АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/5414/14 Головуючий суддя І інстанції Бутенко В.М.
Провадження № 22-ц/790/5428/15 Суддя доповідач Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - Пилипчук Н.П., Крилової Т.Г.,

при секретарі - Хороших М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, Приватне підприємство "Ізюмжитлосервіс" про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, Приватне підприємство "Ізюмжитлосервіс" про усунення перешкод у користуванні житлом,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований у квартирі за адресою АДРЕСА_1., але не проживає в зазначеній квартирі з 2011 року, а проживає у батьків в АДРЕСА_2, а тому просила визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечував, подав зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні житлом, посилаючись на те, що він змушений був тимчасово проживати у квартирі батьків, оскільки спочатку тяжко хворів його батько, а після смерті батька у 2013 році він доглядав свою хвору матір.

Після розірвання шлюбу 17.11.2011 року, він залишився проживати в даній квартирі, так як починаючи з травня 2007 року до листопада 2013 року працював в охоронних підприємствах м. Харкова, де працював вахтовим методом, із січня 2014 року по цей час працює в приватних організаціях м. Харкова на різних роботах з метою матеріального забезпечення сім'ї, постійно приїжджав після роботи до спірної квартири, бо на той час так і на теперішній, він не мав та і не має свого іншого житла.

Але з вересня-листопада 2014 року він не міг вільно користуватися спірною квартирою, так як між ним і ОСОБА_3 виникали сварки, та намагання вижити його з квартири, так як ОСОБА_3 одружилася та жила з іншим чоловіком. Крім того, колишня дружина замінили замки на вхідних дверях.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 травня 2015 року ОСОБА_3 в задоволенні позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволений.

Поновлені порушені права ОСОБА_4 шляхом зобов'язання ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у користуванні житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Судові витрати по справі залишені за сторонами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі, посилаючись на неправильність та незаконність рішення суду, на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи; на те, що судом неправильно досліджені надані докази та невірно надана їм оцінка; на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка, визначені правовідносини сторін та закон, їх регулюючий, і згідно встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.10,11,60.212-215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що з 12.01.1996 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися двоє дітей: дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В 1997 році сторонам надали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 35,10 кв.м..

28.11.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 продовжував проживати в спірній квартирі. Починаючи з травня 2007 року до листопада 2013 року, ОСОБА_4 працював в охоронних підприємствах м. Харкова вахтовим методом, із січня 2014 року по цей час працює неофіційно в приватних організаціях м. Харкова на різних роботах, постійно приїжджає після роботи до спірної квартири АДРЕСА_1, не має свого іншого житла.

З 2011 року ОСОБА_8 доглядав за хворим паралізованим батьком ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а після смерті батька, він доглядав свою хвору матір ОСОБА_10, для чого дійсно періодично проживав у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1.

Починаючи з вересня 2014 року, ОСОБА_4 не міг вільно користуватися спірною квартирою, так як між ним і ОСОБА_3 виникали сварки, та намагання вижити його з квартири, т.я. ОСОБА_3 жила з іншим чоловіком, з яким зареєструвала шлюб 30.12.2014 р. ОСОБА_3 і на теперішній час не визнає права ОСОБА_4 у користуванні спірним житлом, чинить перешкоду його проживанню у спірній квартирі, а саме: були поміняні замки на вхідних дверях, у квартиру його не пускає, не дає ключів. В спірній квартирі і на цей час знаходиться майно ОСОБА_4.

Зазначені обставини підтверджені поясненнями сторін та свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивачка ОСОБА_3 не довела свої позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, і задовольнив зустрічні позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Відповідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у разі спору - судом.

Суд правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_4 тимчасово був відсутній у спірній квартирі з поважних причин.

Крім того, враховано, що між сторонами склалися неприязні стосунки, шлюб між сторонами розірваний, що також перешкоджає спільному проживанню у спірній квартирі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду. Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 314, 319 ЦПК України, судова колегія. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності ухвалою.

Головуючий :

Судді: