Справа № 510/1139/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2015 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.

-при секретарі Памбук Л.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Маджар», про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутність. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

-копія паспорту ОСОБА_1;

-копія довідки про взяття на облік платника податків від 17.11.2004 року;

-копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 25.10.2004 року;

-Копія паспорту ОСОБА_2;

-копія договору №01/09/03 від 09.03.2009 р.;

-копія акту прийому-передачі від 31.03.2009 р.;

-копія технічного паспорту на громадський будинок №4 в м. Рені ВАТ «Придунайський».

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що протягом 10 років, позивач, ОСОБА_1 веде господарство у комплексу будівель і споруд №4 в м. Рені ВАТ «Придунайський». Цей комплекс споруд, а саме: адмінбудівля літ. А, зерносклад літ. Б, пункт управління літ. В, навіс літ. Г, Д, Е, 1-4 огорожі, 5 спороди, у березні 2005 року позивачу подарував ОСОБА_2, голова ФГ «Маджар», який до цього у комплексу вів особисте фермерське господарство.

З 2005 року позивач відкрито користується, володіє та утримує зазначене майно, робить ремонти, сплачує податки, є його добросовісним набувачем.

Позивач зазначив, що неодноразово звертався до власника із проханням переоформити відповідним чином господарський комплекс, але кожен раз власник запевняв, що документи виготовлюються.

З 2005 року відповідач або інші правонаступники власника жодного разу не витребували в позивача майно, вимог щодо повернення нерухомого майна не висували, не заперечували проти ремонтів господарського комплексу.

Таким чином, з 2005 року, позивач повністю утримує нерухоме майно, сплачує комунальні платежі, робить поточний та капітальний ремонт.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Позивач з 2005 р. вільно та безперервно володіє господарським комплексом ВАТ «Придунайський» №4 у м. Рені, тобто більше десяти років. Позивач фактично виконує обовязки власника майна: здійснює поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядає за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак він не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивача будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем. Позивач фактично, законно володіє чужим майном, оскільки між ним та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачем права власності на господарський комплекс ВАТ «Придунайський» №4 у м. Рені, з положень набувальної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1223, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на комплекс будівель і споруд №4 в м. Рені ВАТ «Придунайський», за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області 10 днів - з дня проголошення рішення.

Суддя: К.В. Сорокін