Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/6193/15 Головуючий у 1 інстанції: Сакоян Д.І.
Є.У.№ 317/2027/15-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 серпня 2015 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення надмірну виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року УПФУ України в Запорізькому районі Запорізької області звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що ОСОБА_3 03 лютого 1999 року звернулась з заявою до управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі про призначення пенсії по втраті годувальника на ОСОБА_5 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7, батько ОСОБА_5 та ОСОБА_8. помер 12.06.1998 р. Разом із заявою надала всі необхідні документи для призначення пенсії. З 12.06.1998 р. управлінням була призначена пенсія по втраті годувальника відповідно до Закону Україна «Про пенсійне забезпечення». ОСОБА_8 з вересня 2007 року навчалась, у вищому навчальному закладі на заочному відділенні. У зв'язку з цим. Сокорснвя» JLB. з 01.09.2007 р. отримувала пенсію лише за одного утримання ОСОБА_5 3 01.09.2010 по 28.02.2011 p.p. ОСОБА_5 пенсію отримувала особисто. оскільки досягла повноліття. Позивач зазначає, що при перевірці електронної бази програмного забезпечення отримувачів пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України а Запорізькій області було виявлено факт того, що ОСОБА_3 з 12.06.1998 р отримує пенсію в разі втрати годувальника на ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за померлого батька ОСОБА_7, яка призначена управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та працівників силових структур ГУ ГІФУ в Запорізькій області відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». ОСОБА_3, звертаючись 03.02.1999 р. із заявою до районного управління, не повідомила про те, що пенсія по втраті годувальника вже була призначена головним управлінням. Отже, при зверненні до управління Пенсійного фонду України ОСОБА_3 надала недостовірні дані, що призвело до подвійної виплати пенсії в період з 12.06.1998 р. по 28.02.2011 р. Рішенням управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі від 24.02.2011 р. № 2 з березня 2011 року було припинено виплату пенсії ОСОБА_5 Головним управлінням з 01.04.2011 р. на підставі даного рішення, та у зв'язку з подвійною виплатою, проводилось утримання з ОСОБА_5 переплаченої пенсії у загальній сумі 46915,85 грн., яка утворилась в період з 12.06.1998 по 28.02.2011 p.p. Виплату пенсії ОСОБА_5 в Головному управлінні припинено з 01.03.2015 р. Залишок невідшкодованої переплати, яка підлягає стягненню складає 39365,76 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути з відповідачів на свою користь суму надмірну виплаченої пенсії за період з 12.06.1998 року по 28.02.2011 року у розмірі 39365,76 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 12 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням районного суду УПФУ України в Запорізькому районі Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

З 2007 року ОСОБА_8 змінила прізвище на «Холод».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст. 1215 ЦК, за якими не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тож доведенню в справі підлягала наявність недобросовісності набувача, яка встановлена судом не була.

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, заявляючи позов, позивач не довів наявність недобросовісності позивачів, не зазначив, які саме недостовірні відомості вони надали для нарахування пенсії, або які недобросовісні дії вчинили.

Крім того, на час отримання надмірно сплачених грошових коштів відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (на той час ОСОБА_5) були неповнолітніми, не вирішували самостійно питання щодо нарахування ним соціальних виплат, тож посилання позивача на їх недобросовісність та вимога про солідарне стягнення з них будь-яких коштів взагалі не ґрунтується на жодному законі.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі Запорізької області відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 серпня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: