Справа № 303/4946/15-ц
№ 2/303/2729/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 вересня 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Мукачівський міський відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання такими, що втратили право на користування житловою площею,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася в Мукачівський міськрайонний суд із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Мукачівський міський відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання такими, що втратили право на користування житловою площею.
Позов мотивовано тим, що позивач, ОСОБА_1 є власником домоволодіння, що розташоване в м. Мукачево, вул. Вакуленчука, буд. №12 Закарпатської області. Разом з нею у вказаному будинку зареєстровані її внучка ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_2. Однак, останні не проживають у будинку з листопада 2013 року, після переїзду за місцем проживання свого чоловіка та батька ОСОБА_4. ОСОБА_4 того, як стало відомо позивачу, відповідачі виїхали в м. Київ, їх нова фактична адреса проживання не відома, так як жодних стосунків вони не підтримують. Оскільки в позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо, то позивач і звернувся з даним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача, яка не заперечила проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, відповідно до вимог частини 4 статті 169 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу.
Представник третьої особи Мукачівського міського відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_5 є власником домоволодіння №12 в м.Мукачево, вул. Вакуленчука Закарпатської області згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2013 року (а.с. 7) та що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №14038503 від 05.12.2013 року (а.с. 8) та довідкою, виданою Мукачівським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки №3502 від 23.01.2013 року (а.с. 13).
З будинкової книги для прописки громадян вбачається, що по вул. Вакуленчука, 12 в м.Мукачево також зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12-15).
Відповідно до акту № 264 від 07.08.2015 року уповноваженої особи паспортиста ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» ОСОБА_6, встановлено, що за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Вакуленчука, 12, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживають з листопада 2013 року (а.с.16).
Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім?ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конвенцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна може вимагати захисту свого порушеного права власності, в тому числі, шляхом припинення дій, які ці права порушують.
За ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним, нею, для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.
За змістом ст. 156 ЖК України право на користування житлом мають члени сімї, власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Вимогами ст. 39 ЦПК України передбачено, що права, свободи та інтереси малолітніх дітей віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.
Частина 3 ст. 29 Цивільного кодексу України, визначає, що місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з яким вона проживає.
Реєстрація відповідачів за вказаною адресою позбавляє конституційного права позивача як власника квартири вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, створює для нього зайві витрати по обслуговуванню та утриманню будинку, а тому позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243,60 гривень.
ОСОБА_2 того, у відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 79 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 витрати повязані з оголошенням про її виклик у пресі.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 29, 39, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 109, 116, 150, 157 ЖК України, суд,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право на користування житловою площею в будинку №12 по вул. Вакуленчука в м. Мукачево Закарпатської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 витрати, повязані з публікацією в пресі оголошень про її виклик в користь ОСОБА_1 в розмірі 50 (пятдесят) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 223, 233 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча О.В. Гутій