантом 1 та П співвласникам, а саме: ОСОБА_3 виділити в користування: 1/2 частину ганку літ. а''''- 1, гараж літ- Б-1, оглядову яму літ б-1, сарай літ Г-1, погріб літ З-1, сарай літ Л.1, 1/2 вбиральні літ Т-1, 1/2 колодязя літ к, 1/2 воріт № 2, 1/2 паркану 1/2 частина № 5,1/2 паркану № 6, 1/2 паркану № 7, 1/2 паркану № 8, 1/2 хвіртки № 9, 1/2 змощення 1. ОСОБА_2 виділити в користування: 1/2 частина ганку літ. а''''- 1, літню кухню літ. В-1, сарай літ О-1, 1/2 вбиральні літ Т-1, 1/2 колодязя літ к, 1/2 воріт № 2, 1/2 паркану 1/2 частина № 5, 1/2 паркану № 6, 1/2 паркану № 7, 1/2 паркану № 8, 1/2 хвіртки № 9, 1/2 змощення 1.

Ухвалюючи рішення про такий порядок виділення в користування між сторонами господарських будівель та споруд, суд виходив з того, що за даним варіантом відступ від ідеальних часток, що належать кожному із співвласників є меншим, ніж за запропонованим експертом другим варіантом.

Також суд вирішив за потрібне покласти на сторони обов'язки по здійсненню запропонованих експертом переобладнань за варіантом 1.

Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., суд враховував характер правопорушення, глибину фізичних та духовних страждань, поведінку самої позивачки, той факт, що відповідач категорично відмовлявся в добровільному порядку вирішити спір, що виник між сторонами, що привело до тривалого судового розгляду даної справи.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Не можуть бути підставою для скасування рішення доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги ані пояснення відповідача, ані показання свідків, які підтверджують те, що ОСОБА_3 добровільно не користується спірним домоволодінням, зокрема своєю часткою, при цьому навмисно здійснила пошкодження будинку та прибудинкової території (розбивши вікна, дзеркало, вирвавши квіти з клумб), в той час коли ОСОБА_2 був відсутній.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, належних доказів в підтвердження факту пошкодження позивачем будинку та прибудинкової території суду першої та апеляційної інстанції не було надано.

Також необґрунтованими є доводи апелянта в своїй скарзі на те, що судом безпідставно прийнято до уваги посилання позивача на створення їй перешкод в користуванні домоволодінням, оскільки дані твердження нічим не підтверджені. Проте, як вбачається з рішення суду, сам факт перешкоджання позивачці користуватись домоволодінням відповідачем не заперечувався, але мотивувався тим, що через скандальний характер та пошкодження будинку він не бажає впускати позивача до будинку.

Крім того, факт того, що відповідач здійснює перешкоди у користуванні домоволодінням підтверджується поясненнями дільничного інспектора міліції Косенка В.О., згідно яких встановлено, що позивач зверталась до нього з приводу того, що вона не може потрапити в спірне домоволодіння, оскільки ОСОБА_2 чинить їй перешкоди.

Позивач є співвласником спірного домоволодіння, а в силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, доводи апелянта спростовуються матеріалами цивільної справи та встановленими обставинами, а інших доказів на підтвердження його доводів, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, суду надано не було.

Колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова