Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Борисової О.В., Волошиної В.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 7 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання квартири спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, вимоги за яким уточнила і просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частини цієї квартири, тим самим відступити від принципу рівності часток з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_5, який після розлучення знаходиться на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає взагалі. Крім того, зазначала, що відповідач веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 7 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково та визнано 4/5 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м. - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В порядку поділу майно визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/5 трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 42,1 кв.м.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на 3/5 частини спірної квартири. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

ОСОБА_4. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Судом установлено, що ОСОБА_4. та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 квітня 2001 року, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 19 січня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

За час шлюбу 6 серпня 2001 року була придбана квартира АДРЕСА_1 що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4. та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Квартира була придбана за 28023 грн. 33 коп.

Крім того, судом установлено, що 6 серпня 2001 року ОСОБА_4. продав належну йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2000 року квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 1-3644. Продаж цієї квартири був вчинений за 5694 грн.99 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що квартира АДРЕСА_1 придбана за час шлюбу подружжя ОСОБА_4. та ОСОБА_3, а отже є їх спільною сумісною власністю. Визначаючи частки кожного із подружжя у праві власності на спірну квартиру, суд виходив із того, що частка ОСОБА_4. є більшою з урахуванням коштів отриманих ним від продажу квартири АДРЕСА_2, що належала йому на праві приватної власності, і складає 3 / 5 частини спірної квартири, а частка позивача ОСОБА_3 у праві власності відповідно складає 2 / 5 частини. Вимоги позивача ОСОБА_3 щодо відступу від принципу рівності часток подружжя у спільному майна є недоведеними.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам матеріального закону.

Встановлено, що за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 6 серпня 2001 року ОСОБА_4. придбав трикімнатну квартиру АДРЕСА_1

Цього ж дня, 6 серпня 2001 року між ОСОБА_4. та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_4. продав квартиру АДРЕСА_2. Договір посвідчено державним нотаріусом Двадцять другої київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-3644 ( а.с.71). Продаж квартири вчинено за 5694 грн.99 коп.

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_4. на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м.Києва згідно з розпорядженням № 2023 від 29 грудня 2000 року (а.с.74).

Отже, квартира АДРЕСА_2 набута у приватну власність ОСОБА_4. до одруження і є його власністю (ст.24 КпШС України).

6 серпня 2001 року між ОСОБА_4. та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчено державним нотаріусом Двадцять другої київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-3647. Покупку квартири вчинено за 28023 грн.33 коп.

За обставин продажу квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_4. на праві приватної власності, та покупки ним квартири АДРЕСА_1 в один і той же день, в одній і тій же нотаріальній конторі при послідовності вчинення нотаріальних дій ( номера в реєстрі № 1-3644 та № 1-3647), колегія суддів вважає, що частка ОСОБА_4. у праві власності на спірну квартиру має бути збільшена, оскільки є доведеним, що відповідач приймав участь у придбанні спірної квартири власними коштами, отриманими від продажу квартири, право власності на яку набуте ним до одруження з ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що частка відповідача у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 має бути збільшена на 1/5 частину, а решта 4/5 частки квартири (28023 грн.33 коп. - 5694 грн.99 коп.) є такими, що набуті подружжям за їх спільні кошти і належить ОСОБА_3 і ОСОБА_4. у рівних частках.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в тій частині, що квартира АДРЕСА_2 була набута відповідачем під час їх спільного проживання як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_4. набув право власності на квартиру шляхом її приватизації, незаконність якої судовим рішенням не встановлена.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги щодо придбання спірної квартири за кошти батька ОСОБА_3, оскільки сама по собі розписка від 28 липня 2001 року не є належним доказом на підтвердження придбання спірної квартири саме за ці кошти.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для збільшення частки ОСОБА_3 у праві спільної власності.

Обставини, на які посилається ОСОБА_3, а саме, що відповідач веде антисоціальний спосіб життя, перебування їх сім'ї на обліку в Деснянському районному у м.Києві центрі соціальних служб для сімей, дітей та молоді через зловживання відповідачем спиртними напоями та отримання позики на придбання квартири, не є тими обставинами, за наявності та доведеності яких, суд своїм рішенням може збільшити частку майна одного із подружжя ( ч.3 ст.70 СК України).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 зводяться до фактичного викладення обставин в обґрунтування позовних вимог, які не є підставами для збільшення її частки у праві власності на квартиру.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 7 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий :

Судді: