Провадження № 22-ц/779/2414/2015
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Беркій О.Ю., Василишин Л.В.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 4157,80 грн. заборгованості за надані послуги централізованого опалення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем, який проживає в квартирі АДРЕСА_1 обов'язку щодо регулярної оплати за надані послуги, утворилась заборгованість, яка станом на час звернення до суду склала 4157,80 грн.

Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється погасити дану заборгованість, позивач просив стягнути борг в судовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 вересня 2015 року позов ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» 4157,80 грн заборгованості за послуги централізованого опалення та 243,60 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням, представник відповідача ОСОБА_2-ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Представник апелянта зазначає, що перед попередньою теплопостачальною організацією ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у ОСОБА_2 не було жодних зобов»язань та заборгованості, в тому числі з часу придбання квартири. Про зміну постачальника його не було жодним чином у встановленому законом порядку повідомлено, договір про надання даних послуг ним не підписувався. З часу нарахування позивачем заборгованості за надані послуги теплопостачання він не отримував жодних повідомлень про борг та необхідність його оплати.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник апелянта ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

Представник ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» Архипов О.В. заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не спростовано факт надання йому послуг з централізованого опалення квартири як і не надано доказів щодо неправильного розрахунку заборгованості.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 13.09.2005 року є власником квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 26.07.2012 року №508 послуги з централізованого опалення і підігріву води для населення, яке обслуговується від котельні по вул. Індустріальна,34 (в тому числі і будинок АДРЕСА_1), з квітня 2012 року надає ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія».

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не здійснював жодних оплат за надані послуги з централізованого опалення, у зв»язку з чим, за період з серпня 2012 року по травень 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 4157,80 (а.с.5).

В матеріалах справи відсутні дані про відключення від системи централізованого водопостачання та дозволи на встановлення автономного опалення.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що він не укладав з позивачем договір про надання послуг теплопостачання, оскільки відсутність між сторонами договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати фактично наданих послуг.

Відповідно до ст.. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закону) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ст..29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Як встановлено судом, договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання між сторонами не укладався.

Проте, позивачем було вчинено дії на користь відповідача - надано послуги, тому в силу дії ч. 1 ст. 11 ЦК України договір про надання послуг вважається фактично укладеним з моменту отримання відповідачем таких послуг.

За правилами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, в даному випадку Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З наведених норм закону слідує, що споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо такі надавались в його квартиру.

Разом з тим, підпунктом 6 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, встановлено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно п. 25 вказаних Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дозвільні документи на відключення позивачем своєї квартири від мережі централізованого опалення, то за таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги.

Посилання представника апелянта про те, що перед попередньою теплопостачальною організацією ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у ОСОБА_2 не було жодних зобов»язань та заборгованості, що його не було повідомлено про зміну постачальника послуг та що він не отримував повідомлень про наявність боргу не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини жодним чином не спростовують факт надання відповідачу послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання та не спростовують його обов»язку здійснювати оплату та такі послуги.

Жодних заперечень щодо проведеного розрахунку суми заборгованості - апелянтом не подано.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю. Беркій

Л.В. Василишин