Справа № 127/9721/15-ц Провадження № 22-ц/772/3183/2015Головуючий в суді першої інстанції Іщук Т. П.
Категорія 44Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Якименко М.М.,
суддів : Колоса С.С., Копаничук С.Г.
при секретарі: Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області в м. Вінниці цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Квартирно-експуатаціного відділу м. Вінниці до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача військової частини НОМЕР_1 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення із службового жилого приміщення за апеляційною скаргою Квартирно-експуатаціного відділу м. Вінниці на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :
В квітні 2015 року заступник військового прокурора Вінницького гарнізону Центрального регіону України інтересах держави в особі Квартирно-експуатаціного відділу м. Вінниці звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 про виселення із службового жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. До участі в справі судом було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача військову частину НОМЕР_1 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Службу у справах дітей Вінницької міської ради.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2015 року в задоволенні позову було відмолено.

На вказане рішення Квартирно-експуатаціний відділ м. Вінниці подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування як такого, що ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В свою чергу представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради надала письмову заяву, у якій просив суд при вирішенні питання врахувати інтереси неповнолітньої дитини та захистити її житлові права. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Вінницького гарнізону, працював на посаді начальника розвідувально-інформаційного відділу польового командного пункту командного центру Повітряних Сил Збройних Сил України.
За час проходження ним військової служби на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 26.10.2006 року за №2520 видано ордер на №0275 від 02.11.2006 року на службову однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ум. Вінниці на склад сім`ї три особи.
Наказом Міністра оборони України від 15.10.2012 року № 849 відповідача ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас на підставі ч. 6 cm. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «в» (за віком) та наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 29.10.2012 року з 31.10.2012 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
На час розгляду справи у зазначеній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та члени його сім`ї: його син ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_3 та їх неповнолітня дитина ОСОБА_4 , 2001 року народження.
Рішенням житлової комісії Командування Повітряних Сил Збройних Сил України №33 від 30.03.2015 року було скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2006 року про зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік.
Дане рішення було оскаржено в судовому порядку. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року рішення визнано протиправним та скасоване. Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 вчинити дії щодо поновлення ОСОБА_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 .
В ході апеляційного розгляду справи сторони пояснили, що постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року на час її розгляду не виконана.
Відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Вінницького гарнізону, має статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 ) від 05.08.2015 року та перебуває на квартирному обліку з 28.09.2012 року і на даний час житлом не забезпечений.
Ст. 124 ЖК УРСР передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
П.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 із змінами «Про деякі питання, які виникли в практиці застосування судами Житлового законодавства», вказано, що оскільки згідно ст. 125 ЖК України деякі категорії громадян, які проживають в службових житлових приміщеннях не підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення, при розгляді справ про виселення необхідно перевіряти, чи користуються відповідачі вказаною пільгою.
Так п. 1 ч. 1 ст. 125 ЖК УРСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема, сім`ї військовослужбовців.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що за нормою ст. 125 ЖК УРСР виселення з службового приміщення без надання іншого жилого приміщення проводиться не тільки у випадку, коли сам наймач службового житла відноситься до осіб, вказаних в ст. 125 Житлового кодексу України, але і тоді, коли у складі членів його сім`ї є такі особи.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що норми чинного законодавства не містять виключень стосовно виселення військовослужбовців, до складу сім`ї яких входить інший військовослужбовець. При цьому правомірно не прийняв до уваги посилання позивача на те, що син ОСОБА_1 може бути забезпечений житлом в окремому порядку, оскільки як правильно вказав суд, в даному випадку розглядається спір щодо виселення із службового жилого приміщення, а не щодо забезпечення житлом військовослужбовця.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, виселення такої категорії громадян провадиться із врахуванням ст.125 ЖК УРСР.
При цьому суд правильно застосував Правову позицію ВСУ, викладену в листі від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (житлове право), відповідно до якої, при застосуванні cт. 125 ЖК у справах про виселення зі службових жилих приміщень і гуртожитків слід мати на увазі, що до учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували в діючій армії і не можуть бути виселені зі службового жилого приміщення й гуртожитку згідно зі статтями 124, 132 ЖК без надання іншого приміщення, Закон ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (ст.5, 6) відніс і осіб, які брали участь у виконанні бойових завдань у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань усіх видів і родів Збройних Сил діючої армії (флоту), партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і в мирний час. Тому виселення громадян, віднесених у встановленому порядку до учасників бойових дій у зазначених справах має провадитися з урахуванням положень cт. 125 ЖК.
Відмовляючи у виселенні суд першої інстанції правильно виходив із того, що виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення не відповідає нормам ч.1 ст.125 ЖК УРСР, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», порушує їх права, є непропорційним та не може бути застосовуваним.
З таким висновком погоджується судова колегія.
Крім того суд при вирішенні спору правомірно не прийняв до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 була надана квартира у закритому військовому містечку Липники за попереднім місцем служби від Міністерства оборони України, яка була приватизована і належить колишній дружині відповідача, оскільки, як вважає судова колегія, дана обставина не має правого значення і не може бути правовою підставою для задоволення заявленого позову.
Ухвалюючи рішення, суд правильно застосував норми чинного законодавства до правовідносин, що склались між сторонами, дав їм належну правову оцінку, а відтак доводи апеляційної скарги безпідставні і до уваги не приймаються.

За таких обставин, рішення суду є законним, обґрунтованим, справедливим, постановленим з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається. Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу Квартирно-експуатаціного відділу м. Вінниці відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/
Судді: /підписи/
З оригіналом вірно:
Головуючий