Справа №345/1977/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2015 року Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючої - судді Галущак Л.О.

секретаря Назарчук І.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Бідюк Т.М.

прокурора Ткачук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: служба у справах дітей Калуської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що з 20.02.1999 року по 30.07.2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утриманні та вихованні. З 01.04.2008 року ОСОБА_6 визнана дитиною-інвалідом. Відповідач ОСОБА_5 проживає за кордоном, не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, не несе додаткових витрат на її лікування, тому позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх дочки.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав позов та його підстави, які спонукали до звернення в суд, додавши при цьому, що відповідачу ніколи не чинилися перешкоди у спілкуванні з дочкою, однак він не бажає з нею спілкуватись, брати участь у вихованні та допомагати в її лікуванні. Крім аліментів , жодного утримання не надає і протягом 10 років не робив ніяких добровільних витрат , спілкувався із дитиною тільки декілька раз по телефону. Дитина проживає із бабусею, дідусем , дядьком у двохкімнатній квартирі, однак із квартири, де проживала із матір»ю, батько її виселив. Коли ОСОБА_6 поїхала на лікування до Чехії, то звернувся до відповідної служби за доцільне відмінити допомогу , звертався до суду про зменшення розміру аліментів, згоди на виїзд дитини за кордон на обстеження та лікування не дав, тобто всі його дії направлені на шкоду дитини.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо своєї неповнолітньої дочки, сплачує аліменти, цікавиться її життям, допомагає матеріально. У 2001 році він виїхав за кордон, де проживає до цього часу, однак він приїзджав у 2003 році, 2005 році, 2012 році та у 2015 році і бачився із дочкою. Він бажає виховувати та підтримувати дитину в майбутньому , тому просить відмовити в позові.

Представник служби у справах дітей Калуської міської ради Бідюк Т.М. позов підтримала, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дочки. Підтримала висновок служби у справах дітей №07/0118/01, з якого вбачається, що ОСОБА_5 доцільно позбавити батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_6 (а.с.13).

Прокурор Ткачук Т.В. в судовому засіданні зазначила, що позов є обґрунтованим та підставним, висловила думку,що за таких обставин вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_6

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі й від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

30.07.2002 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 8).

Згідно довідки про склад сім'ї ОСОБА_6 проживає разом з матір'ю, ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 (а.с. 9).

ОСОБА_6 є дитиною-інвалідом й хворіє цукровим діабетом І типу, важка форма, що підтверджується медичним висновком №24 від 22.02.2008 року , копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 01.08.2008 року управлінням праці та соціального захисту населення Калуської міської ради та медичними документами із центральної лікарні в Празі (а.с.10,20-22 т.1, 23-33 т.2).

За даними повідомлення Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області №4883 від 23.03.2011 року ОСОБА_5 перебуває за кордоном з 10.08.2010 року (а.с.15). Однак, в судовому засіданні з»ясовано, що відповідач фактично з 2001 року перебуває за кордоном - в Італії.

Фотокопія довідки, виданої місцевим медичним відділенням УМБРІЯ №1 31.05.2014 року, підтверджує, що відповідач проживає в Італії, в м.Ассізі, провінція Перуджа та знаходиться на обліку у медичному центрі діабету м.Ассізі (а.с.61-62).

ОСОБА_4 отримує від ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 500 грн. щомісячно, про що свідчить копія довідки №911-07.46 від 14.07.2014 року, видана відділом ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції. Заборгованість по аліментах погашена. (а.с.65).

24.02.2011 року Калуським міськрайонним судом ухвалено рішення по справі №2-406/2011 року, яким надано дозвіл ОСОБА_6 на виїзд за кордон без згоди і супроводу її батька ОСОБА_5 із матірю ОСОБА_4(а.с.18).

З висновку органу опіки і піклування Калуської міської ради від 24.01.2013 року №07/0118/01, від 09.03.2011 року № 10/01-18/01 вбачається, що ОСОБА_5 доцільно позбавити батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_6 (а.с.13, 103).

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що відповідач по справі є її батьком, який жодної участі у її вихованні не бере , не цікавиться її життям та здоров'ям, не несе додаткових витрат на її лікування. За 15 років вона його бачила тільки 3 рази й за весь час перебування батька за кордоном батько всього декілька разів телефонував їй, останнім часом взагалі не спілкується з нею. Жодним чином не допомагає матеріально, тільки подарував прилад для вимірювання цукру , бабуся сплачує за нього аліменти, яких не вистачає навіть на лікування . В 2013 році просила його надати дозвіл , щоб поїхала на обстеження до Чехії, де проживає її мама, однак він відмовив. Також просила надати дозвіл на відпочинок та навчання у Чехії, на що батько відповів, що у м. Калуші є школа , а на морі може відпочивати і в Україні. Нієдиного разу не запрошував до себе у гості. Протягом 8 років він жодного разу не був на її дні народженні, не провідував у лікарні й останній раз спілкувалася з батьком зимою 2011 року й він їй ніколи нічого не пропонував. Вважає, що батько для неї є чужою людиною й його слід позбавити батьківських прав.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з позивачкою по справі вони подруги, часто бувають у гостях. Їхні діти також спілкуються і вона ніколи не чула, щоб батько щось купив для дитини чи спілкувався із нею, він не знає, яку книжку читає дочка, яку любить музику. Він не хоче дати дозвіл дитині на виїзд за кордон на лікування та відпочином і в даний час дитина усвідомлює, що батько не приймає жодної участі у її вихованні та утриманні . За час, коли дитина перебувала у Чехії біля матері, пройшла курс лікування, то дитина стала спокійнішою, але про батька нічого не хоче чути.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він є дядьком неповнолітньої ОСОБА_6, з якою проживає в одній квартирі приблизно 12 років. За цей період відповідач по справі жодної участі в утриманні та вихованні дитини не брав, речей, які подаровані батьком - немає , навчанням не цікавився, а за 10 років спілкувався з дитиною 1-2 рази.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він є дідусем неповнолітньої ОСОБА_6,яка останні 10 років проживає із ними. Відповідач по справі з 2001 року постійно проживає у Італії, має дозвіл на проживання. З 2008 року батько тільки один раз спілкувався із дитиною. Жодної участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Аліментів, які за нього передає його мама , не вистачає, а добровільно будь-якої допомоги він не надає.

Свідок ОСОБА_10 , мати відповідача суду стверджувала, що відповідач брав і бере участь у вихованні та утриманні дитини, він постійно спілкується із дитиною, залишали подарунки у сусідів, він дбав про її навчання, купив рюкзак і всі зошити, передавав гроші на день народження, прилад для вимірювання цукру в крові, а також ліки, по-скільки він, як і дитина , хворіє на цукровий діабет . Останній раз вона передавала подарунок від батька у 2013 році. Він пропонував дочці їхати до Італії, але дитина відмовилася . В даний час він готовий дати дозвіл на виїзд дитини за кордон . Із заявою до суду про зменшення розміру аліментів звертався, оскільки в нього малі заробітки і він не в змозі платити аліменти. Вважає що його не слід позбавляти батьківських прав, так як він піклується за дитину.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров'ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В судовому засіданні з»ясовано ,що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання не цікавиться, по-скільки останній раз спілкувався із дитиною в 2013 році . Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, оскільки аліменти платить в мінімальному розмірі ( 500 грн.) , а також вважав, що дана сума аліментів також є завищеною , по-скільки звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів ( а.с.1220 т.2) , дозволу на виїзд за кордон на обстеження та лікування не надає ( а.с.18 т.1). Він також не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, так як до 2013 року спілкувався із дитиною інколи по телефону, а з 2013 року взагалі не спілкується.

Також суд враховує, що відповідач 25.03.2015 року звертався із заявою до управління соціального захисту населення Калуської міської Ради для проведення перевірки щодо доцільності отримання позивачкою на неповнолітню ОСОБА_6 ( дочку відповідача) державної соціальної допомоги, по-скільки вони перебувають за кордоном, тобто в той саме період, коли дитина перебувала за кордоном на обстеженні та лікуванні, замість надання допомоги, він позбавляє дитину такої допомоги ( а.с.22 т.2) . Також судом враховується і той факт, що при вирішенні питання про втрату права на житло позивачки по справі, відповідач просив визнати такою і свою дочку ( а.с.230 т.1) .

Судом з»ясовано, що жодних перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу не чинилося.

Будь-яких належних доказів, що відповідач виконує свій батьківський обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток останній суду не надав.

Не заслуговують на увагу посилання свідка ОСОБА_10 матері відповідача та представника відповідача про те, що він постійно турбується про дитину, оскільки їхні твердження спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, долею дитини, життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про її майбутнє, достатньої матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дитини.

Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Крім того, положеннями ст. 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має в тому числі і сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З аналізу наведених норм слідує, що при вирішенні спірних правовідносин думка неповнолітньої дитини ураховується.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_6 настоювала на позбавлення батьківських прав свого батька.

При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного викладеного, керуючись ст.. 164,165 Сімейного кодексу України, ст. 209, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав по відношенню до його дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського Апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу його проголошення.

Головуюча :