пр. № 2/759/6971/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Заєць Т.О., перевіривши виконання вимог ст. ст. 109-121 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

03.11.2015 року представник ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання недійсним договору дарування частини будинку, укладеного з ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом 9-ї КДНК Тищенко А.В. від 21.06.2005 року, застосування наслідків недійсності правочину, зобов'язання відповідача повернути 7/16 частин жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є визнання недійсним договору дарування жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1

Статтею 114 ЦПК України встановлена виключна підсудність позовних заяв. Частиною 1 статті 114 ЦПК України встановлено: позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як зазначено в п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" N 3 від 01.03.2013 року, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Наприклад, це позови про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про визнання правочину з нерухомістю недійсним та ін. (п. 42 Постанови Пленуму).

Позивачем заявлені вимоги, що виникають з договору дарування, предметом якого є частина жилого будинку, що знаходиться в м. Києві, пров. Теремківський, 4 (Солом'янський район), а тому, враховуючи приписи ч. 1 ст. 114 ЦПК України та роз'яснення постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року та №3 від 01.03.2013 року, дана справа підлягає розгляду за місцезнаходженням будинку.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Заява повертається у випадках, коли: справа не підсудна цьому суду (п.4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України).

Враховуючи наведене, справа підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду за місцем знаходження нерухомого майна.

Керуючись ч. 1 ст. 114, 115, 121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним - повернути позивачу для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ