У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, та ОСОБА_4 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 липня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У липні 2011 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2006 року № 014/4074/74/26204 у розмірі 520 515 грн 29 коп. та судові витрати.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 листопада 2012 року у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_4 до спільного розгляду з первісним відмовлено.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2012 року змінений позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 520 515 грн 29 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 березня 2013 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2012 року залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22 липня 2015 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_4, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 листопада 2012 року про відмову у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом скасовано.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діяв ОСОБА_3, відхилено, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

28 грудня 2012 року залишено без змін.

Повернуто ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» оригінали 39 заяв на переказ готівки із залишенням у справі копій цих документів.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, та ОСОБА_4 просять заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 липня 2015 року в частині залишення без змін заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2012 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи змінені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», стягуючи заборгованість за кредитним договором, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору щодо сплати основної суми кредиту, відсотків та інших платежів із боржника та поручителя, суд першої інстанції виходив із наступного.

ОСОБА_2 на підставі кредитного договору № 014/4074/74/26204 від 30 травня 2006 року отримала кредит у сумі 40 000 доларів США.

Вказана обставина встановлена рішенням Печерського районного суду

м. Києва від 3 квітня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду

м. Києва від 5 червня 2012 року, яким відмовлено у позові ОСОБА_2 про визнання вказаного вище кредитного договору недійсним; а також рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 3 вересня 2013 року, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання вказаного вище кредитного договору неукладеним, та не підлягає доказуванню відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Умови кредитного договору ОСОБА_2 не виконувались належним чином, у зв'язку з чим у неї перед банком виникла заборгованість, яка станом на

14 листопада 2012 року становила 520 515 грн 29 коп.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 не оспорювала суму заборгованості, не спростовувала наданий банком розрахунок, не надавала інший розрахунок, просила на підставі ст. ст. 551, 616 ЦК України списати пеню та штрафні санкції повністю, а відсотки стягнути тільки за останній рік існування зобов'язання.

Залишаючи без змін заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 грудня 2012 року, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо існування у ОСОБА_2 невиконаних зобов'язань перед банком, що випливають з умов кредитного договору

№ 014/4074/74/26204 від 30 травня 2006 року.

При цьому апеляційний суд, взявши до уваги заперечення ОСОБА_2 щодо розміру заборгованості, ухвалою від 16 травня 2014 року призначив судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій, у подальшому, у зв'язку з клопотанням судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, суд відновив провадження у справі, витребував від банку додаткові документи, у тому числі виписки з банківського рахунку позичальника, оригінали заяв на переказ готівки, які ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслало на адресу суду та які знаходять у матеріалах справи (т. 2, а.с. 36, 58-111, 144-200), й повторно надіслав справу з усіма матеріалами до експертної установи. Однак справа повернулася до апеляційного суду без виконання експертизи, оскільки ОСОБА_2 вказану експертизу не оплатила.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору судами правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду першої інстанції та апеляційного суду в частині залишення без змін заочного рішення суду першої інстанції вони не впливають та їх не спростовують.

В іншій частині ухвала апеляційного суду не оскаржується.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3, та ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Додані до скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк