РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю секретаря Гололобової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області, 3-я особа: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Харківському районі Харківської області про зобовязання складання акту форми Н-1, повязаного з виробництвом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, якою просила зобовязати відповідача - територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області скласти акт по формі Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, що стався 17 липня 2009 року з ОСОБА_3 та видати акт по формі Н-1 його дружині.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 17 липня 2009 року її чоловік ОСОБА_4, перебував у відрядженні на посаді експедитора ІП «Еолія» та супроводжував вантаж за маршрутом м. Харків м. Запоріжжя м. Одеса. даний вантаж він супроводжував разом з водієм, приватним підприємцем ОСОБА_5 Приблизно о 14-00 год., проїжджаючи 425 км. автомобільної дороги Ростов-на-Дону-Одеса, він попросив водія зупинитися біля зрошувального каналу, що тече вздовж траси для того, щоб умитися, бо йому стало зле від спеки. ОСОБА_5 зупинився біля естакади і став чекати його біля машини. Через 10-15 хвилин водій вирішив подивитися та поквапити ОСОБА_4, але не знайшов його біля каналу та навкруги. Водій викликав міліцію та водолазів. Приблизно о 19-00 год. з дна зрошувального каналу водолази підняли труп її чоловіка.

За висновком Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи причиною смерті ОСОБА_4 стало утоплення у воді, що зумовило механічну асфіксію.

Саме через цю обставину, зупинку, даний нещасний випадок з ОСОБА_4 було визнано невиробничим.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідач через канцелярію суду направив письмові заперечення у яких заперечував проти позову, посилаючись на те, що зупинка автомобіля ОСОБА_3 була здійснена за його ініціативою, виробничої необхідності в цьому не було.

Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Харківському районі Харківської області ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимог позивачки визнала.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову позивачки, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 30 вересня 2005 року знаходилась у шлюбі з ОСОБА_3, який працював експедитором на іноземному підприємстві «Еолія» та 16.07.2009 р. о 11-00 год. отримав завдання від керівника робіт ОСОБА_7. на супроводження вантажу за маршрутом м.Харків м.Запоріжжя м.Одеса. Знаходячись у відряджені ОСОБА_3 помер 17 липня 2009 року (а.с.11, 13).

За висновком Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи № 4124 від 05.08.2009 р. причиною смерті ОСОБА_3 стало утоплення у воді, що зумовило механічну асфіксію.

На підставі ст..22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнськими обєднаннями профспілок.

Згідно з п.13 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, обстеження місця нещасного випадку, одержання пояснень потерпілого, свідків та причетних до нещасного випадку осіб, зясування обставин і причин нещасного випадку, визначення, чи повязаний цей випадок з виробництвом, установлення осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці та складання акту розслідування нещасного випадку віднесено до компетенції утвореної роботодавцем комісії з розслідування нещасного випадку.

Відповідно до висновку комісії від 14.08.2009 року спеціального розслідування нещасного випадку, що склала акт за формою Н-5, затвердженого начальником територіального управління Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду по Харківській області ОСОБА_8, ОСОБА_3 визнаний відповідальним за даний нещасний випадок. По власній ініціативі вирішив скупатися у зрошувальному каналі, який непристосований для цього, чим порушив п.3.1 інструкції з охорони праці № 31 для експедитора, де сказано: «Водіям та експедиторам забороняється зупиняти автомобіль для відпочинку у віддалених місцях від населених пунктів, лісах, біля водойомів і т.ін».

Відповідно до ч.3,ч.4, ст..22 Закону України «Про охорону праці», пунктів 37,38 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, у разі незгоди потерпілого зі змістом акта про нещасний випадок питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, чиє рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Позивачка не надала суду даних про те, що вона зверталася до посадової особи органу Держнаглядохоронпраці щодо оскарження акту комісії складеного по формі Н-5 від 14.08.2009 року. Рішення посадової особи органу Держнаглядохоронпраці в матеріалах справи не міститься.

Керуючись ст..ст.10,11,60, 212-215 ЦПК України, ст..22 ЗУ «Про охорону праці», п.37,п.38 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 про зобовязання Територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області скласти акт по формі Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, що стався 17 липня 2009 року з ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя