АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу Заступника Прокурора Дніпропетровської області

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року

по цивільній справі за позовом прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання права державної власності та витребування майна з чужого володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська звернувся до суду в інтересах держави в особі Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області до відповідачів - Відкритого акціонерного товариства будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» (далі ВАТ БМФ «Дніпроважбуд»), ОСОБА_2, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс», ОСОБА_3 про визнання права державної власності та витребування майна із чужого володіння, яке вибуло із власності держави поза волею власника через порушення процедури корпоратизації та в подальшому до добросовісного набувача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року у справі №40/287, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, позов Регіонального відділення ФДМУ задоволено частково, визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ «БМФ» «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6; визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27 січня 1995 року № 114 в частині включення в уставний фонд ВАТ

БМФ «Дніпроважбуд» цих гуртожитків; визнано недійсним Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного ВАТ БМФ «Дніпроважбуд», затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6; визнано право власності за державою в особі регіонального ФДМУ по Дніпропетровській області на вказані гуртожитки: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, підвал та прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_5 та 2,4,5 поверхи, прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_6; вилучено із незаконного володіння ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» вказані гуртожитки. В іншій частині позову відмовлено у зв'язку з тим, що решта приміщень вже не є власністю ВАТ «БМФ» «Дніпроважбуд» і на час розгляду справи частина майна знаходиться у третіх осіб, яким воно відчужене, зокрема, ТОВ «Трейд технолоджи інвестмент», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Торгівельно-офісний центр «Інсток». Виходячи з встановлених у цьому судовому рішенні обставин недійсності правових підстав набуття ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» права власності на вказані гуртожитки та того, що це майно підлягає поверненню у власність держави, а також у зв'язку з тим, що частина житлового фонду - гуртожитків, була відчужена третім особам, зокрема, ОСОБА_2 - на першому поверсі приміщення 102 поз.6, 34, 34а, 20, 41 у будівлі гуртожитку літ. А-5, по АДРЕСА_6, загальною площею 57,6 кв.м. у загальному користуванні: ганки літ.а2, а3 , а1 на І поверсі поз. І.ІІ.ІV. V. VI.VII. 1.2.23.25.26.30, що на час такого відчуження було заборонено законом і про що набувач повинен був знати, позивач просив суд визнати право власності за державою в особі РВ ФДМУ по Дніпропетровській області - на нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_6, а саме: частину будівлі гуртожитку літ А-5 на першому поверсі приміщення №102 поз. поз.6, 34, 34а, 20, 41 загальною площею 57,6 кв.м. (у загальному користуванні ганки літ.а2, а3 , а1 на І поверсі поз. І.ІІ.ІV. V. VI.VII. 1.2.23.25.26.30.); витребувати із володіння ОСОБА_2 вказане майно на користь позивача.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року відмовлено в задоволені позовних вимог прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права державної власності та витребування майна із чужого володіння.

В апеляційній скарзі заступник Прокурора Дніпропетровської області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати,та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи і давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Прокурор, як в своєму позові, так і в апеляційній скарзі, посилається на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 березня 2010 року №40/287, як на преюдиційне судове рішення, яким, залишено без змін постанову Вищого господарського суду України від 15 червня 2010 року, про часткове задоволення позову Регіонального відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області до Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд», треті особи - ОСОБА_6, ТОВ «Торгівельно-офісного центру «Інсток», ТОВ «Трейд Технолоджі інвестмент», ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про визнання актів недійсними та визнання права власності, а саме:

-визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6;

-визнано недійсним наказ Комітету економіки Дніпропетровської обласної ради народних депутатів від 27.01.1995 №114 в частині включення в статутний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6;

-визнано недійсним Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту «Дніпроважбуд», затвердженого заступником голови Дніпропетровського облвиконкому від 21 грудня 1994 року в частині включення в уставний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6;

-визнано право власності за державою, в особі Регіонального відділення Фонду держмайна по Дніпропетровській області на гуртожитки у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4 та 2,4,5 поверхи, прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_6, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_5;

-вилучено з незаконного володіння ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитки у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4 та 2,4,5 поверхи ,прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_6, підвал, прибудинкові споруди гуртожитку АДРЕСА_5;

-припинено провадження у справі №40/287 в частині визнання недійсним Переліку (додаткового) нерухомого майна, що передано у власність приватизованому ВАТ, створеному Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (виконкомом обласної ради народних депутатів) шляхом корпоратизації, затвердженого розпорядженням Облдержадміністрації від

05.08.1999 №372-р в частині включення в статутний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4 на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України;

-припинено провадження у справі №40/287 в частині визнання недійсним Переліку нерухомого майна, що передано у власність приватизованому ВАТ, створеному Дніпропетровською обласною державною адміністрацією (виконкомом обласної ради народних депутатів) шляхом корпоратизації, виданим ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» згідно наказу Облдержадміністрації від 10.09.1999 №2-В «Про надання переліку нерухомого майна» в частині включення в статутний фонд ВАТ «БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитків у м. Дніпропетровську, а саме: АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Але, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про відмову у задоволені позову прокурора районний суд обґрунтовано послався на пункт 7 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення» яким визначено, що за змістом ч. 3 ст. 14, ч. 3 ст. 61, ч. 2 ст. 223 ЦПК України, особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів. На цьому ж наголошується у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Зокрема, зазначено, що за змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені під час розгляду справи за позовами про право на майно, не мають обов'язкової сили для осіб, які не брали участі у справі.

Так, під час розгляду справи районним судом було встановлено, що станом на 21 листопада 2012 року право власності на нежитлові приміщення в будівлі гуртожитку літ. А-5 на І поверсі прим. №102 поз.6,34,34а, 20,41 площею 51,7 кв.м., у загальному користуванні: ганки літ. а2, а3 , а1 на І поверсі поз. І.ІІ.ІV. V. VI.VII. 1.2.23.25.26.30, зареєстроване з 15 серпня 2006 року за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу (ВЕА №319972 реєстр №1617 (13.07.2006), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Несеном В.А., що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ДМБТІ» ДОР( а.с.33т.1).

Передумовою укладення цього договору стала низка правочинів.

Так, 04 грудня 2003 року відповідно до договору купівлі-продажу частини гуртожитку №4, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Підберезною Н.В., зареєстрованому в реєстрі за №3960, Відкрите акціонерне товариство будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» продала, а ОСОБА_3 купила будівлю гуртожитку АДРЕСА_6.

За заявою власника, відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується від 14 листопада 2003 року за №1993128, реєстраційний номер 3071822, відчужується літ.А-5 і на поверсі приміщення 102 поз.1-42, ІІІ загальною площею 611,4 кв.м., а1, а4, а14,а12,а10; в загальному користуванні : а2,а3 ганки; на І поверсі І тамбур, ІІ сходи, ІV тамбур, V сходи.

Будівля гуртожитку №4 належить ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» на підставі Наказу №12/62- від 01 січня 1998 року Регіонального відділення фонду Держмайна України по Дніпропетровській області та Наказу Дніпропетровської обласної державної адміністрації Управління майном області від 10 вересня 1999 року за №2-В та зареєстровано в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 жовтня 2003 року за №1749286, реєстраційний номер 3071722 ( а.с.30т.1).

Відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 23 лютого 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Несен В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 285 ОСОБА_3 продала, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімекс» купило частину будівлі гуртожитку АДРЕСА_6. Відчужується в будинку літ.А-5 на першому поверсі приміщення 102 поз.1-42, ІІІ загальною площею 6211,4 кв.м.; ганки а1, а4, а10, а12, а14 ; в загальному користуванні: ганки а2, а3; на І-ому поверсі - тамбур І, сходи ІІ, тамбур ІV сходи V. Ці нежитлові приміщення належать продавцю на підставі договору купівлі-продажу частини гуртожитку №4, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Підберезною Н.В. 04 грудня 2003 року за реєстром №39601, та зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09 грудня 2003 року за реєстраційним № 4170847 ( а.с.31т.1).

Відповідно до Наказу виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради народних депутатів № 114 від 27.01.1195 року на виконання Указу Президента України від 15 червня 1993 року № 210 «Про корпоратизацію підприємств» та «Положення про порядок корпоратизації підприємств», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 року № 508 створено на базі будівельно-монтажного тресту «Дніпроважбуд» відкрите акціонерне товариство будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» ( а.с. 187 т.1).

На виконання Указу Президента України від 19.02.1994 року № 56/94 «Про єдину систему органів приватизації в Україні» та Наказу Фонду Державного майна України від 23.09.1994 року за № 664, яким Регіональне відділення ФДМУ, задля забезпечення єдиного методичного підходу до процесів роздержавлення, було об'єднано з Фондом комунального майна відповідних обласних рад, Фонд Державного майна України, як правонаступник первісного засновника ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» з боку держави, відповідно до Указу Президента України від 27.01.1995 року склав акт прийому-передачі документів ВАТ «Дніпроважбуд» від імені державного органу приватизації щодо отримання повного пакету установчих документів ВАТ «Дніпроважбуд» (а.с. 188, т. 1).

Відповідно до Наказу РВ ФДМУ по Дніпропетровській області № 12/02-ПАОК від 14.06.1996 року прийнято рішення про приватизацію ВАТ «Будівельно-монтажної фірми «Дніпроважбуд» шляхом продажу акцій (а.с. 190, т. 1).

Відповідно до Наказу РВ ФДМУ по Дніпропетровській області № 12/62-ЗВП від 01.10.1998 року прийнято рішення про завершення приватизації ВАТ «Будівельно-монтажної фірми «Дніпроважбуд» ( а.с. 127-а т.1).

На підставі викладеного районний суд прийшов до правильного висновку, що право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано за першим

набувачем - ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» на підставі Наказу Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області за №12/62-3ВП від 01.10.1998 року та Переліку нерухомого майна, що передано у власність, підтверджено Наказом Управління майном області Дніпропетровської обласної Державної адміністрації №2-В від 10.09.1999 року, а приватизація та корпоратизація активів державного підприємства будівельно-монтажного тресту «Дніпроважбуд», яке в подальшому було перетворено на ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» відбувалась з дотриманням всіх вимог діючого на той час законодавства та за безпосередньої участі Фонду Державного майна України, який у відповідності до п.3 Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 року був визнаний державним органом приватизації та засновником з боку держави відкритих акціонерних товариств .

Такий висновок суду доводами апеляційної скарги заступника прокурора області не спростований.

В подальшому, РВ ФДМУ по Дніпропетровській області, як правонаступник засновника ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» з боку держави склав акт прийому-передачі документів ВАТ «Дніпроважбуд» від імені державного органу приватизації, щодо отримання повного пакету установчих документів ВАТ «Дніпроважбуд».

Наказ Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області за №12/62-3ВП від 01.10.1998 року та Перелік нерухомого майна, що передано у власність ВАТ БМФ «Дніпроважбуд», підтверджений Наказом Управління майном області Дніпропетровської обласної Державної адміністрації №2-В від 10.09.1999 року, на теперішній час є чинними, та в установленому законом порядку не скасовані.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України №2163-XІІ від 04.03.1992 «Про приватизацію державного майна» (в редакції від 15.02.1995, що діяла на момент приватизації спірного гуртожитку) дія цього Закону не поширюється на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а також об'єктів соціально-культурного призначення, що фінансуються із державного бюджету, в тому числі об'єктів сфери охорони здоров'я, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються; зміну організаційно-правових форм власності колгоспів, підприємств споживчої кооперації. При цьому, спеціальним Законом, які регулюють приватизацію державного житлового фонду є Закон України від 19.06.1992 №2482-ХП «Про приватизацію державного житлового фонду» статтею 1 якого визначено, що державний житловий фонд - це житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до пунктом 2 Положення про порядок передачі у власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ та організацій затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 6.11.1995 року №891 (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), установлено, що передачі в комунальну власність підлягають житлові будинку відомчого житлового фонду, крім гуртожитків. Положення щодо передачі в комунальну власність відомчого житлового фонду, у тому числі гуртожитків, були внесені Постановою КМ №695 лише 26.05.2004 року.

Чинне на час спірних правовідносин законодавство не відносило гуртожитки до об'єктів державного житлового фонду, які підлягали передачі в комунальну власність відповідних рад і могли бути включені до вартості майна підприємства,

які підлягали приватизації, оскільки законодавчої заборони не існувало. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у Постанові від 28 лютого 2011 року по справі № 4/46-40/32, яка відповідно ст. ст. 360- 7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судових інстанцій.

Тому, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що відповідач ОСОБА_2 - є добросовісним набувачем спірного майна, яке не може бути в нього витребувано, відповідно до вимог ст.ст.387,388 ЦКУ, оскільки вибуло із володіння РВ ФДМУ по Дніпропетровській області з волі останнього на законних підставах.

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд неправомірно послався на правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 28.01.2011 року у справі №4/46-40/32, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України у справі з аналогічних правовідносин, а в апеляційній скарзі заступник прокурора припустився неправильного її трактування.

Доводи апеляційної скарги про те що судом першої інстанції невірно дано оцінку Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 12/02-ПАОК від 14.06.1996 року та №12/62-ЗВП від 01.10.1998 року, відповідно до яких Фонд, як орган приватизації прийняв рішення про приватизацію ВАТ «Дніпроважбуд» шляхом продажу акцій та про завершення процесу приватизації вказаної юридичної особи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані нормативно-правові акти до теперішнього часу є чинними, в установлений спосіб не скасовані, а тому підстав для їх не застосування судом немає

Питання щодо неправомірності включення до статутного фонду ВАТ «Дніпроважбуд», гуртожитків, як об'єктів державного житлового фонду, зокрема гуртожитку АДРЕСА_6 частиною якого є спірне майно, також перевірялось судом першої інстанції під час розгляду справи про що в рішенні суду мається обґрунтований висновок.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції протиправно не врахував постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2010 року у справі №40/287, оскільки, як вже було зазначено вище, саме з урахуванням роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення» яким визначено, що за змістом ч. 3 ст. 14, ч. 3 ст. 61, ч. 2 ст. 223 ЦПК України, особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів. На цьому ж наголошується у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Зокрема, зазначено, що за змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені під час розгляду справи за позовами про право на майно, не мають обов'язкової сили для осіб, які не брали участі у справі, а тому районний суд обґрунтовано послався саме на ці роз'яснення, та дійшов до правильного висновку про перевірку доказів та обставин справи, та відмову у задоволені позову.

За викладених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено та належно перевірено обставини,

які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Заступника Прокурора Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/