Справа № 523/1110/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Присяжний А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду міста Одеси з уточненим позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 13.11.2013 року приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Сузукі ОСОБА_3», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год. по пр. Добровольського з боку вул. Миколаївська дорога в напрямку вул. Кишинівської, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу за наявності дорожнього знаку та дорожньої розмітки «зебра», розташованому напроти будинку №30 по вул. Добровольського у м.Одесі, порушуючи п. п. 2.3 «б», 12.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, а саме будучи неуважною, не враховуючи зміну дорожньо-транспортної обстановки, не переконавшись в тому, що на пішохідному переході немає пішоходів, не зменшивши швидкість руху керованого нею транспортного засобу, скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка перетинала проїжджу частину по пішохідному переходу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №3874 від 23.12.2013 року позивачці ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів гілок обох лонної і сідничної кісток, закритого перелому переднього відділу лівої вертлюжної западини, закритого крайового перелому бічних мас крижів праворуч, закритого перелому правого поперечного відростка 4 поперекового хребця з невеликим зміщенням уламків, закритого перелому правого поперечного відростка 5 поперекового хребця, садна області правого тазостегнового суглоба, тулуба, голови, області правого колінного суглоба, які не були небезпечними для життя, викликали тривалий розлад здоров'я більше трьох тижнів та відповідно до критеріїв п.п. 2.2.2, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

За даними фактами було зареєстровано кримінальне провадження №0003879.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України зі звільненням її від відбування покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року № 1185-УІІ (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 6 травня 2014 року № 1246-УІІ).

Позивачка вказує про те, що 24.06.2014 року Спеціалізованою травматологічною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 їй було встановлено III групу інвалідності, в наслідок чого, вона втратила можливість заробляти собі на життя. При цьому, на її утриманні перебуває двоє дітей та непрацездатна мати.

Також, ОСОБА_1 потребує термінового оперативного втручання та тривалої реабілітації.

31 грудня 2013 року між сторонами укладено договір-зобов'язання відповідно до умов якого сторони визначили порядок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 в момент та в наслідок ДТП. Відповідно до визначеної угоди сторонами було визначено розмір грошового відшкодування у розмірі 68 900 гривень. Також, сторонами в договорі встановлено заборону на звернення позивачки до суду з вимогами про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Вказаний пункт договору Позивачка вважає нікчемним, а тому таким, що не породжує будь-яких наслідків.

Вказаний договір стосується відшкодування шкоди, яку було спричинено одномоментно під час ДТП та полягала у перенесенні стресу, страху за власне життя, здоров'я та долю близьких, які перебували на утриманні позивачки ОСОБА_1. Вказана моральна шкода була спричинена самим фактом ДТП за участі позивачки та її поява не залежала від тілесних ушкоджень позивачки.

В судове засідання позивачка та представник позивача не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Від позивачки до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника (а.с.99).

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с.94).

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, про те, що позов є частково обґрунтованим, є частково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що 13.11.2013 року приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Сузукі ОСОБА_3», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год. по пр. Добровольського з боку вул. Миколаївська дорога в напрямку вул. Кишинівської, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу за наявності дорожнього знаку та дорожньої розмітки «зебра», розташованому напроти будинку №30 по вул. Добровольського у м.Одесі, порушуючи п. п. 2.3 «б», 12.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, а саме будучи неуважною, не враховуючи зміну дорожньо-транспортної обстановки, не переконавшись в тому, що на пішохідному переході немає пішоходів, не зменшивши швидкість руху керованого нею транспортного засобу, скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка перетинала проїжджу частину по пішохідному переходу.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України зі звільненням її від відбування покарання на підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року № 1185-УІІ (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 6 травня 2014 року № 1246-УІІ) (а.с.7-8);

Відповідно до письмової довідки Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертної комісії від 24.06.2014 року, ОСОБА_1 було встановлено III групу інвалідності, строком до 01.07.2015 року. На теперішній час відомостей про продовження строку інвалідності немає (а.с.9);

Відповідно до письмової консультації Центру травматологія та ортопедії МКЛ №11 від 25.07.2014 року, ОСОБА_1 рекомендовано оперативне втручання, курс реабілітації та відновлюваної терапії. Вартість загальних витрат на операційний матеріал приблизно складає у розмірі 39 000 гривень (а.с.10);

Відповідно до виписки з медичної картки №27665, ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в ООКЛ з 13.11.2013 року о 22.11.2013 рік з діагнозом: політравма. ЗЧМТ, СГМ. Травматичний шок ІІ-ІІІ ст. Закритий оскольчатий перелом гілок обох лонної і сідничної кісток. Закритий перелом переднього відділу лівої вертлюжної западини, закритий крайовий перелом бічних мас крижів праворуч, закритий перелом правого поперечного відростка 4 поперекового хребця з невеликим зміщенням уламків, закритий перелом правого поперечного відростка 5 поперекового хребця, садна колінного суглоба (а.с.11);

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Уніка» відповідно до полісу № АС/3698732 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.08.2013 року (а.с.40);

Із матеріалів справи вбачається про те, що відповідно до договору - зобовязання від 31.12.2013 року, ОСОБА_4 оплатила в процесі лікування ОСОБА_1 в якості вчиненої матеріальної та моральної шкоди кошти у сумі 18 900 гривень. По домовленості сторін, сума причиненої матеріальної та моральної шкоди, з врахуванням виплаченої в процесі лікування суми складає у розмірі 68 900 гривень (а.с.42-43);

Відповідно до договору-зобовязання, який укладений 31 грудня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, сторони дійшли згоди та констатують, що:

1.Фатєєвою Я.А. в процесі лікування ОСОБА_5 в якості відшкодування заподіяного матеріального збитку і моральної шкоди виплачена останньою сума у розмірі 18 900 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот) гривень;

2.За домовленістю сума заподіяного матеріального збитку і моральної шкоди, з урахуванням виплаченої в процесі лікування, оцінена ними в розмірі 68 900 (шістдесят вісім тисяч девятсот ) гривень;

3.У разі відмови від виконання своїх зобов'язань кожна із сторін має право звернутися до суду з метою примусового виконання другою стороною перейнятих на себе зобов'язань.

Сторони прийшли до угоди про те, що ОСОБА_2 зобов'язується :

1.Здійснити першу виплату за даною угодою потерпілій ОСОБА_5 в якості часткового відшкодування заподіяного їй матеріального збитку і моральної шкоди від ДТП в день підписання договору-зобов'язання у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень.

2.Здійснювати виплату обумовленої суми поетапно щомісячно - до 20 числа кожного місяця по 7 500 (сім тисяч п'ятсот) гривень.

3.Повести повну виплату обумовленої суми не пізніше за 20 червня 2014 року.

4.Сторони прийшли до угоди про те, що ОСОБА_5 зобов'язується :

1. Писати власноручно розписки про отримання грошей в якості відшкодування заподіяного їй матеріального збитку і моральної шкоди і передавати їх стороні за угодою;

2. Відмовитися від пред'явлення яких-небудь претензій до ОСОБА_2 у частині відшкодування заподіяного матеріального збитку і моральної шкоди, причиненої ДТП, окрім виконання грошових зобов'язань по справжньому договору-зобов'язанню;

3. Звернутися до суду особисто або через свого представника з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у зв'язку з примиренням винної з потерпілою.

При підписанні зазначеного договору-зобов'язання, сторони діють вільно, цілеспрямовано, добровільно, без якого-небудь примушення, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючи ними, не помиляючись відносно обставин, надаючи звіт своїм діям.

Договір-зобовязання підписується сторонами власноручно, воно складено в двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу. Відповідно до письмової розписки від 31.12.2013 року, перша виплата у розмірі 5 000 (пять тисяч) гривень отримана. (а.с.43);

В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось сторонами, про те, що відповідно до письмової розписки, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_8 на лікування наслідків ДТП, яке сталося 13.11.2013 року за участю водія ОСОБА_2 за період з 13 по 29 листопада 2013 року 15 900 гривень (а.с.44);

Відповідно до письмової розписки від 19.12.2013 року, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_8 на лікування наслідків ДТП, яке сталося 13.11.2013 року за участю водія ОСОБА_2 3 000 гривень (а.с.44);

Відповідно до письмової розписки від 16.01.2014 року, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_8 на виконання договору зобовязання від 31.12.2013 року, який укладений з ОСОБА_6 черговий платіж у сумі 7 500 гривень (а.с.45);

Відповідно до письмової розписки від 18.02.2014 року, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_8 на виконання договору зобовязання від 31.12.2013 року, який укладений з ОСОБА_6 черговий платіж у сумі 7 500 гривень (а.с.45);

Відповідно до письмової розписки від 18.03.2014 року, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_8 на виконання договору зобовязання від 31.12.2013 року, який укладений з ОСОБА_6 черговий платіж у сумі 7 500 гривень (а.с.46);

Відповідно до письмової розписки від 18.04.2014 року, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_8 на виконання договору зобовязання від 31.12.2013 року, який укладений з ОСОБА_6 черговий платіж у сумі 7 500 гривень (а.с.46);

Відповідно до письмової розписки від 15.05.2014 року, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_8 на виконання договору зобовязання від 31.12.2013 року, який укладений з ОСОБА_6 черговий платіж у сумі 7 500 гривень (а.с.47);

Відповідно до письмової розписки від 18.06.2014 року, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_8 на виконання договору зобовязання від 31.12.2013 року, який укладений з ОСОБА_6 черговий платіж у сумі 7 500 гривень (а.с.47);

При таких обставинах підлягає стягненню сума боргу з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 у розмірі (68 900 - 63 900) = 5 000 гривень.

Відповідно до письмової довідки Центру №2 надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів УДАІ УМВС України в Одеської області, автомобіль марки «Сузукі ОСОБА_3», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 (а.с.57);

Згідно ч.1 ст.1195 України ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншими ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, стороннього догляду.

Згідно з ч.1,ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Суд вважає, що позивачка перенесла моральні страждання в результаті ДПТ, при цьому перенесла фізичну біль та страждання, а також отримала ушкодження здоровя.

З урахуванням положень ст.23 ЦПК України про те, що про розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року ( з наступними змінами), викладених у п.п.3,9, та враховуючи, докази надані суду позивачкою про завдану їй моральну шкоду, враховуючи перенесені моральні страждання, а також враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_6 виплатила на корить позивачки ОСОБА_1 кошти у сумі 63 900 гривень, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, заподіяні в результаті ДТП, заявлені позивачкою підлягають частковому задоволенню та підлягають стягненню у розмірі 5 000 гривень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 551 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 23,1167,1168,1195 ЦК України, та відповідно до Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року ( з наступними змінами), суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_10 Анатоліївни до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень (пятдесят тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок (пятсот пятдесят одну гривень двадцять копійок).

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя Аліна С.С.