Провадження № 2/161/4579/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення частки у спільному сумісному майні , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 17 вересня 2015 року звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення частки у спільному сумісному майні, мотивуючи свій позов тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997 року їй та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. ОСОБА_4 помер 03 жовтня 2002 року. Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_2, яка отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4. Таким чином, співвласниками даної квартири на даний час є вона, ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_2 У звязку з неприязним відношенням до неї відповідача, вона утримує у себе всі правовстановлюючі документи на спільну квартиру АДРЕСА_2, що перешкоджає їй здійснення права власності. Зазначає, що її дочка ОСОБА_2 успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, та перешкоджає їй належним чином оформити своє право на належну їй 1/2 частину спірної квартири.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд визначити, що ОСОБА_3 належить 1/2 частка у спільному сумісному майні, а саме: квартирі АДРЕСА_3.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з наведених у ньому мотивів. Відповідач в судовому засіданні позову не визнала.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч.1 ст. ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

З дослідженого судом свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1997р. встановлено, що ОСОБА_4 та членам його сімї ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2.(а.с.3)

З копії повторного свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 164368 від 29 січня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області вбачається, що ОСОБА_4 03 жовтня 2002 року помер. (а.с.2).

Судом встановлено, що спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_2, яка отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_4. Таким чином, співвласниками даної квартири на даний час є позивач, ОСОБА_3, та її дочка ОСОБА_2

Як встановлено судом, відповідач не бажає укласти угоди про визначення часток в квартирі у нотаріуса, згоди, щодо часток у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру сторонами в добровільному порядку не досягнуто.

Відповідно до ч.1, 2 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Беручи до уваги те, що квартира АДРЕСА_4 перебуває у спільній сумісній власності сторін, а тому частки позивача та відповідача у даній квартирі є рівними.

Як слідує із змісту ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Субєктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Враховуючи вище викладене та те, що між співвласниками вище зазначеної квартири не встановлено домовленості щодо визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визначити, що позивачу належить 1/2 частка у спільному сумісному майні, а саме: квартирі АДРЕСА_3.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Представник позивача подала суду заяву, згідно якою просила судові витрати по справі залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 355, 356 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_3 належить 1/2 частка у спільному сумісному майні, а саме: квартирі АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта