Справа № 372/2941/15 Головуючий у І інстанції Мора О.М.
Провадження № 22-ц/780/5004/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 49 14.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С, членів колегії - суддів Журби С.О., Мельника Я.С., із участю секретаря Говорун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн., щомісячно, починаючи з 10 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, та на користь держави - судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На обґрунтування ухваленого рішення про задоволення позову суд першої інстанції зазначив, що позивачка довела обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким стягнути аліменти на дитину у розмірі 643 грн., щомісячно.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як правильно встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони по справі з 15 січня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 3 ).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано ( а.с. 2 ).

Дитина зареєстрована та проживає з матір'ю по АДРЕСА_1

Між батьками не досягнуто домовленості щодо способів виконання ОСОБА_2 обов'язку утримувати дитину, унаслідок чого ОСОБА_3 10 липня 2015 року звернулась до суду із вказаним позовом про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітини у розмірі 1 500 грн., щомісця, у відповідності до положень ст.ст. 180-182, 184 СК України ( а.с.1-2, 19 ).

Такі вимоги ОСОБА_3 повністю узгоджуються із положеннями п. 17 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, згідно якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу ) її матері, батька ( ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно.

У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Ухвалюючи рішення за позовом, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, прийшов до переконання про порушення цивільних прав та інтересів позивача і ухвалив законне та обґрунтоване рішення у повній відповідності до положень ст.ст. 212-215 ЦПК України.

Окрім цього, при визначенні розміру аліментів, місцевий суд у повній мірі врахував положення ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про задоволення позову в зазначеній частині і ухвалив, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 180, 182, 184 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-213 ЦПК України, законне та обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст.ст. 141, 182, 184 СК України, ст.ст. 2, 10, 60, 74, 213 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження в суді другої інстанції.

Інші зазначені в апеляції обставини, зокрема, про відсутність реальної можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, накопичення боргу, у зв'язку із цим, відсутність обґрунтування розміру аліментів, швидкий рогляд справи, відсутність роботи та матеріальної допомоги із сторони, витрати на придбання продуктів харчування, іграшок і т.і. для дитини, неможливість підготовки до розгляду справи та надати докази в заперечення заявлених вимог, необхідність надання допомоги батькам-пенсіонерам, позбавлення можливості свого існування та надання дитині допомоги, на переконання апеляційного суду, в даному випадку, правового значення для правильного вирішення спору не мають і не свідчать, у силу викладеного, про обґрунтованість заявлених апеляційних вимог.

Надані відповідачем докази, зокрема, копія його трудової книжки ( а.с. 31 ), копії пенсійних посвідчень батьків ( а.с. 32 ), довідки на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5 ( а.с. 33, 34 ), посвідчення ( а.с. 35 ), довідки про стан здоров'я та місце проживання ( а.с. 36, 37 ), у силу викладеного та на переконання апеляційного суду, не спростовують висновок суду першої інстанції про обгрунтованість заявлених позовних вимог, його ( відповідача ) можливість сплачувати визначений місцевим судом розмір аліментів на дитину.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому оскаржуване рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України П8 розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Я.С. Мельник