Справа № 296/6467/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого Сингаївського О.П.,

секретаря Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та стягнення вартості майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій зазначила, що 31.01.2004 вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, під час проживання в якому у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того у шлюбі, 19 липня 2006 року ними було придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказане, а також на те, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишилась проживати з нею, позивач, з урахуванням уточнень, просила: «Визнати спірну квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя. Постановити рішення про поділ спільної сумісної власності, а саме, квартири АДРЕСА_3, виділивши мені з неповнолітнім сином у власність 2/3 її частки. Припинити право спільної часткової власності відповідача - ОСОБА_2 на 1/3 належної частки в квартирі № 57 житлового будинку № 24 по вул. Шевченко в м. Житомирі. Присудити на користь відповідача - ОСОБА_2 на 1/3 належну йому частку в квартирі № 57 житлового будинку № 24 по вул. Шевченко в м. Житомирі грошову компенсацію в розмірі 83 930,00 гривень, що становить ринкову вартість його частки. Визнати за нами з неповнолітнім сином ОСОБА_3 право власності на 1/3 частки в квартирі АДРЕСА_2 належної відповідачу - ОСОБА_2. Стягнути із відповідача - ОСОБА_2 на мою користь судові витрати у вигляді судового збору та витрати на проведення ринкової оцінки нерухомого майна. Зобов'язати мене - ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду 83 930 гривні для виплати їх відповідачу - ОСОБА_2 за належну йому частку в спірній квартирі.»

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з наведених у ньому підстав.

Відповідач та його представник у залі суду позов не визнали, і відповідач подав зустрічний позов, в обґрунтування якого зазначив, що спірну квартиру АДРЕСА_4 він придбав за власні кошти, які отримав від продажу власної квартири АДРЕСА_5. При розлученні ОСОБА_1 забрала правовстановлюючі документи на квартиру і вивезла з квартири все придбане під час шлюбу майно. У звязку з викладеним ОСОБА_2 просив: «Ухвалити рішення, яким визнати квартиру АДРЕСА_4 моєю особистою приватною власністю та зобовязати відповідача повернути мені правовстановлюючі документи на дане помешкання: договір купівлі-продажу від 19.06.2006. Стягнути з відповідача на мою користь кошти в сумі 34 950 грн. в рахунок ? частини майна, яке було придбано в період нашого шлюбу з відповідачем, та вивезено нею, а саме:

1. Пральна машина «Sanusi», вартістю 3 000 грн.; 2. Кухонна мебель вартістю 7 000 грн. з електровитяжкою вартістю 1 500 грн.; 3. Мікроволнова піч «LG» - 400 грн.; 4. Електродуховка 5 000 грн., 5. Диван 2 000 грн.; 6. Пилосос «LG» - 300 грн.; 7. Меблевий гарнітур «Ауріка» - 1 000 грн.; 8. Газова плита 3 000 грн.; 9. Кондиціонер з установкою 5 000 грн.; 10. Тумба з умивальником -1 500 грн.; 11. Тумба з дзеркалом 1 000 грн.; 12. Ноутбук «Lenovo» - 4 500 грн.; 13. Принтер 900 грн.; 14. Бойлер «Горенія» - 1 300 грн.; 15. Монітор 1 500 грн.; 16. Штори, тюлі 3 000 грн.; 17. ОСОБА_2 на суму 24 тис. гривень. Всього майна на загальну суму 69 900 грн. Стягнути з відповідача понесені судові витрати.»

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 позов не визнала, посилаючись на те, що на придбання спірної квартири вона також давала кошти, а речі з квартири вивіз сам позивач ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши матеріали справи суд відмовляє в задоволенні первісного позову та частково задовольняє зустрічний виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст.60,63, 70 СК України, відповідно до яких майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В судовому засіданні встановлено, що 31.01.2004 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2.

07.10.2014 Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_3 на подальше виховання залишено проживати при матері.

Під час перебування у шлюбі, ОСОБА_2 було придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що підтвердилось договором купівлі-продажу квартири від 19.07.2006. Відповідно до пункту 4 вказаного договору продаж вчинено за 18 140 грн. (а. с. 8).

Також судом встановлено, що 18.07.2006 ОСОБА_2 продав належну йому квартиру АДРЕСА_6 за 22 500 доларів США, що підтвердилось у судовому засіданні договором дарування квартири від 18.07.2006 (а. с. 87), рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.06.2015 (а. с. 106-107) та ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 27 серпня 2015 року, встановлено удаваність договору дарування з метою приховання договору купівлі-продажу квартири та визнано, що 18.07.2015 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу (а. с. 44).

Відповідно до договору дарування, продана ОСОБА_2 квартира належала йому на підставі договору дарування від 29 листопада 1995 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили пояснення позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про те, що спірна квартира була придбана на кошти від продажу належної йому до шлюбу квартири.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України, майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто є особистою приватною власністю дружини чоловіка.

Аналізуючи вищенаведені встановлені у судовому засіданні факти та докази, що їх підтверджують в їх сукупності, а саме, факт продажу належної позивачу до шлюбу квартири та купівля спірної квартири на наступний після цього день, оформлення квартири саме на ОСОБА_2, покази свідків, суд дійшов до висновку про доведеність твердження позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про те, що спірна квартира була придбана на його особисті кошти.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача за зустрічним позовом про визнання за ним права власності на спірну квартиру, та безпідставність вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про визнання квартири спільною сумісною власність подружжя, її поділ, припинення права спільної часткової власності та визнання за нею з дитиною права власності на частку відповідача.

Суд не приймає до уваги посилання позивача за первісним позовом ОСОБА_1 на те, що вона приймала участь у купівлі квартири шляхом внесення коштів, які їй давав батько ОСОБА_6 Так, твердження позивача та свідка ОСОБА_6 про те, що кошти в сумі 12 000 гривень, отримані в кредит 10.07.2006, він передав на придбання спірної квартири не підтверджені жодним доказом.

Крім цього, вказана обставина не може доводити факт набуття квартири на праві спільної сумісної власності подружжям, оскільки кошти на її придбання, за поясненням сторін, не є такими, що набуті подружжям за час шлюбу (кошти внесла третя особа). Вимог про визнання права на частку в квартирі пропорційну вкладу сторонами не заявлялося.

Суд не може прийняти до уваги як належний та допустимий доказ розписку надану позивачем за первісним позовом ОСОБА_1, про те, що громадяни ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 19.07.2006 отримали від ОСОБА_2 суму в розмірі 28 500 дол. США за продану ними квартиру АДРЕСА_2, оскільки вказана розписка суперечить умовам нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірної квартири. Доказів удаваності даного правочину суду не надано.

Суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині зобовязання відповідача ОСОБА_1 повернути йому правовстановлюючі документи на квартиру та стягнення з неї коштів в сумі 34 950,00 грн. в рахунок ? частини майна, яке було придбано в період шлюбу з відповідачем, та вивезено нею, оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами факту заволодіння відповідачем такими документами та вивезення майна, його вартості, часу придбання, та взагалі наявності в природі.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача понесені судові витрати сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.60, 63, 70 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю, поділ спільної сумісної власності та припинення права на частку в майні - відмовити за безпідставністю.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_4 особистою приватною власністю ОСОБА_2.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині зобовязання повернути правовстановлюючі документи, а саме договір купівлі-продажу від 19.06.2006 та стягнення вартості ? частини спільно нажитого майна в сумі 34 950 грн. - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

ОСОБА_2 в сумі 83 930 (вісімдесят три тисячі девятсот тридцять) гривень, що внесені на рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області повернути ОСОБА_1.

Заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони ОСОБА_2 здійснювати дії по відчуженню в будь-який спосіб квартири АДРЕСА_2, застосовані ухвалою суду від 15.05.2015 скасувати.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський