Справа № 567/837/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Поліщук Т.М., перевіривши виконання вимог ст.ст. 109-121, 256-258 ЦПК України у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Острозька райдержадміністрація, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа ,-

встановила:

ОСОБА_1 звернулася із заявою в Острозький районний суд та просить встановити факт належності їй Державного ату на право власності на земельну ділянку, мотивуючи свою заяву тим, що в акті допущено помилку та не вірно вказано її по-батькові.

Відповідно до ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, а тому заява повинна відповідати вимогам статей 119-120 ЦПК України, а також вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.258 ЦПК України. В даному випадку заявницею не були виконані вимоги ст.119,258 ЦПК України.

Згідно п. 2,3 ч.1 ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт та докази, що підтверджують даний факт, а згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, судом встановлюються також факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, у разі якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З врахуванням викладеного, законодавець в ст. 258 ЦПК України зазначив спеціальні вимоги до заяви про встановлення факту, які фактично зобов'язують заявника на стадії відкриття провадження у справі надати докази на підтвердження того, що такий факт ним не може бути встановлений іншим шляхом.

У відповідності до вимог п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Разом з тим, до заяви не було додано доказів звернення заявниці до компетентного органу з вимогою внести виправлення в Державний акт на право власності на землю та письмової відмови їй в цьому.

Крім того, в порушення п.3 ч.1 ст. 258 ЦПК України до заяви не додано доказів, що підтверджують факт належності їй даного правовстановлюючого документа, оскільки в доданих до заяви документах теж містяться розбіжності в написанні її по батькові.

Ухвалою суду від 17.08.2015р. заяву було залишено без руху, заявниці було надано строк для усунення вказаних недоліків, а також розяснено наслідки невиконання ухвали.

На виконання даної ухвали заявниця 20.08.2015р. подала суду уточнену заяву до якої додала довідку Кутянківської сільської ради Острозького району Рівненської області про неможливість встановлення сільською радою факту належності їй правовстановлюючого документа.

Водночас, внесення випралень в Державний акт на право власності на землю не належить до компетенції сільської ради. Доказів свого звернення до органу, який видав документ -Острозької райдержадмінстрації з приводу внесення виправлень в Державний акт на право власності на землю, заявниця не надала.

Таким чином, заявниця не надала доказів звернення до компетентного органу з вимогою внести виправлення в спірний Державний акт на право власності на землю та письмової відмови їй в цьому, наявність якої є необхідною умовою для прийняття судом заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Крім того, в порушення п.3 ч.1 ст. 258 ЦПК України в заяві не зазначено доказів, що підтверджують факт належності заявниці даного правовстановлюючого документа (відповідних довідок, показів свідків, тощо), оскільки в доданих до заяви документах теж містяться розбіжності в написанні її по батькові.

Судом встановлено, що заявниця недоліки заяви не усунула, тому відповідно до вимог ст. 121 ч.2 ЦПК України її слід вважати неподаною та повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 121, ст. 235 ЦПК України,

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Острозька райдержадміністрація, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Острозького районного суду ОСОБА_2