Справа № 454/971/15 Головуючий у 1 інстанції: Струс-Духнич Т.В.
Провадження № 22-ц/783/5959/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого - Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання - Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Сокальського району Львівської області та Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

оскаржуваним рішенням в задоволенні позову ОСОБА_2 до Прокуратури Сокальського району та Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, просить рішення скасувати, ухвалити нове, на підставі якого стягнути з прокуратури Сокальського району Львівської області, Держави України в його користь 1 млн. гривень на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб прокуратури Сокальського району при розгляді його заяви про кримінальне правопорушення від 10.07. 2013 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, має місце недоведеність обставин та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Суд не з`ясував про законність рішення, прийнятого прокуратурою за наслідками перевірки його заяви про вчинення кримінального правопорушення, про наявність у нього права на відшкодування шкоди, суд не обґрунтував дотримання прокуратурою закону щодо невнесення заяви про вчинений злочин до єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судове засідання апеляційної інстанції апелянт - позивач, відповідачі не з`явились, хоч були належним чином повідомлені про розгляд справи, тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, справу заслухано у їх відсутності. За відсутності осіб, які не з`явились, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем ОСОБА_2 скеровано у Генеральну прокуратуру України заяву про кримінальне правопорушення, датовану 10.07.2013р., щодо реєстрації даної заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, відкриття кримінального провадження за ст.ст. 364, 366, 367, 375, 382 КК України відносно судді Сокальського районного суду Адамович М.Я. та визнання позивача ОСОБА_2 потерпілим у даному кримінальному провадженні. Із змісту заяви встановлено, що підставою для відкриття кримінального провадження є, на думку заявника, порушення суддею вимог щодо неупередженого розгляду позовів, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації, завідомо неправосудною ухвалою від 06.03.2012р. по справі №1321/299/2012 порушено право доступу до правосуддя та порушено, як зазначив заявник, права позивача, гарантовані Конституцією України.

Листом в.о. прокурора Сокальського району від 02.08.2013р. за №59-63-13, адресованного представнику ФГ «ОСОБА_2.», позивачу у даній справі ОСОБА_2 роз'яснено з посиланням на постанову Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади» та ст. 124 Конституції України, що оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. Та зазначено, що з огляду на відсутність згідно п.4 ч.5 ст. 214 КПК України у зверненні позивача будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями кримінального правопорушення, підстав для внесення відомостей до ЄРДР за зверненням не вбачається. Роз'яснено право згідно ст. 303 КПК України на оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як встановлено із змісту заяви позивача ОСОБА_2 від 10.07.2013р., адресованої Генеральному прокурору України, позивач ставив питання щодо відкриття кримінального провадження за ст.ст. 364, 366, 367, 375, 382 КК України відносно судді Сокальського районного суду Львівської обл. Адамовича М.Я., який, на думку заявника, вніс в офіційні документи завідомо неправдиву інформацію, постановив завідомо неправосудну ухвалу від 06.03.2012р., чим порушив його право на доступ до правосуддя.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив про те, що заявляючи позов та звертаючись з заявою до прокурора, ОСОБА_2 посилався на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.04.2013р., якою скасовано ухвалу Сокальського районного суду від 06.03.2012р. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17.07.2012р., справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Та оскільки у листі від 02.08.2013р. в.о. прокурором Сокальського району Львівської області роз'яснено позивачу його право на оскарження в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, зробив висновок про те, що позивач мав можливість у визначеному законом порядку захистити, на його думку, порушені права.

З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів .

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Так, згідно із ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконною проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Позовною вимогою позивача є відшкодування моральної шкоди, завданої в.о. прокурора району відмовою в реєстрації та внесенні до ЄРДР його заяви про кримінальне правопорушення. Разом з тим, зазначені заявником обставини не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, про що заявнику вірно роз`яснено листом в.о. прокурора з посиланням на п.4 ч.5 ст.214 КПК України та роз`яснено про його право відповідно до ст. 303 КПК України на оскарження дій прокурора до слідчого судді.

Відтак, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не з`ясував про законність рішення прийнятого прокуратурою за наслідками перевірки його заяви, чим порушені його права, зокрема право на відшкодування моральної шкоди, на увагу не заслуговують, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відсутність як обставин, так і доказів, які б свідчили про спричинення моральної шкоди. Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, відповідає встановленим обставинам справи, наявним доказам, підстав для його скасування немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.