Справа №484/1411/15-ц 16.11.2015 16.11.2015 16.11.2015
Провадження №22-ц/784/2636/15
Справа: 484/1411/15 - ц
Провадження № 22-ц/784/2636/15 Головуючий у 1-й інстанції: Фортуна Т.Ю.
Категорія 27 Доповідач апеляційної інстанції: Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

16 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Харитоновою О.М.,

за участю:

- представника позивача Носової О.Г., відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року ухвалене за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» або Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 21 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав 26 000 дол. США строком до 21 травня 2028 року під 9, 26 % річних та зобов'язався належно виконувати умови кредитного договору.

В порядку забезпечення вказаного кредитного зобов'язання відповідач передав в іпотеку придбану за кредитні кошти квартиру АДРЕСА_1, уклавши з Банком 21 травня 2008 року іпотечний договір.

Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань станом на 30 січня 2015 року за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 8 891, 51 дол. США, яку позивач, уточнюючи позовні вимоги, просив стягнути достроково з відповідача.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року позовні вимоги Банку задоволено. Стягнуто з відповідача на користь Банку достроково кредитну заборгованість, яка утворилася станом на 30 січня 2015 року сумі 8 891, 51 дол. США, із яких: 7 829, 90 дол. США, - заборгованість за кредитом; 451,97 дол. США, - заборгованість за відсотками; 609, 64 дол. США, - пеня.

Стягнуто з відповідача на користь Банку 1 436 грн. 68 коп. та на користь держави 648 грн. 50 коп. судового збору.

-2-

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність рішення суду щодо визначення суми погашення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, просив його скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд повно, всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам у справі та прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_3 неналежним чином виконував зобов'язання по поверненню кредиту наданого в іноземній валюті, а тому повинен погасити заборгованість, яку визначив в іноземній валюті (доларах США), як просив Банк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та розділу 9 умов кредитного договору, позикодавець має право вимагати дострокового повернення усієї частини кредитних коштів та відсотків, що залишилися у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики, та пені.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 21 травня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав 26 000 дол. США строком до 21 травня 2028 року під 9,26 % річних на придбання квартири АДРЕСА_1, та виплати комісії за цим же кредитним договором у розмірі 390 дол. США. Позичальник зобов'язався належно виконувати умови кредитного договору та сплачувати на погашення кредиту та процентів ануїтетні платежі у валюті кредиту по 238, 39 дол. США щомісячно, згідно графіка (п.7.2 договору).

В пункті 16.3 цього договору, сторони передбачили, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.

Комісії, пені та штрафи за цим договором розраховуються в валюті кредиту згідно з додатками до цього договору (п.7.10 договору) (а.с.5-24).

Додатками до цього кредитного договору, між сторонами врегульовані питання щодо сукупної вартості кредиту, розміру та виду комісій, встановлення графіку погашення кредиту.

Відповідач кредитний договір в суді не оспорював, а тому він є дійсним.

21 травня 2008 року, в порядку забезпечення вказаного кредитного зобов'язання відповідач передав в іпотеку банку вищезазначену квартиру, уклавши з Банком іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихоня В.А. за реєстровим № 5504.

Додатковою угодою № 3 до кредитного договору, укладеною між Банком та позичальником 10 січня 2011 року, тимчасово, з 16 січня 2011 року по 15 січня 2012 року, зменшено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5 % річних, у зв'язку з чим розмір щомісячного платежу було зменшено (а.с. 25-26).

-3-

Позичальник неналежно виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим, згідно із розрахунком Банку станом на 31 січня 2015 року утворилося 8 891, 51 дол. США, що еквівалентно 143 667 грн. 39 коп. (по курсу НБУ на дату розрахунку) заборгованості, із яких:

- 7 829, 90 дол. США, що еквівалентно 126 514 грн. 09 коп., - заборгованість по кредиту (тіло), зокрема, прострочена заборгованість 163, 69 дол. США;

- 451, 97 дол. США, що еквівалентно 7 302, 85 грн., - заборгованість по відсоткам, з них прострочена 434, 09 дол. США;

- 609, 64 дол. США, що еквівалентно 9 850 грн. 45 коп. - пеня.

Розмір заборгованості за кредитним договором повністю узгоджується з наданими позивачем розрахунком заборгованості, квитанцією, виписками по рахунку, а також умовами договору. Сплачені позичальником кошти в сумі 12 125 дол. США, від реалізації ним іпотечного майна, для часткового погашення кредитного боргу, повністю зараховані на погашення кредитного зобов'язання з урахуванням вимог пункту 7.7 кредитного договору щодо черговості його погашення. Тому суд першої інстанції вірно виходив з вищезазначеного розміру заборгованості відповідача за кредитним зобов'язанням.

Судом установлено, що письмова вимога Банку від 26 листопада 2014 року про погашення усієї кредитної заборгованості достроково протягом шістдесяти днів календарних днів з дати цієї вимоги, залишена відповідачем без задоволення.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.ч. 1 і 3 ст. 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст. 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 24 вересня 2014 року №6-145цс14, від 16 вересня 2015 року № 6-190 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

-4-

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (з наступними змінами) роз'яснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Відповідно до наданих суду апеляційної інстанції банківської ліцензії № 10 від 11 жовтня 2006 року, 05 жовтня 2011 року, дозволу Національного банку України № 10-4 з додатком до нього від 11 жовтня 2006 року, генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 05 жовтня 2011 року та додатку до цієї ліцензії (а.с. 167 - 175) - відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на час укладення кредитного договору мало банківську ліцензію на здійснення банківських операцій, визначених ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та дозвіл Національного банку України на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч. 2, ч. 4 ст. 47 названого закону. Крім цього, в додатку до дозволу Національного Банку України № 10-4 прямо передбачено, що відповідач має право здійснювати фінансові операції з залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Отже, як встановлено, Банк на час укладення кредитного договору мав банківську ліцензію на здійснення банківських операцій в іноземній валюті, а тому правомірно надав кредит позичальнику в іноземній валюті, який останній зобов'язався повертати у валюті кредиту, тобто в доларах США.

За таких обставин, врахувавши те, що Банк просив стягнути кошти в іноземній валюті, суд правильно у резолютивній частині рішення зазначив про стягнення заборгованості саме в іноземній валюті (доларах США), що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягає стягненню з позивача на користь відповідача судовий збір, сплачений останнім за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: