Дата документу 17.11.2015
Справа № 320/5920/15-ц.
17 листопада 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Урупи І.В.
при секретарі: Литвиненко В.Є.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач в судове засідання вдруге не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав.
Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
06 жовтня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 113, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 1190000 грн. на споживчі цілі зі сплатою процентів в розмірі 20,5 % річних, терміном повернення не пізніше 06 жовтня 2018 року./а.с.7-9/
Згідно з п. 1.1. Змін до статуту ВАТ «Державний ощадний банк України», тип відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». /а.с.29-31/
27 вересня 2011 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № 113 від 06.10.2008 року, відповідно до умов якого останньому було надано додатковий кредит на рефінансування заборгованості за простроченими процентами в сумі 179746 грн., зі сплатою процентів в розмірі 20,5 % річних, терміном повернення не пізніше 06 жовтня 2018 року. /а.с. 10-13/.
В якості забезпечення повернення кредиту за кредитним договором № 113 від 06.10.2008 року та Додатковим договором № 1 від 27.09.2011 року до кредитного договору № 113 від 06.10.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 27.09.2011 року було укладено договір застави товарів в обороті № 113/1 від 27.09.2011 року, відповідно до умов якого останній надав Банку в заставу товари в обороті, а саме: будівельні матеріали згідно з Додатком № 1 до Договору застави товарів в обороті на суму 242 779 гривень 74 коп., що знаходяться за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 57/2. /а.с.14-18,19-20/
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 27.09.2011 р. № 33118986 на підставі Договору застави товарів в обороті від 27.09.2011 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про обтяження товарів в обороті. /а.с. 22/
Договірні зобовязання за кредитним договором № 113 від 06.10.2008 року та додатковим договором № 1 від 27.09.2011 року до кредитного договору № 113 від 06.10.2008 року відповідач ОСОБА_1 не виконував, у звязку з чим утворилася заборгованість по сплаті кредиту.
13.01.2012 року ОСОБА_1 було надіслано вимогу вих.№27 про погашення заборгованості за кредитним договором № 113 від 06.10.2008 року та попередженням про те що у разі несплати кредитної заборгованості банк буде змушений звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави товарів в обороті.
Зазначене рішення набрало законної сили 30.11.2012 року.
Відповідно до ст. ст. 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Відповідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Згідно ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.
Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави , відповідно до ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу».
Відповідно до п. 3.2.2 Кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до п.3.1.3. розділу 3 Договору застави товарів в обороті заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави та реалізувати його в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за Кредитним договором, зокрема, при несплаті у встановлені відповідно до Кредитного договору строки суми кредиту, процентів та штрафних санкцій.
Згідно з ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може здійснюватись на підставі рішення суду.
Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
Відповідно до ч. 1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Адресний номер м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 57/2 було змінено на адресний номер м. Мелітополь, вул. Воїнів Інтернаціоналістів, ?, що підтверджується листом управління містобудування і архітектури Мелітопольської міської ради від 23.05.2012 р. вих. № Д 351 /а.с.26/
Згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 04.12.2013 р. у справі № 6-125цс13, відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушив зобовязання за кредитним договором, рішення суду щодо стягнення заборгованості за договором не виконано, тому суд вважає необхідним звернути стягнення на належне відповідачу заставне рухоме майно за договором застави товарів в обороті № 113/1 від 27.09.2011 року товари в обороті, а саме: будівельні матеріали на суму 242 779 гривень 74 коп.
Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 243,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,20 Закону України «Про заставу»,ст.ст. 10,60,212,224-228 ЦПК України, ст.ст. 16,526, 527, 530,611, 1050, 1054 ЦК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: