Справа № 740/2752/15
Провадження № 2/740/889/15
18 вересня 2015 року м. Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі :
головуючого - судді Марченка М.М.
при секретарі Заколодній Ю.О.
з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту припинення шлюбних відносин, поділ спільного сумісного майна та компенсації вартості його частки , -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту припинення шлюбних відносин, поділ спільного сумісного майна і компенсацїї вартості його частки. В позові ОСОБА_2 зазначає, що 14 жовтня 2000 року між нею і ОСОБА_3 (далі за текстом - Відповідач) було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу ними було набуте майно, а саме 28.12.2011 року придбано автомобіль марки SKODA OCTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску - 2006. Відповідно до приписів ст. 60 CK України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Одночасно в ч.1 ст.61 зазначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За загальним правилом рівності часток при поділі спільного сумісного майна (ч.1 ст.70 CK України), частки майна дружини і чоловіка є рівними. За таких обставин, зазначений автомобіль після його придбання, став об'єктом права спільної сумісної власності і належав їй з відповідачем в рівних частках. Приписами ст.63 CK України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. 03 липня 2012 року шлюб між нею і відповідачем було розірвано на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду по справі № 2514/3140/12. Позивачем по зазначеній справі та безпосередньо ініціатором розірвання шлюбу був відповідач. Але фактичні сімейні відносини у них припинились в травні 2012 року, оскільки разом вони не проживали, спільного бюджету не мали, спільним побутом пов'язані не були, а також не мали взаємних прав і обов'язків. Відповідно до змісту ч.1 ст.68 CK України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Після розірвання шлюбу, вона вважала себе співвласником зазначеного автомобіля і розраховувала на реалізацію своїх майнових прав. Виходячи зі змісту ч.1 ст.65 CK України вбачається, що дружина та чоловік розпоряджаються майном, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст.69 CK України). Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою (ст.71 CK України). В 2014 році їй стало відомо про те, що відповідач до моменту розірвання шлюбу, тобто 05 травня 2012 року не повідомляючи її про свої наміри та без її згоди і всупереч її волі, зняв належний їм транспортний засіб з реєстраційного обліку для реалізації та
реалізував його, фактично перереєструвавши на свого батька. При цьому грошові кошти отримані від реалізації автомобіля в сім'ю не надходили. Вартість належної їй 1 / 2 частки автомобіля на даний момент відповідачем не сплачена. Таки дії з боку відповідача, були направлені на приховування спільного сумісного майна для унеможливлення його поділу і є протиправними по відношенню до неї. Оскільки автомобіль на даний момент вже реалізовано, тим-самим порушено її право власності на його частку. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. (п.22, п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Відповідно до звіту про оцінку майна від 06 березня 2015 року, ринкова вартість автомобіля SKODA ОСТАVIА, 2006 року випуску на даний момент складає 230 328 грн. Враховуючи той факт, що зазначений автомобіль на даний момент є відчуженим, відповідач має компенсувати їй вартість його 1 / 2 частки, тобто 115 164 грн. Відповідач відмовився компенсувати їй вартість 1/2 частки автомобіля. Шлюбні відносини з відповідачем припинились 02 травня 2012 року, підставою фактичного припинення шлюбних відносин стало її повідомлення відповідачу про те, що він не є батьком молодшої доньки Владислави. Після вчиненої відповідачем сварки і бійки, разом як подружжя вони не проживали, спільного бюджету не мали, спільним побутом пов'язані не були, а також не мали взаємних прав і обов'язків. Рішення про фактичне припинення шлюбних відносин 02 травня 2012 року було прийнято нею і відповідачем спільно. Даний факт має місце, але на даний момент не встановлений. Відповідно до приписів ст.234 ЦПК України, суди розглядають цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів осіб в порядку окремого провадження. В положеннях ч.2 ст.256 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами ч.6 ст.235 ЦПК України встановлено, що в разі наявності спору про право, питання про встановлення юридичного факту має вирішуватись в позовному провадженні. В зв'язку з тим, що встановлення даного факту необхідно для захисту її майнових прав, а також враховуючи ту обставину, що між нею і відповідачем існує спір про право, тому вона вимушена звертатись з даним позовом до суду. Просить встановити факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 02 травня 2012 року. Поділити між нею та ОСОБА_3 спільне сумісне майно, а саме автомобіль SKODA ОСТАVIA, державний номерний знак НОМЕР_1, присудивши їй компенсацію вартості його 1 / 2 частки; стягнути на її користь з ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 115 164 грн. на відшкодування вартості 1 / 2 частки автомобіля SKODA ОСТАVIA, державний номерний знак НОМЕР_1. Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати понесені нею в зв'язку з розглядом справи.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві і просив позов задовольнити та встановити факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 02 травня 2012 року; поділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільне сумісне майно, а саме автомобіль SKODA ОСТАVIA, державний номерний знак НОМЕР_1, присудивши ОСОБА_2 компенсацію вартості його 1 / 2 частки; стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 115 164 грн. на відшкодування вартості 1 / 2 частки автомобіля SKODA ОСТАVIA, державний номерний знак СВ 3608
АХ та стягнути з ОСОБА_3 судові витрати понесені ОСОБА_2 в зв'язку з розглядом справи.
Зі згоди та клопотання представника позивача ОСОБА_1 суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із слідуючих підстав.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 показали, що з 02 травня 2012 року і до розлучення 03 липня 2012 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 проживали окремо, спільного господарства не вели і відповідач ОСОБА_3 не давав позивачу ОСОБА_2 грошей від продажі спірного автомобіля.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження.
Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбу з 14 жовтня 2000 року, який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 03 липня 2012 року, яке набрало законної сили 16.07.2012 року.
Подружжям під час шлюбу було придбано 28 грудня 2011 року автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, який 06.01.2012 року був зареєстрований за ОСОБА_3, мешканцем АДРЕСА_1 і був виданий державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується даними центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ніжина, Ніжинського та Носівського районів на правах м. Ніжина, підпорядкований УДАІ УМВС України в Чернігівській області.
Згідно повідомлення центру надання послуг 7403 Державної автомобільної інспекції УМВС України в Чернігівській області від 15.01.2014 року за № 8/7-39 автомобіль «SKODA OCTAVIA», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, значиться зареєстрованим за громадянином ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію САК № 770961 від 10.05.2012 року.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, одержані одним із подружжя.
Відповідно до вимог ч.1 ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
За приписами ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно вимог ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя," до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Судом встановлено, що спірний автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 придбаний сторонами в період шлюбу.
На підставі ст.34 Закону України „Про дорожній рух", реєстрація, перереєстрація зняття з обліку транспортних засобів здійснюється згідно з Постановою Кабінету Міністрів України
№1388 від 07 вересня 1998 року „Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок".
Відповідно до п.1 вищевказаних Правил встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів. У п.2 Правил зазначено, що вони є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів.
Згідно п.8 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України № 1388 перед відчуженням, передачею транспортні засоби повинні бути зняти з обліку в підрозділах Державтоінспекції.
Автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1 знятий з обліку 05.05.2012 року для реалізації, що підтверджується довідкою центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Ніжина, Ніжинського та Носівського районів на правах м. Ніжина, підпорядкований УДАІ УМВС України в Чернігівській області від 01.10.2013 року за № 8/7-2971. Був проданий 05 травня 2012 року ОСОБА_7, що підтверджується довідкою-рахунком серії ДПІ № 223549 та зареєстрований 10.05.2012 року за ОСОБА_7.
Згідно звіту про оцінку майна, ринкова вартість майна - автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», 2006 року випуску, станом на 06.03.2015 року, складає 230328 грн. 00 коп., а 1 / 2 частки автомобіля становить 115164 грн. 00 коп.
Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ сумісного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.
У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Проте, враховуючи той факт, що автомобіль проданий, то визнання ідеальних часток подружжя у спірному майні і залишення автомобіля у спільній частковій власності сторін не вирішує існуючого спору.
Проте відповідно до абз.2 п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Доказів, що автомобіль відповідачем був відчужений в період шлюбу за згодою позивачки, суду не надано, а було встановлено, що відчуження автомобіля було здійснено проти волі позивачки і не в інтересах сім»ї та не на її потреби, а тому відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, яка дорівнює 115164 грн.00 коп., оскільки спірний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя.
Що стосується позовної вимоги встановити факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 02 травня 2012 року, то ч.1 ст. 256 ЦПК України не передбачено встановлення зазначеного факту. Посилання позивачки
на ч.2 ст. 256 ЦПК України для встановлення зазначеного факту не заслуговує на увагу, так як спірний автомобіль подружжям придбаний під час шлюбу і на підставі ст. 60 СК України він являється спільною сумісною власністю подружжя, тому не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, від встановлення факту припинення шлюбних відносин сторін з 02 травня 2012 року, так як встановлення такого факту самого по собі не тягне юридичних наслідків. Тому суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги встановити факт припинення шлюбних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 02 травня 2012 року слід відмовити.
Вимоги позивача про стягнення грошових коштів, витрачених на сплату судового збору в сумі 1151 грн. 64 коп. за подання позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією від 12 березня 2015 року та 326 грн. 40 коп. за публікацію оголошення в газеті «Деснянська правда» про виклик в судове засідання відповідача ОСОБА_3, що підтверджується квитанцією № 68 від 08.09.2015 року, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.
Суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_2задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошову компенсацію за 1 / 2 ( одну другу) частку вартості транспортного засобу автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 115164 ( сто п'ятнадцять тисяч сто шістдесят чотири) грн. 00 коп. та судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 1151 (одна тисяча сто п'ятдесят одна ) грн. 64 коп. та 326 ( триста двадцять шість ) грн. 40 коп. за публікацію оголошення в газеті «Деснянська правда» про виклик в судове засідання відповідача ОСОБА_3. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.
Керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 65, 68, 69, 70, 71, 72 СК України, ст. ст. 368, 369, 370, 372, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошову компенсацію за 1 / 2 ( одну другу) частку вартості транспортного засобу автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 115164 ( сто п'ятнадцять тисяч сто шістдесят чотири) грн. 00 коп. та судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 1151 (одна тисяча сто п'ятдесят одна ) грн. 64 коп. та 326 ( триста двадцять шість ) грн. 40 коп. за публікацію оголошення в газеті «Деснянська правда» про виклик в судове засідання відповідача ОСОБА_3.
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя