АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1457/15 Доповідач - Ткач О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірський Б. О., Сташків Б. І.,

при секретарі -Брілю В.

з участю - сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кашанська Марія Іванівна про визнання права власності на спадкове майно, визнання частково недійсним правочинів,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась із вищевказаним позовом в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на майно: автомобіль марки ВАЗ 21063, 1984 р.в., д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_1, автомобіль марки Маzda хеdox 2.0 І, 1997 р.в., кузов НОМЕР_4 та цегляний гараж за № НОМЕР_5 в гаражному кооперативі "Гарант" в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, яке зареєстровано на ОСОБА_2, та є спільним сумісним майном подружжя. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_8, в управління спадщиною вона вступила, оскільки на час смерті проживала із спадкодавцем, тому просить визнати спадкове майно спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на 1/4 частку цього майна.

Оскільки після смерті матері батько відчужив автомобіль Маzda хеdox 2.0 І, тому просить визнати частково недійсним укладений ним договір купівлі-продажу, а також визнати недійсним і наступне відчуження вказаного автомобіля.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково:

-визнано право власності ОСОБА_3 на 1/4 ідеальну частку автомобіля ВАЗ 21063, 1984 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_1, та цегляного гаража за № НОМЕР_5 в гаражному кооперативі "Гарант" в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області по вул. 15 Квітня 1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

-стягнено на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 319.24 грн судового збору, який сплачено при подачі позову

-в задоволенні решти позовних вимог- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

Зокрема апелянт зазначає, що ОСОБА_3 не прийняла спадщину в передбаченому законом порядку, оскільки на час смерті не проживала із спадкодавцем ОСОБА_8, тому що на протязі 13 років проживає в Іспанії. Позивачці нотаріус не відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, що вбачається із спадкової справи, тому відсутнє порушення її прав і відповідно це є підставою для відмови в позові.

Крім цього, ухвалюючи судове рішення про визнання за позивачкою 1/4 частки права власності на гараж, суд першої інстанції не врахував тієї обставини що законодавцем визначено можливість визнання права власності за особою лише після реєстрації нерухомого майна. Оскільки, вказане майно у визначеному законом порядку не здане в експлуатацію та не зареєстроване, ні в БТІ Тернопільського району, ні в Реєстраційній службі Тернопільського райуправління юстиції, позовні вимоги позивачки не підлягають до задоволення.

Апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали і суду пояснили, що судовий спір є передчасним, оскільки захисту підлягає порушене право, яке виникає, в даному випадку, при наявності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак на момент звернення позивачки до суду постановою нотаріуса не відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Апелянт, крім цього пояснив, що є членом гаражного кооперативу, однак він не може ствердити та довести про повну оплату вартості належного йому гаражу; правовстановлюючий документ на вказаний гараж у нього відсутній, оскільки будівництво гаражів здійснювалось централізовано, він лише оплачував кошти, розмір яких, до нього як члена кооперативу, доводило правління кооперативу.

Представник позивачки та ОСОБА_4 заперечують проти доводів апеляційної скарги і просять рішення залишити в силі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, заслухавши сторони та представника позивачки, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 не оскаржується.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення чуду лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 ідеальну частку автомобіля ВАЗ 1063 та цегляного гаража № НОМЕР_5 в гаражному кооперативі "Гарант".

При вирішенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка вступила в управління спадковим майном за померлою ОСОБА_8, оскільки на день смерті спадкодавця проживала із нею в Іспанії, що підтверджується свідоцтвом про смерть, крім цього зареєстрована як громадянка України за місцем проживання спадкодавця: АДРЕСА_1.

Задовольняючи частково позовні вимоги стосовно визнання права власності за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті матері на 1/4 частину гаража та автомобіля ВАЗ 21063, суд першої інстанції виходив з того що спірне майно є спільною власністю подружжя і об'єктом власності, яке може бути предметом розгляду судового спору.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_8

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 року вбачається, що про смерть спадкодавця ОСОБА_8 заявила її донька, яка разом із нею знаходилась в Іспанії: м. Болтанья, провінції Уеска (а.с. 118-120).

Крім цього, місцем проживання позивачки в Україні є квартира АДРЕСА_1

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку стосовно того, що позивачка прийняла спадщину вступивши в управління спадковим майном, оскільки на день смерті проживала з спадкодавцем.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що передчасним є висновок суду про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання права на майно.

З матеріалів спадкової справи (а.с. 114-132) вбачається, що 09.04.2014 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського нотаріального округу Тернопільської області із заявою про включення в коло спадкоємців за законом ОСОБА_4 та видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із 1/4 квартири АДРЕСА_1 м.Тернополя, гаража в гаражному кооперативі в м.Тернополі, легкового автомобіля "Мазда кседокс-6" та грошових заощаджень у ПАТ "Ощадбанку".

Автомобіль ВАЗ 21063, 1984 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_1 позивачкою не включено в перелік спадкового майна.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського нотаріального округу Кашанською М.І. від 26.05.2014 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину лише ОСОБА_4- відповідачу у справі.

Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій стосовно спадкоємниці ОСОБА_3 - відсутня, що підтверджено сторонами у суді першої інстанції.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п.п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 - "Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадкове майно є передчасними і судовому розгляду не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження."

Відповідно до п. 4.10. вищевказаного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.10 ч.3 ЦПК - "Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом".

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України: - "Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі".

Згідно ст.131 ЦПК - " Сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті."

З встановлених обставин справи та наявних в справі доказів встановлено, що до подачі позову , а також і до часу вирішення справи в суді першої інстанції нотаріус не відмовив позивачці в видачі свідоцтва, не зазначила позивачкою у заяві до нотаріуса про наявність в складі спадкового майна автомобіля ВАЗ 21063, 1984 року випуску.

Стосовно задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 гаража, то суд першої інстанції упустив, що в справі відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_2 як член гаражного кооперативу повністю сплатив вартість ( пайові внески) і відповідно набув права власності, як про це сказано в рішенні з посилання на нечинний на день виникнення спору Закон України "Про власність".

Крім цього, судом першої інстанції не враховано норми матеріального права, які дозволяють визнання права власності на об'єкт нерухомості лише після отримання правовстановлюючого документа та відповідної реєстрації такого об'єкта нерухомості, чи то в БТІ, чи то в реєстраційній службі - після 1.01.2013 року. При цьому, суд не дав належної оцінки довідці гаражного кооперативу "Гарант" при асоціації "Облагробуд", який розташований в с.Байківці Тернопільського району, від 25.09.2014 року за №41 про те, що він є членом цього кооперативу і "має збудований гараж за НОМЕР_5" (а.с.20). Крім цього, з вказаної довідки є незрозумілим, що являє собою об'єкт НОМЕР_6, який прийнято в експлуатацію.

За таких обставин, рішення суду є ухваленим без додержання вимог матеріального і процесуального права, а тому його слід скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2015 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних ОСОБА_3 про визнання права власностів порядку спадкування за законом на 1/4 ідеальну частину автомобіля ВАЗ 21063, 1984 р.в., д.н.з. НОМЕР_7 номер кузова НОМЕР_1 та цегляного гаража за № НОМЕР_5 в гаражному кооперативі "Гарант" в с. Байківці Тернопільського району на вул. 15 Квітня після смерті ОСОБА_8.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.І. Ткач