Справа №591/9128/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1643/15 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 23 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

02 грудня 2014 року позивач звернувся із позовом до місцевого суду, який уточнив в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги мотивував тим, що 13 вересня 2014 року, перебуваючи в м. Буринь Сумської області та відвідуючи Центральний універмаг, зайшов до приміщення туалету загального користування, який розташовувався на подвір'ї універмагу. В цей час підлога під ним провалилася разом з усім обладнанням та обірвалася до низу, і позивач впав у прірву із фекаліями, повністю занурившись з головою та отримавши при падінні тілесні ушкодження. Був повністю зіпсований одяг та взуття, а також мобільний телефон. Після даної події позивач тривалий час перебував на лікуванні та до цього часу відчуває моральні страждання. Просив стягнути з відповідачів на свою користь майнову шкоду в сумі 3 351,83 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн., які були завдані йому внаслідок порушення його прав як споживача послуг, а також витрати на правову допомогу.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 23 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено за їх безпідставністю.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідачі є власниками туалету загального користування і тому узяли на себе обов'язок по якісному наданню послуг, а він, як споживач цих послуг, має право, в порядку передбаченому Законом України «Про захист прав споживачів», вимагати відшкодування заподіяної йому шкоди. Вважає, що надав достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апелянта, вивчивши матеріали цивільної справи та матеріали перевірки за № 1620,1728 і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача про відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні знайшов підтвердження лише факт заподіяння позивачеві майнової та моральної шкоди, але позивачем не надано доказів, що саме у зв'язку з неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів позивачеві завдана зазначена шкода.

З такими висновками суду колегія суддів не може погодитись в повному обсязі, виходячи з наступного:

Частинами 1, 2, 4 ст.328 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою за наявності її вини.

Таким чином, встановлюється, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина завдавача шкоди.

Частина 2 ст.1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин).

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 вресня 2014 року, перебуваючи у дворі центрального універмагу розташованого за адресою м.Буринь, пл. Першотравнева, 4 позивач ОСОБА_3 зайшов до приміщення туалету загального користування, який розташовується в окремій будівлі на земельній ділянці за вищезазначеною адресою і одразу підлога туалету обвалилась і він упав у вигрібну яму туалету. Дана обставина підтверджується матеріалами перевірки Буринського РВ УМВС України в Сумській області та наданими позивачем фотокартками з місця події (а.с.154-155). З пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, даних ними під час проведення перевірки вбачається, що вранці на подвір'ї універмагу вони побачили невідомого їм чоловіка, який був брудний, напівроздягнутий, у шоковому стані і пояснював, що він упав у вигрібну яму туалету. Також вони пояснювали, що неодноразово доповідали керівництву універмагу про неналежний технічний стан будівлі туалету (а.с. 286, 287).

Внаслідок падіння у вигрібну яму позивач ОСОБА_3 отримав травми та перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності (а.с.127-131).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що позивач, звертаючись з позовом до суду помилково вважав, що порушені його права як споживача послуг, оскільки, виходячи з правової природи та правовідносин, що склалися між сторонами, на ці правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вони регулюються нормами Цивільного кодексу України, а саме ст.ст.1166, 1167 ЦК України.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з висновком місцевого суду про недоведеність позивачем своїх позовних вимог і не встановлення власників будівлі туалету.

З таким рішенням погодитися неможливо, так як його ухвалено при поверхово з'ясованих обставинах справи з порушенням вимог законності й обґрунтованості, закріплених у ст. 213 ЦПК України, та положень ст. ст. 212, 215 ЦПК щодо оцінки доказів та змісту рішення.

Так, усупереч зазначеним нормам процесуального права суд не встановив власників будівлі туалету, у зв'язку із відвіданням якого позивачу було заподіяно шкоду.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційним судом було встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані як фізичні особи-підприємці з наданням їм права, в тому числі, здійснювати роздрібну торгівлю непродовольчими товарами та надавати в оренду і експлуатацію нерухоме майно і дана обставина підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.255-260).

Також судом встановлено що нежитлове приміщення - магазин «Універмаг» розташований за адресою м.Буринь, пл. Першотравнева, 4 належить на праві спільної часткової власності відповідачам у справі ОСОБА_8 (2/3 частини) та ОСОБА_5 (1/3 частина), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.93-94). Дана обставина також підтверджується договором купівлі-продажу від 19.09.2007 року, укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_5. та ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 28.08.2012 року про затвердження мирової угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя (а.с.281-282).

Земельна ділянка за адресою м.Буринь пл. Першотравнева,4 на якій розташоване вищезазначене нерухоме майно - магазин «Універмаг» також належить на праві спільної часткової власності відповідачам у справі ОСОБА_4 (2/3 частини) та ОСОБА_5 (1/3 частина), що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна (а.с.261- 263).

З викопіровки з плану будівельного кварталу вбачається, що земельна ділянка по пл.Першотравнева, 4 в м.Буринь обгороджена парканом і на ній розташована будівля «Універмагу» і надвірні будівлі, в тому числі і туалет під літерою «В» (а.с.275).

З пояснень позивача, даних ним в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, що саме цим туалетом він мав намір скористатися, але підлога в ньому обірвалась і він впав у вигрібну яму.

Після падіння до вигрібної ями туалету працівниками магазину була викликана до позивача швидка медична допомога і дана обставина підтверджується Картою виклику швидкої медичної допомоги від 13.09.2014 року з якої вбачається, що саме за адресою розташування нерухомого майна, належного на праві власності відповідачам у справі було здійснено виклик і підставою виклику було падіння потерпілого до вигрібної ями туалету (а.с.245).

Після отримання позивачем первісної медичної допомоги його було доставлено до м.Суми і він звернувся за медичною допомогою до медичних закладів і йому було встановлено діагноз: закритий перелом правого передпліччя без зміщення, внаслідок чого він перебував на амбулаторному лікуванні з 15 вересня 2014 року по 17 жовтня 2014 року у Сумській міській клінічній лікарні № 1, що підтверджується листками непрацездатності ( а.с.187-188).

У зв'язку із лікуванням позивача, йому призначались медикаменти та інші лікарняні засоби необхідні для лікування отриманої позивачем травми перелік яких підтверджується висновком травматолога та випискою з медичної картки позивача (а.с.129, 289). На придбання призначених позивачеві ліків та лікарняних засобів позивачем було витрачено 1626 грн. 28 коп., що підтверджується товарними чеками (а.с.11, 132, 133, 135-147).

Також, у зв'язку із падінням позивача до вигрібної ями, одяг останнього став непридатним до використання і ним було придбано: штани вартістю 350 грн. 00 коп., кросівки вартістю 430 грн. 00 коп. та шкарпетки вартістю 15 грн. на загальну суму 795 грн. 00 коп. (а.с.150 -153).

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає, що оскільки відповідачі як співвласники нерухомого майна - туалету під літерою «В», розташованого на земельній ділянці по пл..Першотравнева, 4 в м.Буринь, яка також належить на праві спільної часткової власності відповідачам у справі неналежним чином виконували свої обов'язки по забезпеченню належного утримання приміщення туалету, своєчасного відкачування фекалій за допомогою спеціально обладнаних машин, своєчасного капітального ремонту будівлі, тому саме з їх вини підлога туалету обірвалась і позивач впав у вигрібну яму і йому була заподіяна шкода і тому саме на них повинен бути покладений обов'язок по відшкодуванню майнової шкоди заподіяної позивачу у справі на загальну суму 2421 грн. 28 коп.

Враховуючи, що відповідачі є співвласниками зазначеного нерухомого майна, а тому повинні нести витрати по його утриманню відповідно до їх часток у ньому, тому на підставі ч.2 ст.1190 ЦК України колегія суддів вважає за необхідне покласти на них обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної позивачу в дольовому порядку відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності (2/3 та 1/3), а саме: на ОСОБА_4 - 1614 грн.17 коп., а на ОСОБА_5 - 807 грн.11 коп.

Підлягають також частковому задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди.

При визначенні суми моральної шкоди, яку необхідно стягнути на користь позивача суд враховує характер та тривалість його страждань, а саме те, що йому внаслідок падіння до вигрібної ями туалету було завдано тілесні ушкодження, він перебував у стані сильного душевного хвилювання і нервового стресу, відчував сором та приниження в результаті чого порушено його нормальний життєвий уклад, він повинен був терпіти біль та витрачати час та кошти на своє лікування. У зв"язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в сумі 15000 грн. 00 коп. в дольовому порядку відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності (2/3 та 1/3), а саме: з ОСОБА_4 - 10000 грн. 00 коп., з ОСОБА_5 - 5000 грн. 00 коп.

В той же час колегія суддів вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог про стягнення з відповідачів майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна на загальну суму 2543 грн. 00 коп.: а саме: брюки вартістю 499 грн.00 коп., кросівки вартістю 430 грн.00 коп., шкарпетки вартістю 15 грн. та мобільний телефон вартістю 1599 грн.00 коп., оскільки в порушення вимог, передбачених ст.ст. 10,60 ЦПК України позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження пошкодження саме перелічених предметів одягу та мобільного телефону та їх вартості на день пошкодження.

Також суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів на його користь витрат на правову допомогу, оскільки будь-яких доказів на підтвердження понесених ним витрат ним надано не було.

Відповідно до ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо сплати відповідачами судового збору на користь держави, і виходячи з розміру задоволених позовних вимог позивача у справі, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 324 грн. 80 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 357 грн. 28 коп. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 162 грн.40 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 178 грн.64 коп. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 23 липня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1614 грн.17 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 10000 грн.00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 807 грн.11 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 5000 грн.00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 324 грн.80 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 162 грн.40 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 357 грн.28 коп. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 178 грн.64 коп за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -