Cправа № 621/1496/13-ц
Провадження № 2/621/6/15
РІШЕННЯ

іменем України

17.11.2015 року Зміївський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Нестерцової Н.В.

секретаря - Горобець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області про визнання житлового будинку з надвірними будівлями спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку поділу спільною сумісної власності подружжя, на ? частину будівельних матеріалів та земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, Зміївської міської ради Харківської області, в якому просить, з урахуванням уточненої заяви від 20.10.2015 року, визнати, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на ? частину будинку, літ. «А» прибудовою літ «А-1» та верандою літ «а», загальної площею 80,9 кв.м. та на ? частину надвірних будівель та споруд: ганок літ. «а1», вбиральні літ. «В», літній душ літ. «Г», навіс літ. «Е2, сарай літ. «Ж», погріб літ «ж», ворота №1, огорожа №2, вимощення №3 за адресою: АДРЕСА_1, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею право власності на ? частину будівельних матеріалів, використаних для будівництва сараю літ. «Ж» з погрібом літ. «ж» у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,05 га. за вказаною адресою, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 22.10.1994 року одружилась з ОСОБА_2

Станом на момент укладення шлюбу, чоловік мав у приватній власності житловий будинок АДРЕСА_1, який належав йому в ? частині на підставі договору дарування від 20.08.1991 року, засвідченого державним нотаріусом Готвальдівської державної нотаріальної контори, реєстр №1-1787, в ? частині на підставі договору дарування від 18.10.1994 року, засвідченого державним нотаріусом Зміївської Державної нотаріальної контори , реєстр №1-1378.

Загальна вартість будинку складала 4563,50 карб., що в перерахунку з 01.09.1996 року на українську гривню складає 0,045635 грн.

Відповідно до технічного паспорту будинку, який був станом на час укладання шлюбу, фундамент всіх будівель був з дерев'яних стропил, стіни дерев'яні, крівля будинку та веранда зроблена з шиферу, а сараю та вбиральні з толі.

Рішенням виконкому Зміївської міської ради народних депутатів №151 від 28.04.1993 року була дозволена добудова кухні, коридору та ванної кімнати до житлового будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Однак, до укладення шлюбу, 22.10.1994 року, жодних робіт зроблено не було.

Після укладення шлюбу, весною, літом та восени 1995 року нею та чоловіком, спільними зусиллями, за спільні кошти, з допомоги її батька ОСОБА_4, зробили реконструкцію старого будинку, значно його розширили та покращили, побудували нові надвірні будівлі, оскільки старі знаходились у непридатному до використання стані.

Були використані наступні роботи:

1.По всьому периметру старого будинку залитий бетонний фундамент замість дерев'яного, який був раніше.

2.Стару дерев'яну веранду і крильце повністю демонтовано.

3.Зроблений новий фундамент під обкладку будинку цеглою та прибудову, по периметру залита бетонна відмостка.

4.Збудована прибудова до будинку зі шлакоблоку.

5.Весь будинок разом з прибудовою обкладено цеглою.

6.Збудована нова веранда з цегли і бетонне крильце.

7.Повністю демонтований старий дах та зведено новий з дерева та шиферу, спільний з прибудовою.

8.Демонтовано старе пічне опалення, каміни, піч, поновлені стіни, куди вони були вмонтовані.

9.Знесена перегородка і зроблено одну велику кімнату №1-1 замість двох малих.

10.Закладено двері між кімнатами №1-3 та №1-4 та вікно в кімнаті 1-2.

11.Зроблена нова дерев'яна підлога у всьому новому будинку.

12.Вирівняно стіни з середини у старій частині будинку - зняли стару глину, зробили нову та вирівняли стіни.

13.В стінах по внутрішньому периметру будинку прокладені у 2-3 ряди труби парового опалення, проштукатурено, прогрунтовано стіни та проклеєно нові шпалери.

14.У 1996 році зроблено проект газифікації будинку і встановлено в прибудованій частині новий газовий опалювальний прилад, газову водонагрвальну колонку та газовий лічильник. Зроблено нові витяжки. В 2007 році ці окремі прилади по опаленню та підігріву води були замінені на новий, двухконтурний котел.

15.Повністю знесені: старий дерев'яний сарай, вбиральня, паркан.

16.Побудований новий великий сарай з погрібом з цегли та шлакоблоку на бетонному фундаменті з відмосткою. В сараї встановлені нові дерев'яні вікна та двері. Дах сараю вкритий шифером.

17.Побудовані нові вбиральня та душ із цегли, на бетонному фундаменті та з бетонною підлогою. Дах вкритий шифером. В душі стіни всередені обкладені плиткою.

18.Зроблений новий паркан на бетонному фундаменті з шиферних литв на металевих стійках, з залізними воротами та хвірткою.

19.В 2011 році між кімнатами №1-2 та №1-3 дверний отвір перенесений ближче до вікна, для чого вироблений новий отвір в стіні, а старий закладений цеглою.

20.Встановлені нові дерев'яні вікна та двері по всьому будинку, як міжкімнатні так і вхідні.

21.Повністю замінена стара електрична проводка та проведена нова, електричний лічильник перенесений з кімнати №1-1 старої частини будинку о кімнати №1-9 прибудови.

22.Лаз на горище в стелі кімнати №1-1 закладено, в новий лаз зроблений у кімнаті №1-9 в прибудованій частині будинку.

23.В 2-х кімнатах №1-1 та №1-2 стелі зашили гіпсокартоном.

24.В будинок підведено водопостачання, встановлено лічильник на воду, зроблена каналізаційна система в будинку.

25.Кухня, ванна кімната, туалет, котельна кімната обкладена плиткою, стелі у цих приміщеннях (крім котельної) підшили пластиком. Встановлена нова сантехніка.

26.Стіни коридору та веранди повністю обшиті декоративною «вагонкою».

27.Двір від будинку до воріт забетонований 12х4 метрів.

Всі роботи зроблено починаючи 1995 року, під час шлюбу та за час сумісного проживання, що підтверджується технічним паспортом на будинок із вказівкою року побудови. Після цього ними було зроблено внутрішні роботи в будинку, облаштовано його. Все було зроблено спільними зусиллями та за спільні кошти. Після повної перебудови будинок був оглянутий відповідними службами та встановлено, що будівництво проведено без відхилень від проекту.

Право власника на забудову земельної ділянки закріплено у ст.375 ЦК України.

Згідно листа КП «Зміївське БТІ» №1003 від 15.01.2015 року, прибудова до будинку літ «А'-1» проведена на підставі рішення виконкому Зміївської міської ради народних депутатів №151 від 28.04.1993 року та була належним чином оформлена технічна документація. Службові будівлі, прибудови до будинку окремій реєстрації не підлягають. Тільки сарай літ. «Ж» не було включено до проекту і вважається самочинно збудованим.

Рішенням 12 сесії 22 скликання Зміївської міської ради народних депутатів від 26.12.1996 року ОСОБА_2 була передана безкоштовно у приватну власність змельна ділянка, площею 0,05 га. Для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого станом на 23.05.2014 року, сарай літ «Ж» з погрібом літ «ж» були побудовані у 1998 році, тобто вже на земельній ділянці, яка була виділена для обслуговування приватного житлового будинку та була передана у власність ОСОБА_2

Оскільки будівництво сараю літ. «Ж» з погрібом літ. «ж» здійснено з дотриманням всіх будівельних норм і правил та не порушує права інших осіб, ОСОБА_1 просить суд визнати на нього право приватної власності.

Ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 визначена у звіті про результати оцінки, виконаної 08.05.2013 року суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Консулат», який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №14411/13 від 27.02.2013 року, ринкова вартість об'єкту складає 379 100 грн.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17.06.2013 року шлюб між ними було розірвано.

Оскільки під час шлюбу будинок АДРЕСА_1 був реконструйований та значно поліпшений ними за спільні кошти, даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя.

Посилаючись на те, що висновком судово-будівельно-технічної експертизи встановлено, що відбулась реконструкція будинку, в період шлюбу з ОСОБА_2, ОСОБА_1, на сьогоднішній день вартість збільшилась до 379100 грн., позивачка в порядку ст.60, ч.1 ст.62 СК України, просить задовольнити позов.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 наполягали на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Позивачка пояснила, що на її з ОСОБА_2 весіллі, мати відповідача подарувала їх новоствореній сім'ї договір дарування половини спірного будинку, оформлений за 3 дні до одруження на ОСОБА_2 Умови проживання у подарованому будинку були малосприятливими, тому з 1994 року дошлюбне майно чоловіка довелось майже повністю зруйнувати та побудувати нове. Всі роботи та поліпшення були зроблені в шлюбі, під час спільного проживання, спільними зусиллями та за спільний кошт. Відповідач був ініціатором розірвання шлюбу, і тепер, не бажає поділити спільне майно, змусив її звернутись з даним позовом.

ОСОБА_1 вважає, що довела той факт, що в період шлюбу нерухоме майно відповідача істотно збільшилось внаслідок реконструкції та побудови нових приміщень, що дає їй право претендувати на його половину.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення де зазначив, що до шлюбу з ОСОБА_1 на придбані його матір'ю будівельні матеріали було залито фундамент по периметру будинку, замінено підлогу, вікна і двері, підведено централізоване водопостачання, облаштована каналізіційна яма, побудовано фундамент під веранду, будинок було обкладено цеглою, збудовано сарай.

В період шлюбу з позивачкою було проведено «косметичний» ремонт. Такий ремонт не є підставою для виникнення права спільної сумісної власності подружжя. (а.с.73 т.1)

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сергієнко С.М. позов ОСОБА_1 не визнала та пояснила, що 22 жовтня 1994 року між сторонами було укладено шлюб.

У шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за спільні сумісні кошти не придбавали нерухоме майно.

ОСОБА_2 до шлюбу з позивачкою був і залишається власником житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою на підставі договорів дарування.

Зі змісту договорів дарування від 20.08.1991 року та 18.10.1994 року укладеними між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вбачається, що житлова площа будинку літ.А-1 становить 43,9 кв.м., на момент розгляду справи житлова площа будинку збільшилась до 48 кв.м..

Позивачкою судові надані докази того, що в 1995 році проведено реконструкцію житлового будинку.

За таких обставин діють правила, визначені ст.331 ЦК України, коли право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Як зазначила представник відповідача, ОСОБА_2 надав письмові докази на підтвердження того, що будівельні матеріали для добудови кухні, коридора, ванної кімнати придбавались ним та його матір'ю ще до шлюбу сторін.

Посилаючись на п.49 Постанови Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає в тому числі і документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Тобто, з урахуванням того, що реконструкцію житлового будинку було закінчено саме у 1995 році, як стверджує позивачка, реконструйований об'єкт необхідно прийняти в експлуатацію, чого не було зроблено.

Тобто, як стверджує представник відповідача, ОСОБА_2 є власником нерухомості, яку отримав у власність на підставі вищевказаних договорів дарування до шлюбу з позивачкою.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не приймав до експлуатації реконструйований будинок, право власності на новостворене майно не оформлене. Тому, будинок, в якому проживають сторони по справі не може бути об'єктом нерухомого майна, і, відповідно, не може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки земельна ділянка за вищевказаною адресою не є власністю ОСОБА_2, то позивачка не має права на ? частину цієї земельної ділянки в порядку поділу майна подружжя.

На думку представника відповідача, за відсутності доказів про те, які будівельні матеріали були використані під час реконструкції, не може бути задоволена вимога щодо визнання права власності на половину будівельних матеріалів сараю.

Представник Зміївської міської ради Харківської області Борко А.С. звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення сторін, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії договору від 20 серпня 1991 року вбачається, що ОСОБА_3 подарувала своєму синові ОСОБА_2 половину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1. За вказаним договором, на земельній ділянці виконкому Зміївської міської ради розташований жилий дерев'яний будинок літ.А-1, жилою площею 43,9 кв.м та надвірні будівлі: сарай літ. Б, вбиральня літ.В, паркан №1 (а.с.6 т.1)

Рішенням виконкому Зміївської міської ради народних депутатів №51 від 28 квітня 1993 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було дозволено добудову до житлового будинку по АДРЕСА_1, кухні, коридора, ванної кімнати. (а.с.10 т.1)

Висновком про технічну можливість будівництва житлового будинку та господарсько-побутових будівель без дати за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_8 підтверджується, що проведено обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1 на предмет отримання дозволу на будівництво (перебудову) добудови. Планом забудови земельної ділянки визначено добудову А-1. (а.с.29,250 т.1)

Копією договору від 18 жовтня 1994 року підтверджується, що ОСОБА_3 подарувала своєму синові ОСОБА_2 ? частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1. На земельній ділянці пл.500 кв.м. виконкому Зміївської міської ради н/д розташований жилий дерев'яний будинок літ.А-1, жил.пл.43,9 кв.м. та надвірні будівлі: сарай літ.Б, вбиральн літ.В, огорожа №1. (а.с.7 т.1)

Рішенням Зміївської міської ради Харківської області від 26.12.1996 року Х11 сесії ХХ11 скликання ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових будинків по АДРЕСА_1, площею 0,05 га. (а.с.13 т.1)

Копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 22 жовтня 1994 року підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 уклали шлюб 22 жовтня 1994 року, актовий запис № 140. (а.с.40 т.1)

Копією інвентаризаційної справи №505605 на домоволодіння АДРЕСА_1 підтверджується, що станом на 19.09.1996 року внесено поточні зміни в частині добудови А-1, а. (а.с.185-191-250 т.1)

Висновком №054 судової будівельно-технічної експертизи від 14.07.2015 року судового експерта ОСОБА_10, яка є атестованим судовим експертом, дійсна інвентаризаційна проіндексована вартість основної частини житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на 22.10.1994 року в цінах 2015 року становить 58094 грн.

Дійсна інвентаризаційна проіндексована вартість основної частини житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на момент проведення експертизи становить 97014 грн.

Вид та обсяг будівельних робіт виконаних по основній частині житлового будинку по АДРЕСА_1 з 22.10.1994 року наступні: виконано фундамент замість дерев'яних стоянців, замінений на бетонний по усьому периметру будинку - 31,2 (7,2+8,4)х2 п.м.; стіни будинку обкладені силікатною цеглою з трьох сторін; повністю замінені дах та покрівля, дах побудований спільним - над новою прибудовою літ. « А1-1» та основною частиною житлового будинку; дерев'яна підлога демонтована та укладено нову, із використанням старого та частково нового матеріалів, площа підлоги із нового матеріалу складала 5,9 кв.м. (3,9х1,5) На час дослідження підлога покрита - ДВП (деревноволокняні плити) і пофарбована; глиняна штукатурка була повністю знята. Стіни і стеля були поштукатурені по-новому із використанням старої глини, на час дослідження cтіни та стеля - обклеєні шпалерами; повністю були замінені вікна та двері в усьому будинку; демонтована опалювальна піч та обладнане парове опалення від котла в прибудові літ.»А1-1», встановлені регістри; встановлені газовий котел та водогрійна колонка (на час дослідження встановлений двоконтурний котел); частково виконана заміна електропроводки - до 50%; змінено місце розташування дверного прорізу між приміщеннями 1-2 і 1-3; обладнана відмостка навколо будинку.

Для визначення загальної вартості виконаних будівельних робіт в житловому будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 був визначений відсоток виконаних робіт відносно питомої ваги конструкцій житлового будинку. Відсоток виконаних робіт в основній частині житлового будинку літ. "А-1" визначений відносно питомої ваги конструкцій житлового будинку прийнятих по типу 1-18 (28) становить 66,3% + 1902 грн.

Загальна вартість будівельних робіт, виконаних при ремонті основної частини житлового будинку по АДРЕСА_1, за період з 22.10.1994 року на день проведення експертизи визначається від дійсної інвентаризаційної проіндексованої вартості житлового будинку на час проведення експертизи відповідно відсотку 66,3% і буде дорівнювати 66222 грн.

В житловому будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 за період з 22.10.1994 року на день проведення експертизи, житлова площа збільшилась із 43,9 кв.м до 48 кв.м, тобто на 4,1 кв.м. за рахунок площі коридора.

В житловому будинку були замінені чотири основні конструктивні елементи - фундамент, вікна, двері, дах та покрівля.

Відповідно до п.8.3 ДБН В.3.2-2-2009 та враховуючи вищевикладене, будівельні роботи, виконані при ремонті основної частини житлового будинку по АДРЕСА_1 за період з 22.10.1994 року на день проведення експертизи, належать до реконструкції житлового фонду.

Розмір частки, на яку збільшився у своїй цінності житловийй будинок з надвірними будівлями і спорудами за вказаною адресою за період з 22.10.1994 року на день проведення експертизи, вартістю 231155 грн., складає 88/100 частин домоволодіння.

Вказаний житловий будинок з прибудовами придатний до експлуатації. (а.с.141-156 т.2)

Довідкою директора КП «Зміївське БТІ» від 15.01.2015 року за № 1003 підтверджується, що згідно архівних матеріалів БТІ, житловий будинок АДРЕСА_1 належить в цілому ОСОБА_2

Прибудова до будинку літ.А1-1 проведена в 1995 році на підставі рішення виконкому Зміївської міської ради народних депутатів 28.04.1993 року №151 та належно оформлена технічна документація. Згідно дозвільних документів передбачалось будівництво: кухні, коридору, ванної кімнати без збільшення житлової площі, тому на вказане будівництво прибудови А1-1 не було необхідності введення в експлуатацію. Сарай літ. «Ж» не було включено до проекту і вважається самочинно збудованим. Службові будівлі, прибудови до будинку окремій реєстрації не підлягають. (а.с.184 т.2)

Аналізом вищевказаних висновку про технічну можливість будівництва житлового будинку та господарсько-побутових будівель без дати за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с. 250 т.1), висновку №054 судової будівельно-технічної експертизи від 14.07.2015 року судового експерта ОСОБА_10 щодо реконструкції житлового фонду (а.с. 141-156 т.2) та змісту довідки директора КП « Зміївське БТІ» від 15.01.2015 року за № 1003 (а.с. 184 т.2), встановлено, що в період з 28.04.1993 року - ухвалення рішення про дозвіл ОСОБА_3 та ОСОБА_2 здійснити добудову до житлового будинку (а.с.249 т.1) з урахуванням того, що з 18.10.1994 року ОСОБА_3 перестала бути співвласником половини спірного житлового будинку, були проведені роботи, які перевищують об'єм, визначений рішенням про дозвіл на добудову.

Висновком №054 судової будівельно-технічної експертизи від 14.07.2015 року (а.с. 141-156 т.2) встановлено, що в житловому будинку літ. «А-1» по АДРЕСА_1 за період з 22.10.1994 року на день проведення екпертизи, житлова площа збільшилась із 43,9 кв.м до 48 кв.м.. Крім того, в житловому будинку були замінені чотири основні коструктивні елементи - фундамент, вікна, двері, дах та покрівля. Спираючись на п.8.3 ДБН В.3.2-2-2009 та враховуючи вищевикладене і що роботи виконані при ремонті основної частини житлового будинку за вказаний період належать до реконструкції житлового фонду. (а.с.151 т.1)

Доказів того, що реконструкція житлового будинку проведена згідно проектної документації не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що реконструкція житлового будинку була проведена самочинно.

Надвірні будівлі нерозривно пов'язані із житловим будинком і не є самостійним предметом поділу.

Крім того, судові не надано доказів про будівельні матеріали з яких самочинно побудовано сарай літ. «Ж» з погрібом літ. «ж», та їх вартість, що робить неможливим перевірити твердження відповідача про придбання ним та його матір'ю будівельних матеріалів до шлюбу сторін. (а.с.98-126 т.2)

Сторони уклали шлюб до 2004 року, тому правовідносини на які вони посилаються регулюються КпШС України.

Згідно ст.22 КпШС України, майно, набуте подружжям в період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.

Стаття 25 КпШС України передбачає, що якщо майно, яке є власністю одногоз подружжя, в період шлюбу значно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошових заттрат іншого з подружжя або їх обох, воно може бути визнано судом спільною сувумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте пожружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, веденя домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути майно будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, закрема із правочинів.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови №11 від 21.12.2007 року роз'яснив, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

За вимогами ч.3 ст.331 ЦК України, до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, і в разі їх використання у будівництві вона має право на відшкодування їх вартості.

В пункті 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року з подальшими змінами також зазначено, що суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року справа №6-130цс13 об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти, не є об'єктами права власності, а тому не можуть бути предметом поділу.

Згідно ч. 1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Під самочинним будівництвом необхідно розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність").

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій (ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність").

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку, на нього не може бути звернено стягнення по виконавчих документах, в тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодеку, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, вимоги позивачки щодо про визнання житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку поділу спільною сумісної власності подружжя, на ? частину будівельних матеріалів задоволенню не підлягають.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не прийняв його до експлуатації, право власності на новостворене майно не оформив.

За конкретних обставин, майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за вищевказаною адресою не може бути визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя через відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності одного з подружжя на це майно.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів в підтвердження наявності майна, право власності на яке оформлено у встановленому законом порядку, та яке може бути визнано об'єктом права спільної власності подружжя. Тому, підстав для задоволення позову судом не вбачається.

Крім того, ОСОБА_1 не довела того, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за вищевказаною адресою.

Ухвалення рішення Зміївської міської ради Харківської області від 26.12.1996 року Х11 сесії ХХ11 скликання про передачу ОСОБА_2 безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1, площею 0,05 га. ( а.с.13 т.1) не є документом, що підтверджує право власності відповідача на землю.

Тому, у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22,25 КпШС України, ст.ст. 60,61,62 СК України, ст.ст.328, 331 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року, п. 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року, ст.ст.10,11,60, 209,212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області про визнання житлового будинку з надвірними будівлями спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями в порядку поділу спільною сумісної власності подружжя, на ? частину будівельних матеріалів та земельної ділянки відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий: