РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Гончарова В.М., при секретарі судового засідання Галигіній Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, який продовжує навчання яка продовжує навчання, в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання дитиною, але не пізніше досягнення дитиною 23-річного віку.

Позов обґрунтовує наступним.

Сторони перебували в шлюбі з 28.04.1995 року до 12.08.1999 року, коли шлюб був розірваний.

Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчання у Московському університеті МВС Росії імені ОСОБА_4, строк навчання 5 років до червня 2019 року. Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Вважає, що відповідач працює та одержує заробітну плату, у зв'язку з чим має змогу утримувати дитину.

Відповідач сплачував аліменти за рішенням суду на утримання сина до досягнення ним повноліття.

Представник позивача в судовому засіданні позов та обставини, якими він обгрунтований підтримав.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що його син працює, отримує заробітну плату, колишня дружина також працює та отримує заробітну плату. Він в теперішній час щомісячно сплачує заборгованість за аліментами в сумі 500,00 грн., а тому не може надавати сину матеріальну допомогу.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі з 28.04.1995 року до 12.08.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС №260508 від 28.04.1995 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу (повторним) серії 1-ЖС №034395 від 18.10.2007 року.

Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) І-ЖС №083053 від 06.10.1998 року.

На теперішній час ОСОБА_3 є студентом 1 курсу Московського університету МВС Росії на навчається на денній очній формі навчання, на бюджетній основі. Перебуває на службі в ОВС, що підтверджується довідкою від 16.06.2015 року №3465/1.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.

Натомість, відповідно до довідки навчального закладу ОСОБА_3 навчається на бюджетній основі, тобто безкоштовно, та проходить службу в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ст.2 Федерального закону від 19.07.2011 №247-ФЗ «Про соціальні гарантії співробітникам органів внутрішніх справ Російської Федерації та внесення змін в окремі законодавчі акти Російської Федерації», додатків №№1, 4 до постанови Уряду Російської Федерації «Про встановлення окладів місячного грошового забезпечення співробітників органів внутрішніх справ Російської Федерації», курсантам навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації в м. Москві встановлений місячний посадовий оклад в сумі 6500,00 російських рублів, та місячний оклад за спеціальне звання рядовий в сумі 5000,00 російських рублів. Таким чином, мінімальний розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 законодавчими актами Російської Федерації встановлений в сумі 11500,00 грн., що по курсу НБУ станом на день звернення позивача до суду становило 3649,87 грн., що майже в тричі вище мінімальної заробітної плати в Україні та на 810,13 грн. нижче за середню заробітну плату в Запорізькій області (за даними Держкомстату України).

Відповідно до вище вказаних законодавчих актів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не потребує матеріальної допомоги у звязку із навчанням.

Також суд встановив, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, адже в теперішній час він щомісячно сплачує заборгованість за аліментами на його утримання, що сторони не оспорюють.

Керуючись ст.ст.223-225 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: