Провадження № 2/161/4947/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 листопада 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді - Рудської С.М.,

при секретарі Марчак Е.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення нарахованих, але не виплачених при звільненні розрахункових сум (заробітної плати за березень 2015 року, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги за ст.44 КЗпП України) та середньої заробітної плати за час затримки проведення розрахунку згідно ст.117 КЗпП України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку.

Свій позов мотивує тим, що наказом ПАТ «Українська стразова компанія «Гарант-Авто» 20 березня 2015 року позивача було звільнено з роботи з посади головного фахівця зі страхування відділу страхування Волинської філії ПАТ УСК «Гарант-Авто» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України в звязку із скороченням зазначеної посади. На день звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з 01.03.2015 року по 20.03.2015 року в розмірі 1700 грн., з розрахунку середньоденної заробітної плати за березень 2015 року в розмірі 121,43 грн; компенсація за 82 дні невикористаної відпустки в розмірі 9033,94 грн. з розрахунку 110,17 грн. середньоденної заробітної плати за останні 12 місяців перед місяцем звільнення; вихідна допомога у розмірі 3413,56 грн. з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі170,68 грн. за останні 2 місяці перед місяцем звільнення (за січень і лютий 2015 року). Вказує, що після звільнення відповідач не провів з ним остаточного розрахунку по заробітній платі. У разі невиплати заробітної плати у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП відповідач зобовязаний сплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто 20 березня 2015 року належало виплатити 11 924,84 грн. Станом на день звернення до суду з позовом дана сума становить 46 572,12 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача в його користь заборгованость по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу та середньій заробіток за весь час затримки проведення розрахунку.

Позивач да початку судового розгляду справи подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.17)

Представник відповідача також подав суду заяву до початку судового засідання у справі, не заперечує проти розгляду справи у його відсутності, позов визнає в повному обсязі (а.с.13).

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.03.2015 року ОСОБА_1 був звільнений з посади головного фахівця зі страхування у звязку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, відповідно до наказу № 19-04-кф від 19.01.2015 року (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Також судом встановлено, що невиплачена заробітна плата за період часу з 01.03.2015 року по 20.03.2015 року становить 1700 грн., з розрахунку середньоденної заробітної плати за березень 2015 року в розмірі 121,43 грн; компенсація за 82 дні невикористаної відпустки в розмірі 9033,94 грн. з розрахунку 110,17 грн. середньоденної заробітної плати за останні 12 місяців перед місяцем звільнення; вихідна допомога у розмірі 3413,56 грн. з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі170,68 грн. за останні 2 місяці перед місяцем звільнення (за січень і лютий 2015 року (а.с.6).

З розрахункового листа вбачається, що сума заборгованості по заробітній платі за березень 2015 року становить 10924,84 грн.(а.с.4).

Відповідно до п.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Як передбачено ст. 24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Враховуючи наведене, вимога позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, вимога про компенсацію за невикористану відпустку підлягає до задоволення та вимога про виплату вихідної допомоги у розмірі не менше середнього заробітку підлягають до задоволення.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з ПАТ «Українська страхова компанія» «Гарант-Авто» слід стягнути в користь ОСОБА_1 10924,84 грн. розрахункових сум та 35 160,08 грн. середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215, 218, 226, п.2 ч.1 ст. 367 ЦПК України, ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про відпустки», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення нарахованих, але не виплачених при звільненні розрахункових сум (заробітної плати за березень 2015 року, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги за ст.44 КЗпП України) та середньої заробітної плати за час затримки проведення розрахунку згідно ст.117 КЗпП України задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в користь ОСОБА_1 заборгованість розрахункових сум в розмірі 10 924 грн. 84 коп., середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 35 160 грн. 08 коп., а всього 46 572 (сорок шість тисяч пятсот сімдесят дві) грн. 12 коп.

Стягнути з з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_2