№ провадження 2/646/2067/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Міндарьової М.Ю.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про стягнення грошових коштів,-

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Харківміськгаз» про стягнення з останніх 3365,93 гривень та судовий збір, в обґрунтування свого позову зазначив, що відповідач в серпні 2013 року відключив його домоволодіння від газопостачання з причини того, що, як зазначили працівника відповідача, у нього є борг за спожитий газ у сумі 3365,93 гривень и поки він його не сплатить газопостачання вони не відновляють. Вказуючи на дані обставини, позивач зазначає, що вимушений був сплатити на рахунок відповідача зазначену суму, для відновлення йому газопостачання, але вказує, що боргу станом на серпень 2013 року у нього перед відповідачем не було. Посилаючись на це, просив суд стягнути з відповідача 3365,93 гривень, оскільки вважає, що дані кошти були ним безпідставно сплачені відповідачу.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив про обставини викладені вище, на питання суду зазначив, що розрахунок заборгованості станом на серпень 2013 року та дії працівників відповідача щодо відключення його від газопостачання він не оскаржував.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що при відключенні домоволодіння позивача у серпні 2013 року працівники ПАТ «Харківміськгазу» діяли правомірно, оскільки у відповідача існувала заборгованість у сумі 3365,93 гривні, яку позивач не оскаржував та сплатив, а от же визнав. В своїх поясненнях представник відповідача посилалася на розрахунок заборгованості, що міститься в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії Акту про відключення газових приладів від 28.08.2013 року (а.с.6), газопостачання за адресою: місто Харків, провулок Ташкентський, 5 було відключено з причини заборгованості за спожитий газ.

Згідно копії квитанції № к30/2/59 від 02.09.2013 року (а.с.70) ОСОБА_3 на рахунок відповідача було сплачено 3365,93 гривень.

Дані обставини визнаються сторонами по справі та не оспорюються.

Як вбачається з копії картки абонента за адресою: місто Харків, провулок Ташкентський, 5, станом на серпень 2013 року борг абонента складає 3365,93 гривни.

Таким чином, судом встановлено, що на час проведення відключення газопостачання (серпень 2013 року) за адресою: місто Харків, провулок Ташкентський, 5 у абонента існувала заборгованість у сумі 3365,93 гривні, а от же кошти сплачені за квитанцією від 02.09.2013 року в рахунок погашення заборгованості, правомірне. Доказів які б це спростовували позивачем не надано, як пояснив сам позивач в судовому засіданні, він не оскаржував дії відповідача щодо відключення від газопостачання та існуючу заборгованість, а тому у суду немає підстав ставити під сумнів правомірність останніх.

Крім цього, як вбачається з копії квитанції від 02.09.2013 року платником коштів є ОСОБА_3, а не сам позивач, який просить суд стягнути зазначені кошти на його користь.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення статті 3 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в звязку з їх недоведеністю.

Керуючись статтями 10,11,60,209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Міндарьова