Справа № 461/1459/11 Головуючий у 1 інстанції: Курилець А.Р.
Провадження № 22-ц/783/7004/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2012 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про солідарне стягнення 375972.20 грн.заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 солідарно в користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" 375972,20 грн. заборгованості за кредитним договором.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає те, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про солідарну відповідальність відповідачів, оскільки внаслідок укладення між позивачем та ОСОБА_4 без відома апелянта договору №194/05-2 від 11.06.2008 року, яким були внесені зміни до кредитного договору №1209 від 20.12.2007 року, було істотно змінено умови кредитного договору, а саме, збільшено відсоткову ставку, чим збільшено відповідальність поручителя. За таких обставин суд повинен був застосувати положення ст. 559 ЦК України і визнати поруку припиненою, а не стягувати заборгованість в солідарному порядку. З наведених підстав апелянт просить рішення суду в частині стягнення боргу з ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 375972.20 грн. та судових витрат в сумі 1820.00 грн. відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.12.2007 р. ,між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав кредитні кошти на суму 354000.00 гривень строком до 15.12.2027 р. зі сплатою 15,5 % річних за користування кредитом.

Надалі, 11 червня 2008 року, до кредитного договору №1209, укладеного 20.12.2007 року, а саме, до п. 2.2, договору, було внесено зміни в частині збільшення процентної ставки з 15.5% до 18%.

Виконання боржником зобов»язань за повідно до якого ОСОБА_2 зобов'язався перед Банком відповідати за погашення боргу за кредитним договором, як солідарний боржник, в тому ж обсязі, що і позичальник.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4 належним чином не виконував зобов»язання за кредитним договором, у зв»язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 375972.20 грн., яку банк просив стягнути у судовому порядку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості вимог банку та солідарно стягнув заборгованість з ОСОБА_6, з поручителя ОСОБА_2 та майнового поручителя ОСОБА_5

Рішення суду першої інстанції оскаржував майновий поручитель ОСОБА_5, за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційним судом Львівської області було ухвалено рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_5 було задоволено частково, заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 березня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Акціонерно - комерційний промислово - інвестиційний банк» 375972.20 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в цих позовних вимогах. В решті рішення суду залишено без змін.

Не можна погодитись із висновком суду першої інстанції про солідарне стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 553, ч.1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки.

Підстави припинення поруки передбачені ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Припинення договору поруки пов»язується зі зміною забезпеченого зобов»язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов»язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов»яань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Пунктом 3.8 кредитного договору передбачено, що збільшення процентної ставки за кредитом можливе за умови настання під час дії цього договору певних подій: зміни розміру облікової та/або ломбардної ставки та /або ставки рефінансування Національного банку України; зміни вартості української гривні по відношенню до долара США; зміни розрахункової вартості придбання банком кредитних ресурсів; зміни рівня інфляції. Про зміну процентної ставки за кредитом позичальник повідомляється банком письмово протягом календарних днів з дня прийняття банком рішення про її зміну. Зміни з цього приводу повинні бути внесені шляхом договору про внесення змін та/чи доповнень до договору. Зазначеним пунктом договору визначено строки внесення змін до договору.

Пункт 5.2 договору поруки, укладеного між АКПІБ, поручителем ОСОБА_2 та позичальником ОСОБА_4 збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором та переведення боргу за кредитним договором на нового боржника відбувається виключно за взаємною згодою сторін цього договору.

Будь - які зміни і доповнення до договору поруки приймаються за взаємною згодою сторін і укладаються в простій письмовій формі шляхом укладення договору про внесення змін і доповнень, які є невід»ємною частиною цього договору. (п.5.4 договору поруки).

Відтак, кредитним договором, договором поруки, укладеним 20.12.2007 року між АКПІБ, поручителем ОСОБА_2 та позичальником ОСОБА_4, не передбачено можливості зміни розміру процентів за основним зобов»язанням без згоди сторін договору, якщо це призведе до збільшення відповідальності поручителя, в тому числі і згоди поручителя ОСОБА_2, так як договором передбачена можливість збільшення обсягу відповідальності поручителя, яким є збільшення розміру відсотків, лише за взаємною згодою сторін договору поруки.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження надання поручителем ОСОБА_2 згоди на збільшення обсягу його відповідальності, на збільшення відсоткової ставки, чи укладення окремого договору про внесення змін і доповнень до договору поруки з приводу збільшення відповідальності поручителя.

Оскільки відсоткова ставка за користування кредитними коштами за кредитним договором, укладеним 20.12.2007 року між АКПІБ та ОСОБА_4 була збільшена з 15.5% до 18% без згоди поручителя ОСОБА_2, тобто, обсяг відповідальності поручителя збільшився без його згоди, з врахуванням положень ч.1. ст. 559 ЦК України колегія суддів приходить до висновку, що порука за договором поруки , укладеним 20.12.2007 року між АКПІБ, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 припинилася, оскільки підняття відсоткової ставки призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

За таких обставин солідарне стягнення з ОСОБА_2, як з поручителя, 375972.20 грн. заборгованості за кредитним договором, укладеним 20.12.2007 року між АКПІБ та ОСОБА_4, є безпідставним та необґрунтованим, а відтак оскаржуване рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та стягнення з нього судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в частині вимог до ОСОБА_2 рішення про відмову у задоволенні позовних вимог

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2012 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» 375972.20 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.