№ 2/243/5252/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Р.В. Кузнецова,

при секретарі - І.Ю. Малиновській,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Словянську справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Артемвугілля» про стягнення заборгованості заробітної плати, індексації заробітної плати, моральної шкоди,-

В С Т А Н ОВ И В :

07 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебуває у трудових відносинах з 08 квітня 2004 року.

В порушення вимог ст. 115 КЗпП України відповідач порушив строки виплати заробітної плати, заборгованість по заробітній платі на момент звернення до суду складає згідно Довідки №319 від 08 серпня 2015 року 10459 гривень 14 коп. Заборгованість по заробітній платі утворилася в період: серпень 2014 року - 3825 грн. 76 коп, вересень 2014 року - 1419 грн. 75 коп, жовтень 2014 року - 2363 грн. 12 коп, листопад 2014 року - 2850 грн 51 коп.

У зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати сума заборгованості відповідно до Закону України № 2050 -111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв»язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підлягає компенсації: серпень 2014 року 2065 грн. 91 коп, вересень 2014 року- 709 грн 88 коп, жовтень 2014 року 1087 грн 04 коп, листопад 2014 року 1254 грн. 22 коп.

Вважає, що незаконними діями відповідача їй була завдана суттєва моральна шкода,пов'язана з трудовими відносинами, яка виявилася у її моральних стражданнях та переживаннях через порушення її законних прав та інтересів, гарантованих Конституцією та чинним законодавством України в частині своєчасного отримання винагороди ( заробітної плати) за свій труд. Розмір завданої моральної шкоди оцінює у сумі 5 000 грн., яку і просить стягнути з відповідача. Крім того, просила відшкодувати за рахунок відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн.

Позивача у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності, в якій наполягала на заявлених позовних вимогах, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явився, однак їм було подано письмові заперечення на позов ,згідно яких позовні вимоги не визнані у повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності із записами в трудовій книжці ОСОБА_1 перебуває з ДП «Артемвугілля» у трудових відносинах з 08 квітня 2004 року.(а.с. 8-12)

Згідно із довідкою № 319 від 08 вересня 2015 року, заборгованість по заробітній платі складає 10459 грн 14 коп. (а.с. 5).

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата- це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю (ст. 43 Конституції України) захищається законом.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не ріже двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

З огляду на викладене, враховуючи наведені дані, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 10459 грн.14 коп., оскільки саме ця сума була зазначена відповідачем у Довідці № 319 від 08 вересня 2015 року. Суд приймає до уваги вказану довідку щодо розміру заборгованості по заробітній платі, оскільки в ній прямо вказана сума, яка підлягає до сплати позивачу.

Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33,34 Закону України « Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати.

Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу ( особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати ( грошового забезпечення тощо).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Стаття 7 вищевказаного Закону передбачає, що відмова власника або уповноваженого ним органу ( особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Відповідачем проведено нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини заробітної плати, про що зазначено у довідці підприємства від 08 серпня 2015 року за № 319 і така компенсація складає : серпень 2014 р. - 2065 грн. 91 коп., вересень 2014 р. - 709 грн. 88 коп., жовтень 2014 р. - 1087 грн. 04 коп., листопад 2014 р. - 1254 грн. 22 коп., усього суму 5117 грн. 05 коп. та підлягає стягненню на користь позивачки. ( а.с. 5)

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідност. 237-1 КЗпП Українивідшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно дост. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як встановленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків(втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Компенсація завданої шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем, а має самостійне юридичне значення.

Судом встановлено, що у період трудових відносин були порушені права ОСОБА_1 а саме, право на оплату праці, оскільки заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачена до теперішнього часу.

Так, звільнений працівник, якому з вини підприємства не виплачують належні при звільнені суми, має право вимагати відшкодування завданої при цьому моральної шкоди.

У звязку з тим, що протиправними діями відповідача - дійсно були порушені трудові права позивача, що вимагало від ОСОБА_1 додаткових зусиль, у звязку з порушенням звичайного укладу її життя, але суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. 00 коп. є завищеними та підлягають зменшенню до розміру 1000 грн 00 коп., зазначена сума є достатньою та такою, що відповідає характеру та обсягу страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті позивача.

Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України „ Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У звязку з чим, з відповідача Державного підприємства «Артемвугілля», на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Що стосується відшкодування витрат у розмірі 1000 гривень, понесених позивачем на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також данні щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Оскільки позивачем не були документально підтверджені понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 100 гривень, не надані розрахунки вказаних витрат, суд позбавлений можливості визначити розмір компенсації за надання правової допомоги, а тому у задоволенні вказаних вимог необхідно відмовити через їх недоведеність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,27,59,60,88,192,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 115, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, Законом України Про оплату праці, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, суд,-

В ИР І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із державного підприємства Артемвугілля, місцезнаходження: вул. Куйбишева, буд. 66, м. Святогірськ, Донецької області, р/р 0023, у філії відділення ПІБ м. Словянська, , на користь ОСОБА_1, ІНН НОМЕР_1 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, заборгованість по заробітній платі , у розмірі 10459 (десять тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 14 коп., компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у сумі 5117 (п'ять тисяч сто сімнадцять)грн. 05 коп., а також моральну шкоду у розмірі 1000(тисяча)грн.00 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з державного підприємства Артемвугілля, місцезнаходження: вул. Куйбишева, буд. 66, м. Святогірськ, Донецької області, р/р 0023, у філії відділення ПІБ м. Словянська, , судовий збір у розмірі 487(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. у дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційний судом.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В. Кузнецов