ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Попович О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом профспілкового комітету державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про оскарження неправомірних дій, за касаційною скаргою державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року профспілковий комітет Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (далі - профком ДСК «ЧМП») звернувся до суду із указаним позовом до державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (далі - ДСК «ЧМП») про оскарження неправомірних дій. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що керівництво ДСК «ЧМП» на протязі декількох років проводило звільнення працівників підприємства з порушеннями норм КЗпП <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_02_08/pravo1/KD0001.html?pravo=1> України. Частину робітників було звільнено без отримання згоди профспілки, без врахування переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, без проведення повного розрахунку, виплати заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги в розмірі одного середнього заробітку, у зв'язку із звільненням за скороченням штату, тощо. Крім того, вказував, що накази про звільнення працівників за скороченням штату в період санації ДСК «ЧМП» були видані з порушенням пунктів 9.4.1. додаткової угоди колективного договору № 4, який передбачає виплату додаткової допомоги у розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку всім робітникам, звільненим в процесі санації або банкрутства з ініціативи адміністрації. Також у зв'язку з невиконанням ДСК «ЧМП» пункту 9.4.3. колективного договору не проводився перерахунок профспілкових внесків та погашення заборгованості по ним. Крім цього, всупереч вимогам Галузевої угоди, укладеної 07 лютого 2001 року Міністерством транспорту України і Профспілкою робітників морського транспорту України на 2001 - 2003 роки, встановлено неправомірне збільшення заробітних плат у період процедури банкрутства підприємства деяким співробітникам, у тому числі керуючому складу підприємства.

У зв'язку з чим, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати дії ДСК «ЧМП» незаконними в частині умисного порушення «Галузевої угоди між Міністерством транспорту України і Профспілкою працівників морського транспорту України на 2001-2003 роки», а також «Галузевої угоди за 2004 - 2005 роки на підставі і спільного рішення Колегії Укрморрічфлоту і Президії Центральної Ради ППМТУ від 02 квітня 2004 року» по відношенню усіх колишніх працівників ДСК «ЧМП»; зобов'язати ДСК «ЧМП» виконати в повному обсязі вимоги «Галузевої угоди між Міністерством транспорту України і Профспілкою працівників морського транспорту України на 2001 - 2003 роки», а також «Галузевої угоди за 2004 - 2005 роки на підставі спільного рішення Колегії Укрморрічфлоту і Президії Центральної Ради ППМТУ від 02 квітня 2004 року» по відношенню усього колишнього трудового колективу ДСК «ЧМП»; визнати відмову ДСК «ЧМП» виплачувати додаткову вихідну допомогу у розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку звільненим працівникам за скороченням штату у період банкрутства або санації, згідно п.9.4. та п.9.4.1. «Додаткової угоди № 3 та «Додаткової угоди № 4 від 29 червня 2006 року» до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005 - 2007 роки, від 09 червня 2005 року, та середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку на підставі ст. 117 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_748/ed_2015_02_08/pravo1/KD0001.html?pravo=1> як незаконну; зобов'язати ДСК «ЧМП» зробити сплату усіх податків і обов'язкових платежів до держбюджету і фондів загальнообов'язкового соціального страхування, що нараховуються на фонд оплати праці підприємства (у тому числі вказану в п. 9.4.1. додаткову вихідну допомогу) в першочерговому порядку на підставі вимог п. 9.4.2. «Додаткової угоди № 3 від 20 лютого 2006 року» та «Додаткової угоди № 4 від 29 червня 2006 року» до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005 - 2007 роки» від 09 червня 2005 року; зобов'язати ДСК «ЧМП» здійснити перерахування на розрахунковий рахунок профспілки ДСК «ЧМП» профспілкові внески за 2013 та 2014 роки, а також погасити заборгованість по профспілковим внескам за 2012 рік у повному обсязі на підставі вимоги п. 9.4.3. Додаткової угоди № 3 від 20 лютого 2006 року та «Додаткової угоди № 4 від 29 червня 2006 року» до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005 - 2007 рр.» від 09 червня 2005 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано ДСК «ЧМП» виконати в повному обсязі вимоги «Галузевої угоди між Міністерством транспорту України і Профспілкою працівників морського транспорту України на 2001 - 2003 роки», а також «Галузевої угоди за 2004 - 2005 роки на підставі і спільного рішення Колегії Укрморрічфлоту і Президії Центральної Ради ППМТУ від 02 квітня 2004 року». Зобов'язано ДСК «ЧМП» сплатити податки та обов'язкові платежі до держбюджету і фондів загальнообов'язкового соціального страхування, що нараховуються на фонд оплати праці підприємства на підставі вимог п. 9.4.2. «Додаткової угоди № 3 від 20 лютого 2006 року та «Додаткової угоди № 4 від 29 червня 2006 року» до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005 - 2007 pр.» від 09 червня 2005 року. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дії ДСК «ЧМП» у порушенні «Галузевої угоди між Міністерством транспорту України і Профспілкою працівників морського транспорту України на 2001 - 2003 роки», а також «Галузевої угоди за 2004 - 2005 роки на підставі спільного рішення Колегії Укрморрічфлоту і Президії Центральної Ради ППМТУ від 02 квітня 2004 року» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано незаконними дії ДСК «ЧМП» у порушенні «Галузевої угоди між Міністерством транспорту України і Профспілкою працівників морського транспорту України на 2001 - 2003 роки», а також «Галузевої угоди за 2004 - 2005 роки на підставі і спільного рішення Колегії Укрморрічфлоту і Президії Центральної Ради ППМТУ від 02 квітня 2004 року».

Рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ДСК «ЧМП» сплатити податки та обов'язкові платежі до держбюджету і фондів загальнообов'язкового соціального страхування, що нараховуються на фонд оплати праці підприємства на підставі вимог п. 9.4.2. «Додаткової угоди № 3 від 20 лютого 2006 року та «Додаткової угоди № 4 від 29 червня 2006 року» до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005 - 2007 рр.» від 09 червня 2005 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання ДСК «ЧМП» здійснити перерахування на розрахунковий рахунок профспілки ДСК «ЧМП» профспілкових внесків за 2013 та 2014 роки, а також погасити заборгованість по профспілковим внескам за 2012 рік у повному обсязі на підставі Додаткової угоди № 3 від 20 лютого 2006 року та «Додаткової угоди № 4 від 29 червня 2006 року» до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005 - 2007 рр.» від 09 червня 2005 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задоволено. Зобов'язано ДСК «ЧМП» здійснити перерахування на розрахунковий рахунок профспілки ДСК «ЧМП» профспілкових внесків за 2013 та 2014 роки, а також погасити заборгованість по профспілковим внескам за 2012 рік у повному обсязі на підставі Додаткової угоди № 3 від 20 лютого 2006 року та «Додаткової угоди № 4 від 29 червня 2006 року» до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005 - 2007 рр.» від 09 червня 2005 року. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ДСК «ЧМП» просить скасувати рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено вимоги «Галузевої угоди між Міністерством транспорту України і Профспілкою працівників морського транспорту України на 2001 - 2003 роки» та «Галузевої угоди за 2004 - 2005 роки на підставі і спільного рішення Колегії Укрморрічфлоту і Президії Центральної Ради ППМТУ від 02 квітня 2004 року», а тому дійшов висновку про зобов'язання відповідача виконати умови зазначених Угод та сплатити податки та обов'язкові платежі до держбюджету і фондів загальнообов'язкового соціального страхування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд зазначив, що зобов'язавши відповідача сплатити податки та обов'язкові платежі до держбюджету і фондів загальнообов'язкового соціального страхування, суд першої інстанції не залучив до участі у справі державні органи, яким відповідач повинен сплачувати обов'язкові платежі до держбюджету та фонд загальнообов'язкового соціального страхування, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову в цій частині. Ухвалюючи рішення про зобов'язання ДСК «ЧМП» здійснити перерахування на розрахунковий рахунок профспілки ДСК "ЧМП" профспілкових внесків за 2013 та 2014 роки, а також погасити заборгованість по профспілковим внескам за 2012 рік у повному обсязі, апеляційний суд виходив з обґрунтованості позову, оскільки на момент дії зазначеної угоди ДСК «ЧМП» не здійснював перерахування на розрахунковий рахунок профспілки ДСК «ЧМП» профспілкових внесків за 2013 та 2014 роки, а також мав заборгованість по профспілковим внескам за 2012 рік.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення судів не відповідають.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Одеської області 11 березня 2003 року розпочата процедура банкрутства ДСК «ЧМП».

20 лютого 2006 року між ДСК «ЧМП» та Профкомом ДСК «ЧМП» було укладено додаткову угоду № 3 до колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ДСК «ЧМП» на 2005 - 2007 роки, пунктом 9.4. якої визначено, що у випадку прийняття судом рішення про санацію ДСК «ЧМП» чи про визнання ДСК «ЧМП» банкрутом, адміністрація зобов'язується співробітникам ДСК «ЧМП» звільненим у процесі санації чи банкрутства за ініціативою адміністрації виплатити, окрім допомоги, передбаченої КЗпП України, додаткову вихідну допомогу у розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку робітника. Виплату додаткової допомоги проводити у першочерговому порядку.

Пунктом 9.4.2. угоди передбачено виплату усіх податків та обов'язкових платежів до держбюджету та у фонди соціального страхування у першочерговому порядку.

Відповідно до п. 9.4.3. угоди ДСК «ЧМП» зобов'язується провести перерахунок профспілкових внесків та погашення заборгованості по ним.

Крім того, зазначені вимоги були вказані сторонами і в тексті додаткової угоди № 4, укладеної між ДСК «ЧМП» та Профкомом ДСК «ЧМП» на 2005 - 2007 роки.

За невиконання зазначених вимог на керівництво ДСК «ЧМП» Державною інспекцією України з питань праці неодноразово накладались адміністративні стягнення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У пунктах 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог. У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено) висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде;конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог щодо здійснення перерахування профспілкових внесків, суд апеляційної інстанції всупереч вимогам ч. 4 ст. 10 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> не перевірив позовні вимоги в контексті способу судового захисту, передбаченого ст. 16 ЦК України; всупереч вимогам статей 212 - 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, не з'ясував підстави позову в цій частині, належним чином не встановив обставини справи, які відносяться до предмету доказування, не зазначив, які саме внески, їх розмір та розмір заборгованості за 2012 рік, яку має погасити відповідач. Крім того, визнаючи незаконними дії відповідача, суд апеляційної інстанції не зазначив, які саме дії вчинив відповідач незаконно, в чому полягає порушення норм чинного законодавства та які саме норми закону порушено відповідачем.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції неможна залишити в силі, оскільки воно ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, суд першої інстанції, вирішуючи спір не звернув уваги, що за правилами статей 19 <nau://ukr/1045-14|st19>, 26 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності <nau://ukr/1045-14|st26>» профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок, всупереч вимогам статей 212 - 214 ЦПК України не встановив, в інтересах кого саме звернулася профспілкова організація та, за потреби, не вирішив питання про залучення вказаних осіб у якості позивачів у справі; не зазначив, коли стало відомо про факт порушення трудових прав і кого конкретно. Крім того, задовольняючи позовну вимогу щодо виконання в повному обсязі вимог Галузевої угоди між Міністерством транспорту України і Профспілкою працівників морського транспорту України на 2001 - 2003 роки, місцевий суд порушуючи норми ст. 57, ч. 2 ст. 59 ЦПК України не врахував, що в матеріалах справи відсутній повний текст вказаної угоди.

Таким чином, суди не встановили фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи та ухвалили судові рішення, які не відповідають вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді:О.В. Кафідова

О.В. Попович

О.В. Умнова

І.М. Фаловська