Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» про захист справ споживачів та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» про захист справ споживачів та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 січня 2015р. між ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит», в особі начальника відділення № 16 філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» ОСОБА_4В (далі - Відповідач) та був ОСОБА_1 укладений договір-заяви №328823/123188/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в національній валюті (далі - Договір).

Відповідно до п. 1. Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на вкладний рахунок № 2630.0.046887.003 (далі - Депозитний рахунок) грошові кошти у сумі 150 000 (сто пятьдесят тисяч) грн. (надалі - Вклад) на на строк з 28 січня 2015 року по 28 червня 2015 року, у порядку та на умовах,визначених в цому Договорі-заяві, вказане також підтверджується квитанція №7 на внесення готівки від 22.01.2014 року згідно з чим, Позивачем 22.01.2014 року було передано Відповідачу грошові кошти, а останнім отримано на Депозитний рахунок Внесок в повному обсязі. У п. 2. Договору, зазначено, що банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 24,60% річних на рахунок №2638.7.046887.004.

Відповідно до п.6. Договору Відповідач був зобов'язаний на вимогу Позивача повернути суму Внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним Позивачу, в день, наступний за останнім днем строку Внеску.

Згідно до п. 2. Договору проценти на суму Внеску нараховуються за фактичну кількість днів користування Внеском з дня, наступного за днем надходження коштів на Депозитний рахунок Позивача, та включно до дня, який передує дню його повернення Позивачу. Таким чином, 29.06.2015 року Відповідач на вимогу Позивача мав би повернути відповідну суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачу. Після спливу строку Договору Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогою повернути суму Внеску.

Отже, Відповідачем не було здійснено повернення Депозиту. Таким чином, відповідач продовжував, і на день подачі цієї Позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 150 000,00 (сто пятдесят тисяч) грн., що були внесені позивачем як Депозит. Оскільки Відповідач, всупереч волі Позивача, продовжує користування Депозитом, то до такого користування мають застосовуватися положення Депозитного договору, зокрема у визначенні річної відсоткової ставки на суму Депозиту. Відповідно до п.2. Договору розмір процентної ставки становить 24,60 % річних. Виходячи із вищенаведеного сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості відсотків за користування Депозитом понад строк дії договору. починаючи із 29.06.2015 року і до дня подачі цього Позову.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму внеску 150 000 (сто пятдесят тисяч) грн.); а також 24,60% процентів річних від простроченої суми Внеску понад строк дії договору в розмірі 8188,77 грн., а всього 158 188,77 грн..

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги частково, а саме він просив стягнути з відповідача тільки суму відсотків у розмірі 8188,77 грн., оскільки від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб він отримав суму у розмірі 150000 гривень.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що дії депозитного договору була припинена, а тому не має підстав для стягнення суму відсотків.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 28 січня 2015р. між ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит», в особі начальника відділення № 16 філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» ОСОБА_4В (далі - Відповідач) та був ОСОБА_1 укладений договір-заяви №328823/123188/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в національній валюті (далі - Договір).

Відповідно до п. 1. Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на вкладний рахунок № 2630.0.046887.003 (далі - Депозитний рахунок) грошові кошти у сумі 150 000 (сто пятьдесят тисяч) грн. (надалі - Вклад) на на строк з 28 січня 2015 року по 28 червня 2015 року, у порядку та на умовах,визначених в цому Договорі-заяві, вказане також підтверджується квитанція №7 на внесення готівки від 22.01.2014 року згідно з чим, Позивачем 22.01.2014 року було передано Відповідачу грошові кошти, а останнім отримано на Депозитний рахунок Внесок в повному обсязі. У п. 2. Договору, зазначено, що банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 24,60% річних на рахунок №2638.7.046887.004.

Відповідно до п.6. Договору Відповідач був зобов'язаний на вимогу Позивача повернути суму Внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним Позивачу, в день, наступний за останнім днем строку Внеску.

Згідно до п. 2. Договору проценти на суму Внеску нараховуються за фактичну кількість днів користування Внеском з дня, наступного за днем надходження коштів на Депозитний рахунок Позивача, та включно до дня, який передує дню його повернення Позивачу. Таким чином, 29.06.2015 року Відповідач на вимогу Позивача мав би повернути відповідну суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачу. Після спливу строку Договору Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогою повернути суму Внеску.

26 червня 2015р. позивач звернувся до відповідач з заявою по повергнення депозитного вкладу у звязку з закінченням терміну дії договору.

Однак позивачу повернуті лише відсотки за договором в період з 28.01.2015р. по 28.06.2015р., що він не заперечував в судовому засіданні, при цьому сума депозитного вкладу не була повернута.

Сума депозитного вкладу у розмірі 150000 гривень позивачу була повернута за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 10.11.2015р..

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що позивач після закінчення дії договору не отримав відсотки згідно укладеного договору.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, з огляду на частину 1 статті 509 Цивільного кодексу України та зміст Договору, останній є зобов'язанням.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд вважає, що відповідач порушив умови договору, оскільки не повернув суму депозитного вкладу, у строки, які визначені у договорі, а саме 28.06.2015р., при цьому з 29.06.2015р. відповідач безпідставно користувався депозитним вкладом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини пятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача суму відсотків, відповідно до умов договору, а саме виходячи із ставки 24,60% річних з дати повернення до прийняття постанови НБУ від 17.09.2015р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ Банк «ОСОБА_3 та Кредит», що складає період 81 день.

Вищевказана позиція суду відповідає позиції Верховного Суду України у постанові від 29 травня 2013р. № 6-39цс13 за заяву публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра (далі банк Надра) про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 грудня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до банку Надра про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

Частиною 2 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відсотків за період з 29.06.2015р. по 17.09.2015р. у розмірі (150000*24,6/100/365*81=8188,77) 8188 гривень 77 копійок..

В той же час, оскільки позивачу виплатили суму депозитного вкладу, то відсутні підстави для її стягнення.

Крім того, необхідно стягнути ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, 60, ) на користь Держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 525-526, 1058, 1060, 1068 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» про захист справ споживачів та стягнення коштів задовольнити частково.

2. Стягнути з ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, 60, ) на користь ОСОБА_1 (м. Одеса, вул. Ген. Бочарова б. 34, кв. 19, іпн. НОМЕР_1) суму відсотків у розмірі 8188 гривень 77 копійок..

3. Стягнути з ПАТ «ОСОБА_3 та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, 60, ) на користь Держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя