Провадження № 8/520/18/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Прохорова П.А.,
при секретарі Кудіновій Д.В.,
В судове засідання учасники справи не зявились, про час та місце її розгляду повідомлені у встановленому законом порядку.
Заявник звернулась до суду з заявою про вирішення питання про перегляд додаткового рішення у справі за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Інші учасники справи жодних заяв, клопотань або заперечень не надали.
Відповідно до положень ч.2 ст. 365 ЦПК України, розгляд заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.
Разом з тим за правилами ст. 220 ЦПК України, що встановлює правила провадження з вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, та відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.
Таким чином суд доходить висновку про можливість вирішення порушених заявником питань за відсутності сторін по справі.
Так, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2013 року були задоволені позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Визнано за позивачем право власності на 46/100 , частин домоволодіння, що складаються з другого поверху житлового БУДИНКУ № 64-а по вул. Обільній в м. Одесі, загальною площею 40,9 кв.м, житловою 23,9 кв. м, а також надвірних споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 23 листопада 2011 року.
21.10.2013 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено додаткове рішення, яким - вказано конкретно перелік господарських будівель та надвірних споруд-в тому числі самовільні споруди: літня кухня літ. «З», вбиральня літ. «Е», гараж літ. «Л», навіс літ. «К», . огорожа-1,2,5,8; мостіння -VI, а також частина домоволодіння, що складаються по літ. «А» з другого поверху житлового будинку № 64-А, по вул. Обільній в м. Одесі, загальною площею всього-40,9 кв.м, в тому числі: 1- веранда-8,7 кв.м, 2- коридор - 3,7 кв.м, 3- кухня - 4,6 кв.м, 4 житлова - 7,1 кв.м, 5 житлова - 16,8 кв.м, які належали ОСОБА_2, померлої 23 листопада 2011 року. У додатковому рішенні також було вказано, що це рішення не є підставою для реєстрації за ОСОБА_1 право власності, на самовільно збудовані споруди, а саме гараж літ. «Л», літня кухня літ. «З», навіс літ. «К», житлове літ. «Б», теплиця - VII.
06.02.2015 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд додаткового рішення - суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.
На момент ухвалення рішення від 12.02.2013 року і додаткового рішення від 21.10.2013 року в матеріалах справи знаходився технічний паспорт від 21.05.2012 року. .
Згідно технічного паспорту від 21.05.2012 року гараж літ. «Л» і літня кухня літ. «З», навіс «К» були вказані як самовільно збудовані споруди, які знаходилися в користуванні ОСОБА_2, померлої 23 листопада 2011 року, тому в додатковому рішенні вказані надвірні споруди були зазначені як самовільно побудовані.
В подальшому, з метою реєстрації права власності 46/100 частин домоволодіння на підставі вказаних рішень суду позивач звернулася до КП «БТІ» Одеської міської ради з заявою про виготовлення нового технічного паспорту.
Згідно технічного паспорту від 17.12.2013 року гараж літ. «Л» і літня кухня літ. «З», навіс «К» не зазначені як самовільно побудовані.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, який містить опис об'єкта нерухомого майна, в тому числі «Л» - гараж, «З» - літня кухня, «К» - навіс», «Б» - житлове, які вказані як самочинно побудовані, що кореспондує змісту зазначеного додаткового рішення суду.
03.02.2015 року в технічному паспорті від 17.12.2013 року була зроблена примітка про те, що Гараж літ. «Л», літня кухня літ. «З» побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року № 582/5773 (із змінами та доповненнями) не є самочинними. Навіс літ. «К» відповідно до п. * 3.2 зазначеної інструкції є тимчасова будівля, та не відноситься до самочинного будівництва.
Зміни до п.3.2 вказаної інструкції про те, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року були внесені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 404 від 09.08.2012 року.
Таким чином, на момент ухвалення рішення Київського районного суду від 12.02.2013 року і додаткового рішення Київського районного суду . м. Одеси від 21.10.2013 року гараж літ. «Л», літня кухня «З», навіс літ. «К» не були самовільно побудованими спорудами.
Крім того, при винесенні додаткового рішення суд включив в опис самовільно побудованих споруд житлове літ. «Б» і теплицю «VII», які не були в користуванні ОСОБА_2, оскільки є власністю ОСОБА_3 на підставі Заочного рішення Київського райсуду м. Одеси від 04 березня 2010 року.
У зв`язку з викладеним суд зазначає про те, що статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь в справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Крім того, вказаною статтею визначені конкретні випадки, в яких суд може винести додаткове рішення.
26 жовтня 2012 року позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом, який у подальшому уточнила та згідно останньої редакції від 11 лютого 2013 року просила суд постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на 46/100 частин домоволодіння, що складаються з другого поверху житлового будинку № 64-а по вул. Обільній в м. Одесі загальною площею 40, 9 кв.м., житловою площею 23,9 кв.м., а також надвірних споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 23 листопада 2011 року.
Свої вимоги мотивувала тим, що її матір, ОСОБА_2, стала спадкоємцем майна після смерті свого чоловіка, ОСОБА_4, померлого 14 жовтня 1997 року, про що їй 11 вересня 1998 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.
Згідно вказаного Свідоцтва спадкове майно складається з 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в м. Одесі по вул. Обільній під № 64-а, та складається в цілому з кам'яного житлового будинку, загальна площа якого становить 49,0 кв.м., та надвірних споруд: "В" вбиральня, "Е" вбиральня, № 1-5, 7, 8 огорожа, І, V, VI мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 600 кв.м., належних померлому на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 26 квітня 1967р., на самовільно збудовані споруди: гараж літ "Л", літня кухня літ "З", навіс літ "К" - свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
23 листопада 2011р. мати позивачки померла.
Позивач вказувала на те, що після смерті матері вона звернулась до Третьої Одеської нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на частку домоволодіння під № 64-а, розташованого в м.Одесі по вул.Обільній, яка їй належала.
Але у видачі Свідоцтва позивачці було відмовлено у зв'язку з тим, що КП "ОМБТІ та РОН" повідомило, що витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно - частку домоволодіння під № 64-А в м.Одесі по вул.Обільній надати не може в зв'язку з тим, що по вказаному будинковолодінню був проведений перерахунок ідеальних часток між співвласниками, затверджений рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2010р. по справі № 2-3701, внаслідок чого ідеальна частка змінилась, що і стало підставою для звернення до суду.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 46/100 частин домоволодіння, що складаються з другого поверху житлового будинку № 64-А по вул. Обільній в м.Одесі загальною площею 40, 9 кв.м., житловою площею 23,9 кв.м., а також надвірних споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 23 листопада 2011 року.
Однак, 11 березня 2013 року державний реєстратор прав на нерухоме майно виніс рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. В своєму рішенні посилається на те, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
Як вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 1998 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 14 жовтня 1997 року, відповідно до якого вбачається, що спадкове майно складається з 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в м. Одесі, по вул. Обільній під. № 64-А, та складається в цілому з кам'яного житлового будинку, загальна площа якого становить 49,0 кв.м. та надвірних споруд: "В" - вбиральня, "Е" - вбиральня, № 1- 5,7,8 огорожа, І, У, УІ мостіння розташованих на земельній ділянці площею 600 кв.м.
З вказаного свідоцтва вбачається, що крім вказаних надвірних споруд спадкодавець ОСОБА_4 користувався також самовільно збудованими спорудами, а саме гаражем літ. «Л», літньою кухнею літ «З», навісом літ. «К», на які свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках встановлених ст. 367 цього Кодексу, судом не вирішено питання про судові витрати.
Ухваленням додаткового рішення усуваються недоліки або неповнота рішення, та таким чином, враховуючи надані пояснення, суд доходить висновку про те, що заява ОСОБА_1 про перегляд додаткового рішення за ново виявленими обставинами підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 220, 223, 294 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про перегляд додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Прийняти нове додаткове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на 46/100 частин домоволодіння, що складаються з другого поверху житлового будинку № 64-а по вулиці Обільній в м. Одесі: в літ. «А»: 2-1- веранда площею 8,7 кв.м, 2-2- коридор площею 3,7 кв.м; 2-3- кухня площею 4,6 кв.м; 2-4- житлова 7,1 кв.м; 2-5-житлова 16,8 кв.м, загальною площею 40,9 кв.м. житловою 23,9 кв.м і надвірних споруд гараж «Л», літня кухня «3», навіс «К», вбиральня «Е», а в цілому домоволодіння складається в літ. «А»: підвал 1-1а-1- підсобне площею 14,1 кв.м;
1-1-веранда площею 6,8 кв.м
1-2-коридор, площею 3,4 кв.;
1-3-кухня, площею 4,9 кв.м;
1-4-житлова, площею 8,6 кв.м;
1-5-житлова, площею 16,5 кв.м;
1-6-санвузол, площею 6,1 кв.м;
а разом по І поверху житлова площа складає 25,1 кв.м., загальна 46,3 кв.м.
2-1-веранда, площею 8,7 кв.м;
2-2-коридор, площею 3,7 кв.м;
2-3-кухня, площею 4,6 кв.м;
2-4-житлова, площею 7,1.кв.м;
2-5-житлова, площею 16,8 кв.м;
а разом по ІІ поверху житлова площа складає 23,9 кв.м., загальна 40,9 кв.м.
загальною площею 101,3 кв.м, житловою 49 кв.м, та надвірних споруд: «З» - літня кухня, «Е» - вбиральня, «Л» - гараж, «К» - навіс; № 1,2,5,8- огорожа, VI- мостіння, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 23 листопада 2011 року.
Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Прохоров П. А.