РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Козак О.В.,

при секретарі - Пушкарьовій О.Г.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Органу опіки та піклування- виконавчого комітету Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулвся до суду із позовом до ОСОБА_2, органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказав, що 12.03.2008 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, з якою проживав до вересня 2012 року. 14.05.2015 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з часу окремого проживання з вересня 2012 року та до розірвання шлюбу, тобто два з половиною роки, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, бачила дитину лише 6 разів, не приймає ніякої участі у вихованні дитини та його фінансовій підтримці. Служить поганим прикладом для дитини, оскільки невідповідальна та байдужа, тому просить позбавити її батьківських прав щодо сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задоволити в повному обсязі, пояснивши, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, син проживає з ним з вересня 2012 року і перебуває на його утриманні, а відповідач лише в червні 2015 року дала 300 грн. на його утримання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що під час шлюбу з позивачем він вживав алкогольні напої, бив її та вигнав з дому. Після чого, вона стала проживати окремо і її не пускали до дитини. Проте, вона бажає бачитись з сином та виховувати його.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, пояснила, що органом опіки та піклування надано висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дитини - ОСОБА_4.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 20.10.2015р.

Відповідно до рішення Хмельницького міськраойнного суду від 14 травня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Неповнолітній син проживає разом з батьком, що в судовому засіданні сторонами визнано та не оспорювалось.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14.09.2015 року № 01-34-1571/15 позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є недоцільним.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав.

Непередбачуваність позитивного результату у конкретній ситуації позбавляє змісту застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Згідно наданих позивачем довідок Хмельницької загальноосвітньої школи №4 від 21.10.2015року № 175 та вихователів ДНЗ № 26 від 21.10.2015 року вихованням сина - ОСОБА_1 постійно займається батько ОСОБА_1, мати дитини відвідувала вказані навчальні заклади лише декілька разів.

15.09.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького міського Центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді з заявою щодо надання допомоги у вирішенні конфлікту з колишнім чоловіком щодо прийняття участі у вихованні сина, що підтверджується листом №483/01-05 від 22.09.2015 року. Зі змісту вказаного листа також вбачається, що психологом Центру було проведено індивідуальне консультування ОСОБА_4, за результатами психологічного дослідження було зроблено висновок, що ОСОБА_4 психологічно комфортно себе почуває проживаючи з батьком і проти зміни місця проживання. Разом з тим, хлопчик повідомив, що мама ніколи його не ображала, зустрічається з ним у вихідні дні, до свята першого дзвоника купила речі.

З наведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_2 відвідувала навчальні заклади у яких навчається дитина і бажає приймати участь у її вихованні.

Згідно довідки Хмельницького обласного наркологічного диспансеру № 1760 від 02.10.2015р. ОСОБА_2 з 22.10.2012 року перебуває на обліку з приводу поведінкових та психічних розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, проте відповідач в судовому засіданні пояснила, що на даний час вона алкогольних напоїв не вживає і була поставлена на облік в той період коли позивач її вигнав з дому. Вказані доводи відповідача належними та допустимими доказами не спростовані, а вказана вище довідка Хмельницького обласного наркологічного диспансеру не містить відомостей щодо дати останнього огляду ОСОБА_2.

Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами в передбаченому законом порядку, що відповідач, завідомо та навмисно ухилилась від виконання батьківських обов'язків у відношенні своєї неповнолітньої дитини та служить поганим прикладом для дитини, а тому суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 164-167, 180, 182,183, 191,193 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 64, 88, 179, 209, 212, 213, 214,215, 223 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: