АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Владичана А. І., Перепелюк І. Б.

секретар Тодоряк Г. Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки у майні, припинення права на частку у майні, визнання права власності на частку у майні та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки у майні, припинення права на частку у майні, визнання права власності на частку у майні за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, який в подальшому було уточнено, про стягнення грошової компенсації вартості частки у майні, припинення права на частку у майні, визнання права власності на частку у майні.

Посилалась на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2013 року вирішено спір про поділ майна подружжя, яким, у т.ч., за нею, позивачкою, визнано право власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки ВАЗ 21093, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, який зареєстровано за відповідачем.

Посилаючись на те, що автомобіль фактично знаходиться у володінні відповідача, вона не має можливості користуватися автомобілем, просила: стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частки легкового автомобіля що становить 11 766 грн 50 коп.;

припинити її право власності на 1/2 частку легкового автомобіля;

визнати за відповідачем ОСОБА_5 право власності на належну їй 1/2 частку легкового автомобіля.

У квітні 2015 року ОСОБА_5 подав зустрічний позов про стягнення грошової компенсації від вартості частки у майні, припинення його права власності на 1/2 частку автомобіля, визнання права власності на частку у майні.

Посилаючись на відсутність у нього спірного автомобіля, неможливість сплати грошової компенсації, просив: стягнути з ОСОБА_3 на його користь вартість 1/2 частки легкового автомобіля що становить 11 766 грн 50 коп.;

припинити його право власності на 1/2 частку легкового автомобіля;

визнати за ОСОБА_3 право власності на належну його 1/2 частку легкового автомобіля.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновку суду обставинам, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з відсутності предмета спору, неогрунтованості позовних вимог.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок невідповідності фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що згідно з пп. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки у майні, припинення права на частку у майні та ухвалення нового рішення, яким позов у цій частині задовольнити частково.

У справі встановлено, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2013 року вирішено спір про поділ майна подружжя, яким, у т.ч., за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки ВАЗ 21093, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, який зареєстровано за відповідачем.

В той же час вказаний автомобіль зареєстрований на відповідача та знаходиться у його володінні.

Указані обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна, які згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доведенню під час розгляду цієї справи.

Тому доводи відповідача про те, що після ДТП з його участю, що мало місце у 2006 році, автомобіль вибув з його володіння та фактично відсутній є необґрунтованими.

Представник відповідача посилається на те, що автомобіль внаслідок ДТП перестав бути придатним для експлуатації.

Проте такі доводи спростовуються висновком дослідження спеціаліста автотоварознавця СП «Західно-Українського експертно-консультативного центру» №433 від 25 червня 2006 року (а.с.32-43), зі змісту якого вбачається, що автомобіль підлягає відновленню, за умови проведення відповідного ремонту.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначеної норми у взаємозв'язку з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України слід дійти висновку, що передбачене частиною другою цієї норми право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки у майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Зважаючи на зміст указаних норм матеріального права, неможливості спільного використання спірного автомобіля, презумпції знаходження спірного автомобіля у володінні відповідача, вимоги ОСОБА_3 про стягнення на її користь грошової компенсації та припинення її права власності на частку у майні є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас при визначенні грошової компенсації, колегія суддів виходить з того, що сторонами визнається, що вартість спірного автомобіля з урахуванням пошкоджень, які автомобіль дістав внаслідок ДТП, складає 8801 гривень, що стверджується висновком спеціаліста автотоварознавця СП «Західно-Українського експертно-консультативного центру» №433 від 25 червня 2006 року №433 від 25 червня 2006 року.

Тому розмір грошової компенсації слід визначити у 4400 грн 50 коп., а не 11 766 грн 50 коп., як про це просила позивачка, виходячи з вартості автомобіля без наявності пошкоджень, спричинених внаслідок ДТП.

При стягненні грошової компенсації колегія суддів враховує також загальні засади цивільного законодавства (ст. 3 ЦК) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав і інтересів усіх співвласників, а також те, що реалізація норми ч. 2 ст. 364 ЦК України не порушить прав відповідача та не завдасть йому шкоди.

Що ж стосується вимог ОСОБА_3 про визнання за відповідачем ОСОБА_5 права на належну їй 1/2 частку автомобіля, то таких вимог ОСОБА_5 не заявляв, вони є безпідставними, оскільки у цій частині вимог ОСОБА_3 є неналежним позивачем у справі.

Тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені вимог ОСОБА_3 про визнання за відповідачем ОСОБА_5 права на належну їй 1/2 частку автомобіля відсутні, оскільки рішення суду першої інстанції у цій частині є по суті правильним.

Апеляційна скарга також не містить доводів неправильності рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, який рішення у цій частині не оскаржує.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації вартості частки у майні підлягають задоволенню на 20,47%.

Тому з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_3 слід стягнути 104 грн 71 коп - витрат зі сплати судового збору (з розрахунку: 20,47% від 511 грн. (243,60+267,96).

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, пп. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2015 року, в частині відмови у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації вартості частки у майні, припинення права на частку у майні скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 у цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки легкового автомобіля «ВАЗ»-21093», 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, що становить 4400 (чотири тисячі чотириста) гривень 50 коп.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у праві власності на легковий автомобіль «ВАЗ»-21093», 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 104 (сто чотири) гривні 71 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді : А. І. Владичан

І. Б. Перепелюк