Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 428/844/15-ц
Провадження № 22ц/782/647/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого - Малієнко Н.В.

суддів - Соловей Р.С., Авалян Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Коротенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила

04.02.2015р. позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнив та в якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором станом на 12.01.2015р., яка складається з: 11267,13 доларів США - кредитна заборгованість; 1710,10 доларів США- заборгованість по процентам, 4869,94грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 2574,11грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Також просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 2118,30грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.09.2015р. позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 12977,23 доларів США, з яких: 11267,13 доларів США - кредитна заборгованість; 1710,10 доларів США- заборгованість по процентам; пеню в загальному розмірі 7444,05грн., з яких: 4869,94грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 2574,11грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкСиббанк» судовий збір у розмірі 2118,30грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач надав апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, сторони та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст.303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у повному обсязі не відповідає.

Судом встановлені наступні факти.

АКІБ «УкрСиббанк» має право на здійснення банківських операцій, визначених законом.

18.07.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір споживчого кредиту №0, відповідно до якого позичальник ОСОБА_2 отримав від банку кредит у іноземній валюті у розмірі 24900 доларів США, що дорівнює еквіваленту 125745грн. за курсом НБУ на день укладення договору строком до 18.07.2018р. з умовами сплати відсотків у розмірі 13% річних. Погашення кредиту повинно здійснюватись з першого по десяти число включно кожного місяця наступного за тим, за які були нараховані проценти.

18.07.2007р. ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у розмірі 24900 доларів США.

08.12.2009р. була укладена додаткова угода до вказаного кредитного договору, якою сторони змінили графік погашення кредиту.

19.12.2008р. та 13.04.2009р. внесені зміни до відомостей про юридичну особу та зміна до установчих документів - зміна найменування банку на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Відповідач допускав прострочення повернення кредитних коштів з відсотками, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

03.07.2014р. Банк повідомив Позичальника про наявність заборгованості за кредитом, надав строк для добровільного погашення заборгованості та попередив про звернення стягнення у судовому порядку. Повідомлення було надіслане на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією.

Відповідач ні повністю ні частково не погасив поточної заборгованості за кредитним договором. Станом на 12.01.2015р. банком нарахована заборгованість за кредитним договором в розмірі 12977,23 доларів США, еквівалент в національній валюті - 204386,01грн. з яких: 11267,13 доларів США, еквівалент в національній валюті - 177452,64 грн. - заборгованість за кредитом; 1710,10 доларів США, еквівалент в національній валюті - 26933,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Крім того, у зв'язку з простроченням зобов'язання Позичальником Банком була нарахована пеня в розмірі 7444,05 грн., яка складається з: 4869,94грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 2574,11грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. Курс долара за НБУ станом на 12.01.2015р. становить 15,749.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, посилаючись на ст.ст.1054, 526, 530, 610, 611 ЦК України, виходив з обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а також штрафних санкцій за прострочення повернення кредиту та сплати відсотків, оскільки відповідач належним чином не виконує взяті на себе договірні зобов'язання.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду, але зауважує, що суд не прийняв до уваги всі обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зокрема, суд не навів в своєму рішенні висновків відносно того, чи є підстави, обумовлені договором та законом, для дострокового стягнення кредиту, оскільки позивач просив стягнути не тільки поточну заборгованість, але й достроково повернути кредит з нарахованими відсотками.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що позивач в позовній заяві вказав колишню зареєстровану адресу відповідача, не зважаючи на те, що вона була змінена в 2008 році, про що банку було добре відомо. Повідомлення від банку про зміну кредитора та вимогу про повернення кредиту відповідач не отримував.

З матеріалів справи вбачається, що на момент укладення договору 18.07.2007р. ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_3, про що зазначено в договорі про надання споживчого кредиту. (а.с.5)

21.10.2009р. представником Банку була завірена копія паспорту ОСОБА_3 зі зміненою реєстрації місця проживання на адресу: АДРЕСА_1. (а.с.33)

08.12.2009р. між банком та позичальником ОСОБА_3 була укладена додаткова угода до кредитного договору, в якій зазначене нове зареєстроване місце проживання позичальника: АДРЕСА_1. (а.с.10)

Таким чином, з 2009 року Банк був обізнаний про зміну місця проживання позичальника.

Розділом 6 договору про надання споживчого кредиту сторони передбачили право Банку вимагати дострокового повернення кредиту з дотриманням наступної процедури: «банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою за адресою позичальника (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) ;

терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32-го календарного дня, наступного з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що:

а) банк направив на адресу позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань позичальника за договором та дострокове повернення кредиту і плати за кредит,

б) позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань позичальника за договором протягом 31-го календарного дня з дати одержання позичальником вищезазначеного повідомлення;

терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41-дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту у випадку не отримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це повідомлення банку), або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення вимоги банку».

Вказана процедура Банком дотримана не була, оскільки вимога про дострокове повернення кредиту була надіслана 05.04.2014р. на адресу, за якою позичальник ОСОБА_2 не проживає з 2008 року та з якої він 25.09.2008р. знятий з реєстрації. (а.с.25,26)

З вказаної підстави колегія суддів вважає, що у позивача виникло право вимагати в судовому порядку стягнення тільки поточної заборгованості за кредитним договором, оскільки дотримання умов договору є обов'язковим не тільки для позичальника, але й для банку відповідно до ст.ст.14, 526, 629 ЦК України.

В сумарному виразі, виходячи з довідки банку, поточна заборгованість станом на

12.01.2015р. складає: 2626,95 долларів США - кредитна заборгованість (тіло кредиту), 1555,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також при вирішенні справи суд першої інстанції помилково не застосував до правовідносин сторін положень Закону України №1669- VII від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Вказаним Законом з 14 квітня 2014 року був введений мораторій на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до вказаного розпорядження до зазначених населених пунктів належить м. Сєвєродонецьк Луганської області, в якому проживає та зареєстрований відповідач.

За таких обставин слід визнати необгрунтованим нарахування та стягнення з відповідача пені з 14 квітня 2014 року.

В сумарному виразі, виходячи з довідки Банку, правомірно нарахована пеня, яка підлягає стягненню, складає: 193,19 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту, 38,22 гривень - пеня за прострочення сплати процентів.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити рішення його без змін, скасувати рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.309 ЦПК України підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З вказаних вище підстав рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а також часткове відшкодування позивачу витрат по сплаті судового збору згідно з пропорційності задоволених позовних вимог (33% від ціни позову) відповідно до ст.88 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів частково погодилась з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повно та не всебічно з'ясував обставини, які мають значення для справи, допустивши при цьому порушення норм процесуального та матеріального права.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відбулась заміна кредитора в кредитному зобов'язанні без згоди на це боржника та без внесення відповідних змін до кредитного договору. Ці доводи апелянта засновані на помилковому суб'єктивному тлумаченні норм права.

Як вбачається із Статуту ПАТ «УкрСиббанк» (п.1.1) рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009р. Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк».

Нова редакція Статуту зареєстрована у встановленому законом порядку, про зміну назви юридичної особи повідомлено в офіційному спеціалізованому друкованому засобі масової інформації Державного комітету України з питань регуляторної політики і підприємництва «Бюлетень державної реєстрації».

Зміна назви банку-юридичної особи не ототожнюється зі зміною сторони в кредитному правовідношенні. Також зміна назви банку в 2009 році не потребувала внесення змін до кредитного договору, оскільки для позичальника не змінились умови та порядок повернення кредитних коштів, які він повертав після зміни назви банку. Як пояснив відповідач, невиконання ним умов договору пов'язано виключно з різким підвищенням курсу долара США по відношенню до української гривні та з його матеріальним становищем.

Крім того, не заслуговує на увагу подана відповідачем під час апеляційного розгляду справи заява про застосування строків позовної давності, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а як вбачається з довідки-розрахунку (а.с.11-14), заборгованість по кредитному договору, яку просить стягнути позивач, утворилась з 18.11.2013р., тобто в строк менший, ніж три роки до дня пред'явлення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» поточну заборгованість за кредитним договором № 0 від 18 липня 2007 року станом на 12 січня 2015 року в розмірі:

2 626,95 долларів США - кредитна заборгованість (тіло кредиту),

1 555,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 193,19 гривень - пеня за прострочення сплати кредиту,

38,22 гривень - пеня за прострочення сплати процентів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» у відшкодування витрат на сплату судового збору 674,47 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді: