Справа № 161/5885/15-ц
Провадження № 2/161/2291/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.,

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Ковальова

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою, уточненою позовною заявою, на обґрунтування вказавши, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2014 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і звільнено від призначеного покарання на підставі п «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Так, вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_4 04.11.2013 року близько 08.40, керуючи технічно справним автомобілем марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Луцьку, рухаючись по проспекту Молоді, зі сторони проспекту Соборності в напрямку проспекту Відродження, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, проігнорувавши положення правил дорожнього руху, передбачених п.п. 18.1, 2.3 (б), 12.3 ПДР України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не вжив заходів до зупинки транспортного засобу, щоб надати дорогу пішоходам, внаслідок чого скоїв наїзд на позивачів, які переходили проїзну частину проспекту Молоді. В результаті наїзду позивач ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого відламкового перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням, рани по передньозовнішній поверхні гомілки, закритого відламкового перелому хірургічної шийки право плечової кістки з частковим зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1601 від 25.11.2013 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоровя. Позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням, забійної рани правого ліктьового суглобу, забійної підшкірної гематоми волосяної частини голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1598 від 25.11.2013 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоровя. Дані наслідки у вигляді ушкодження здоровя позивачів, знаходяться у прямому причинному звязку із грубим порушенням ОСОБА_4 Правил дорожнього руху. Своїми діями відповідач ОСОБА_4 завдав їм збитки матеріального та морального характеру. Так, у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_3 знаходився на амбулаторному лікуванні в період з 04.11.2013 року по 15.12.2013 року (41 день). На його лікування станом на 01 квітня 2014 року було витрачено грошові кошти в сумі 5283,06 коп. Крім того, до даної ДТП він переніс операцію в німецькій клініці по відновленню зору, на проведення якої витратив грошові кошти в сумі 10000 євро, що відповідно до курсу іноземних валют до гривні станом на 06.04.2015 року становить 252390 грн. Внаслідок наїзду на нього відповідачем ОСОБА_4 він знову втратив зір. Кошти, витрачені ним на операцію є фактичними збитками. Матеріальна шкода, завдана ОСОБА_2 полягає в тому, що спричинені їй тілесні ушкодження потягли за собою стаціонарне лікування в Луцькій міській клінічній лікарні в період з 04.11.2013 року по 16.11.2013 року (12 днів), а потім амбулаторне лікування з період з 16.11.2013 року по 20.03.2014 року (101 день). На лікування станом на 01.04.2014 року ОСОБА_2 було витрачено 4958,74 грн. Крім того, діями ОСОБА_4 їм була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що злочином їм були завдані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, внаслідок чого вона відчували сильний фізичний біль та сильні душевні страждання. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вони отримали психологічний стрес, втрату нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя. З урахуванням характеру і ступеня завданих тілесних ушкоджень, завдану їм моральну шкоду оцінюють ОСОБА_3 у 120000 грн., ОСОБА_2 у 120000 грн. Крім того, на стадії досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження у суді за наданням правової допомоги ними було витрачено 6000 грн., які ОСОБА_4 в добровільному порядку їм не відшкодував. Цивільна відповідальність ОСОБА_4 забезпечена полісом № АВ/1687246 обовязкового страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Просять суд стягнути: з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 115000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та 3000 грн. на відшкодування витрат за надання юридичних послуг по кримінальній справі; на користь ОСОБА_3 152390 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 115000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та 3000 грн. на відшкодування витрат за надання юридичних послуг по кримінальній справі; з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» - на користь ОСОБА_2 4958,74 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином; на користь ОСОБА_3 100000 грн. на відшкодування шкоди завданої життю та здоровя; 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином; 5283.06 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

В судовому засіданні представник позивачів уточнені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, уточненій позовній заяві.

Позивач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, уточненій позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, суду пояснив, що цивільна відповідальність ОСОБА_4 забезпечена полісом № АВ/1687246 обовязкового страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Даним полісом забезпечений транспортний засіб «Рено» д.н. НОМЕР_2 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю та здоровю на одного потерпілого 100000 грн., за шкоду завдану майну 50000 грн. Тобто в даному випадку вимоги, про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП мають предявлятися до страховика ПрАТ СК «ПЗУ Україна» Просить у задоволенні позовних вимог, предявлених до ОСОБА_4 відмовити за необґрунтованістю.

Представник відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не зявився. Надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, а також надав письмові заперечення проти позову. З наданих заперечень вбачається, що між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4 був укладений поліс № АВ/1687246 обовязкового страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивачі до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку не зверталися. З приводу вимоги сплатити ОСОБА_3 252390 грн. зазначає, що позивачем не надано жодного підтвердження причинно-наслідкового звязку між втратою зору та ДТП, яке мало місце 04.11.2013 року. Лише у разі надання підтверджуючих документів у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникне обовязок виплатити страхове відшкодування. Оскільки до страхової компанії позивачі не надали документи, що підтверджують завдані їм матеріальні збитки, то підстав для відшкодування не буде. З приводу відшкодування моральної шкоди, то це питання врегульоване ст. 26-1 Закону України обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04.11.2013 року близько 08.40, ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Луцьку, рухаючись по проспекту Молоді, зі сторони проспекту Соборності в напрямку проспекту Відродження, порушив Правила дорожнього руху, передбачені п.п. 18.1, 2.3 (б), 12.3 ПДР України, внаслідок чого скоїв наїзд на позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які переходили проїзну частину проспекту Молоді.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_4 було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.05.2014 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і звільнено від призначеного покарання на підставі п «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» (а.с. 8-9). Вказаний вирок набрав законної сили.

В рамках вищевказаного кримінального провадження цивільній позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не заявлявся.

В результаті ДТП позивач ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого відламкового перелому обох кісток лівої гомілки в нижній третині зі зміщенням, рани по передньозовнішній поверхні гомілки, закритого відламкового перелому хірургічної шийки право плечової кістки з частковим зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1601 від 25.11.2013 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоровя.

Позивач ОСОБА_3 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням, забійної рани правого ліктьового суглобу, забійної підшкірної гематоми волосяної частини голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1598 від 25.11.2013 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоровя.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні в період з 04.11.2013 року по 13.12.2013 року (а.с. 129-130).

З наданих позивачем ОСОБА_3 квитанцій вбачається, що відповідно до призначень лікарів ним було придбано лікарські засоби (відповідно до призначень лікаря) на суму 164,9 грн. (а.с. 54-57).

Належних та припустимих доказів понесення на лікування витрат у більшій сумі, позивач ОСОБА_3 суду не надав.

З наданих чеків та лікарського призначення не вбачається, що всі ліки, на які позивачем надані чеки, були придбані ОСОБА_3 саме за призначенням лікаря.

Позивач ОСОБА_2 у звязку з отриманими тілесними ушкодженні знаходилася на стаціонарному лікуванні в Луцькій міській клінічній лікарні в період з 04.11.2013 року по 13.11.2013 року та з 31.03.2014 р. по 01.04.2014 р. (а.с. 138).

Також ОСОБА_2 у звязку з отриманими травмами перебувала на амбулаторному лікуванні в період з 14.12.2013 року по 30.03.2014 року(а.с. 26-30).

З наданих позивачем ОСОБА_2 квитанцій вбачається, що відповідно до призначень лікарів нею було придбані лікарські засоби та вироби медичного призначення на суму1285,92 грн. (а.с. 58-62).

Належних та припустимих доказів понесення на лікування витрат у більшій сумі, позивач ОСОБА_2 суду не надала.

З наданих чеків та лікарського призначення не вбачається, що всі ліки та вироби медичного призначення, на які надані чеки, були придбані позивачкою ОСОБА_2 саме за призначенням лікаря.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в частині відшкодування витрат, понесених ними у звязку з лікуванням, підлягають до часткового задоволення.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_3 про стягнення на його користь 252390 грн. на відшкодування шкоди завданої життю та здоровя (втратою зору), то ці його вимоги задоволенню не підлягають.

Ані позивачем ОСОБА_3, ані його представником, суду не надано жодного підтвердження причинно-наслідкового звязку між втратою зору та ДТП, яке мало місце 04.11.2013 року.

З листа Луцького центру первинної медико-соціальної допомоги № 2 від 10.11.2015 р. (а.с. 139-140) слідує, що пацієнт ОСОБА_3 з 2012 року є незрячим на обидва ока.

Судом встановлено, що цивільна відповідальність ОСОБА_4 забезпечена полісом № АВ/1687246 обовязкового страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (а.с. 71).

Даним полісом забезпечений транспортний засіб «Рено» д.н. НОМЕР_2 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, завдану життю та здоровю на одного потерпілого 100000 грн., за шкоду завдану майну 50000 грн.

Згідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові), або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Зі статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно статті 23 обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобовязаний виплатити на користь потерпілої особи шкоду, повязану з лікуванням потерпілого.

Таким чином, згідно до ст. 979 ЦК України, між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_4, на момент скоєння ДТП виникли правовідносини договору страхування, згідно якого, страховик ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в межах ліміту своєї відповідальності зобов"язане здійснити страхову виплату потерпілим особам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в результаті настання страхового випадку скоєного з вини ОСОБА_4

Відповідно до ст. 988 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про страхування» слідує, що страховик зобов»язаний на умовах договору страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п.19 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» слідує, що з урахуванням змісту статті 979 та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, п.5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатись, чи є ця подія страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачів в частині відшкодування витрат на лікування підлягають стягненню з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно до п. 23.1 ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого.

Отже, обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачене стягнення зі страховика на користь третьої особи моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Суд вважає доведеним, що дії відповідача ОСОБА_4 у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачам було завдано моральну шкоду, між діями відповідача ОСОБА_4, що призвели до порушення законних прав позивачів та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні фізичного болю, моральних стражданнях у звязку з цим є причинно-слідчий звязок.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих позивачу тілесних ушкоджень вони за ступенем тяжкості є середнього ступня тяжкості, ступеня та характеру перенесених позивачам моральних страждань, що були викликані перенесенням ним фізичного болю, тривалим знаходження позивачів на лікуванні (позивач ОСОБА_3 близько 40 днів, позивач ОСОБА_2 понад 100 днів), порушенням їх звичного способу життя.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнали позивачі, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_3 5000 грн., на користь позивача ОСОБА_2 10000грн.

В іншій частині позовних вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди суд вважає необхідним відмовити за необґрунтованістю.

Статтею 26-1 Закону України обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Оскільки позивачам, як третім особам (в розумінні зазначеного Закону), в результаті ДТП заподіяно фізичного болю та страждань у звязку з ушкодженням здоровя, вони мають право на відшкодування зі страховика моральної шкоди.

Таким чином, моральна шкода в сумі 5000 грн. кожному підлягає стягненню з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Оскільки на користь позивача ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню сума 10000 грн., то моральна шкода у розмірі, що перевищує ліміт відшкодування страховиком моральної шкоди, встановлений ст. 26-1 Закону, а саме сума 5000 грн., підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 з відповідача ОСОБА_4

За правилами ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу.

Разом з тим, стягненню підлягають лише документально підтверджені судові витрати (ст. 88 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), фінансові документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014 р., № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах").

Позивачами та їх представником не надано належних та припустимих доказів на підтвердження понесення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, а тому у задоволенні їх вимог про стягнення на їх користь з відповідача ОСОБА_4 6000 грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Позивачі від сплати судового збору звільнені відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 979, 988 ЦК України, Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_3 на відшкодування завданої матеріальної шкоди 164 (сто шістдесят чотири) грн. 90 коп.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 на відшкодування завданої матеріальної шкоди 1285 (тисячу двісті вісімдесят пять) грн. 92 коп.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 5000 (пять тисяч) грн.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 5000 (пять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 5000 (пять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь держави судовий збір в сумі 1948 (тисячу дев»ятьсот сорок вісім) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_5