Номер провадження: 22-ц/785/7395/15
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року у цивільній справі за поданням заступника начальника відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області Аргірова Р.Д. про заміну сторони виконавчого провадження за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів,

встановила:

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року було задоволено подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (далі - ВДВС Ізмаїльського МРУЮ) Аргірова Р.Д. про заміну сторони виконавчого провадження та було замінено сторону виконавчого провадження - боржника з ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на його правонаступника ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3). Виконавче провадження було відкрите по виконанню виконавчого листа Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 1510/6789/12 від 05.03.2013 року, виданого на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 80000 грн., судових витрат у розмірі 800 грн., в межах вартості майна, одержаного у спадщину (а.с. 164-165).

27 липня 2015 року від ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга на вищевказану ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року, в якій вона просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2013 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 були стягнуті грошові кошти в сумі 80000 грн., судові витрати у розмірі 800 грн.

На виконання вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист №1510/6789/12 від 05.03.2013 року.

Постановою державного виконавця ВДВС Ізмаїльського МРУЮ від 12.03.2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1510/6789/12 від 05.03.2013 року.

Крім того, постановою того ж державного виконавця від 21.03.2013 року було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_6 та оголошена заборона про його відчуження.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 боржник ОСОБА_6 помер, що підтверджується актовим записом № 564 від 19.04.2013 року (а.с.62).

У зв'язку зі смертю боржника, постановою державного виконавця ВДВС Ізмаїльського МРУЮ від 04.11.2013 року виконавче провадження було закінчено.

Разом з тим, після смерті ОСОБА_6, спадщину прийняла ОСОБА_3, яка є його сестрою, що підтверджується її заявою від 17.10.2013 року до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфименко М.Д. (а.с.137).

Крім того, згідно заяви від 24.09.2014 року на ім'я приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфименко М.Д., ОСОБА_3 просила видати на її ім'я свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_6 (а.с.143)

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру, свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 не видавалось.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2015 року за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову було знято арешт з квартири АДРЕСА_1 (а.с.67).

Разом з тим, постановою начальника ВДВС Ізмаїльського МРУЮ від 09.02.2015 року постанова державного виконавця від 04.11.2013 року про закінчення виконавчого провадження була скасована, у зв'язку з тим, що з'явився правонаступник боржника, який помер, а саме - апелянт ОСОБА_3, та відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1510/6789/12 від 05.03.2013 року (а.с.75).

У відповідності до ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), завдану спадкодавцем.

Разом з цим, ч. 4 ст. 1231 ЦК України передбачено, що майнова шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що положення ст. ст. 1281, 1282 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки боржник помер саме під час виконання судового рішення.

Відсутність у ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України не позбавляє її права на спадщину, оскільки вона вважається такою, що її прийняла.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_6, тобто прийняла спадщину, вона зобов'язана відшкодувати шкоду, яка була завдана спадкодавцем, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

У відповідності до ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що подання начальника ВДВС Ізмаїльського МРУЮ Аргірова Р.Д. про заміну сторони виконавчого провадження - боржника ОСОБА_6 на його правонаступника ОСОБА_3 по виконанню виконавчого листа Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 1510/6789/12 від 05.03.2013 року, виданого на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 80000 грн., судових витрат у розмірі 800 грн., в межах вартості майна, одержаного у спадщину, є законним і таким, що підлягає задоволенню.

Доводи апелянта ОСОБА_3 з приводу того, що Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області від 06.02.2013 року ухвалено незаконне рішення про стягнення з її брата ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 80000 грн. та судових витрат у розмірі 800 грн., є безпідставними, оскільки зазначене рішення суду набрало законної сили і на даний час ніким не оскаржено і не спростовано.

Так, за змістом ст. 124 Конституції України та у відповідності до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутись до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу доводів своєї апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги не спростовують, ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко