Справа № 466/9237/14 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/5840/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шашкіна С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я.. Ванівського О.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

З участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Островського Юрія Миколайовича на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 18 травня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 18 травня 2015 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_1 виданий Франківський РВ УМВС України у Львівській області від 25.11.2015 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2) вчиняти будь які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1.

Дану ухвалу оскаржив представник ОСОБА_3 - адвокат Островський Юрій Миколайович.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах справи. Зазначає, що квартира щодо якої встановлено заборону по вчиненню будь яких дії щодо її відчуження коштує щонайменше 550 000 гривень, а ціна позову становить 272 384 гривень 08 копійок, а тому судом при винесенні оскаржуваної ухвали порушено принцип співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами. Крім того, позивачем не доведено як саме невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. Просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали та доводи заяви про забезпечення позову, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вказана правова позиція наведена і в постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Крім того, в п. 4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З видылених матеріалів справи вбачається, що в червні 2014 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 та просив звернути стягнення на 2/3 ідеальних частки у квартирі АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості відповідачки по виконавчому листі №460/3428/13 від 07.11.2013 року шляхом визнання за позивачем права власності на 2/3 ідеальних частки у квартирі АДРЕСА_1 в порядку переведення прав та обов'язків співвласника, зарахувавши відповідачці 244 081 грн в рахунок погашення суми боргу за рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 07.11.2013 року.

В судовому засідання 17.04.2015 року представником позивача було уточнено позовну заяву та вказано, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 07.11.2013 року стягнуто на його користь з ОСОБА_6 272 384 грн. 08 коп.

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Спадкоємцем майна, що залишилось після її смерті є ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, до складу якої входить й квартира АДРЕСА_1, а тому просив суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 в користь позивача грошові кошти в сумі 272 384 грн. 08 коп. (а.с.111, справа №466/9237/14-ц)

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3, за заявою якої ОСОБА_6 була визнана померлою рішенням Апеляційного суду Львівської області від ІНФОРМАЦІЯ_1, подала заяву про прийняття спадщини за законом зазначивши, що ОСОБА_6 на день смерті належало 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи суть спору, зміст позовних вимог, підстави позову та обставини справи, беручи до уваги обгрунтування та аргументованість позивачкою заяви про забезпечення позову, вид забезпечення позову, зазначені у заяві причини необхідності забезпечення позову, суд прийшов до вірного висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На думку колегії суддів у разі невжиття заходів виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде суттєво утруднене чи неможливе.

Доводи апеляційної скарги про неаргументованість та необґрунтованість заяви представника позивача про забезпечення позову спростовуються самою заявою про забезпечення позову, у якій позивач зазначає причини, у зв"язку з якими, на його думку, потрібно забезпечити позов, а також міститься обґрунтування необхідності застосування зазначених у заяві видів забезпечення позову.

На думку колегії суддів зазначені в оскаржуваній ухвалі суду заходи забезпечення позову виходять саме із суті позовних вимог і не виходять за межі останніх.

Враховуючи значний розмір коштів, щодо стягнення яких заявлені позовні вимоги, вжиті заходи є співмірними із заявленими вимогами.

Посилання представника апелянта на те, що вжитими заходами забезпечення позову ОСОБА_3 позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину на правильність ухвали не впливає, так як вжиті судом заходи - заборона на відчуження майна не містить в собі заборону щодо отримання правоустановчих документів, тобто набуття власності.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Островського Юрія Миколайовича відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: