Справа № 570/3971/14-ц
Номер провадження 2/570/76/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: представників позивачки ОСОБА_1,

ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Жобринської сільської ради про відшкодування збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що 05 березня 2009 року вона звернулася за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_5 з метою здійснення представництва та захисту своїх прав та інтересів по цивільній, а в подальшому по адміністративній справі за її позовом до Жобринської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_6 про визнання частково нечинними рішень Жобринської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 01.10.1992 року № 37, від 17.08.2007 року № 95, від 24.03.2009 року № 218 та зобов'язання Жобринської сільської ради Рівненського району Рівненської області підписати документи на виготовлення Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, в результаті багаторічного розгляду вказаної справи, Житомирським апеляційним адміністративним судом 29 жовтня 2013 року була постановлена ухвала про залишення постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2011 року, якою було задоволено її позовну заяву, без змін, 02 грудня 2013 року Рівненським районним судом Рівненської області було видано відповідний виконавчий лист, який був виконаний відповідачем, а саме були підписані документи на виготовлення Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,36 га, із яких 0,06 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд № 3 по вул.Колгоспній в селі Руда-Красна Рівненського району Рівненської області, 0,30 га - для ведення особистого селянського господарства, однак на відновлення своїх законних прав вона була змушена витрачати кошти на оплату послуг адвоката та нотаріуса, розробку нової технічної документації, позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача завдані їй збитки та моральну шкоду.

Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася хоча повідомлялася про слухання справи своєчасно і належним чином, подала до суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності за участю її представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задоволити.

Представник позивачки, її син ОСОБА_1, в судовому засіданні позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснив, що в зв'язку з незаконними діями сільського голови Жобринської сільської ради позивачка була змушена звертатися до суду за захистом своїх прав. Рішення суду було виконано примусово, однак питання затвердження технічної документації могло бути вирішене в добровільному порядку на засіданні сесії сільської ради, однак сільський голова цього не зробив, допускав порушення і у визначені строки не підписав документацію. В результаті такої бездіяльності позивачці була завдана матеріальна і моральна шкода, а тому просить позов задоволити.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що у 2008 році сільською радою були прийняті спірні рішення, які в судовому порядку були визнані нечинними через те, що сільська рада відмовилася підписувати технічну документацію і умисно затягувала вирішення цього питання, тому говорити про добровільне виконання нею рішення суду немає підстав. Такими діями відповідача для позивачки ОСОБА_4 була завдана матеріальна шкода на суму 12290 грн., що включає в себе витрати на правову допомогу, нотаріальні витрати та витрати на переробку технічної документації. Крім того, позивачці була завдана і моральна шкода адже за захистом своїх прав вона була змушена безліч разів звертатися до адвоката, суду та в архів. Вона є пенсіонеркою, людиною похилого віку і через таку судову тяганину постійно перебувала у стресовому стані та нервовій напрузі. Зважаючи на це просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала і заперечила проти відшкодування збитків, пояснила, що під час розгляду адміністративної справи позивачка не заявляла вимог про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, і відповідно судом при винесенні рішення такі витрати не розподілялися, тому позивачка мала б звернутися до суду, який вирішував адміністративний спір із заявою про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат, а не з даним позовом про відшкодування збитків. Крім того, не доведеним є розмір її витрат на правову допомогу, оскільки не вказано скільки часу затратив адвокат на підготовку того чи іншого документу звідки і мала б вираховуватися вартість робіт, тому не можна вважати сплачену позивачкою суму в 10690 грн. витратами на правову допомогу адвоката, оскільки ця сума не підтверджена належними доказами. Після відкриття виконавчого провадження, сільською радою було добровільно виконано рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, а тому жодні права позивачки не були порушені. Крім того, позивачкою на підтвердження факту заподіяння моральних страждань не надано жодного доказу, а витрати на оформлення технічної документації та нотаріальні витрати не є збитками, оскільки вони не пов'язані з відновленням правового становища позивачки і сплачені нею правомірно. Зважаючи на це, просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

Судом встановлено, що 28 липня 2010 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Жобринської сільської ради Рівненського району, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_6 про визнання частково нечинними рішень Жобринської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 01.10.1992 року № 37, від 17.08.2007 року № 95, від 24.03.2009 року № 218 та зобов'язання Жобринської сільської ради Рівненського району Рівненської області підписати документи на виготовлення Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Як вбачається із матеріалів адміністративної справи № 2-а-32/2011 при подачі позову до суду позивачкою був сплачений судовий збір на суму 3 грн. 40 коп., а жодні докази того, що вона понесла інші судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу в матеріалах адміністративної справи відсутні.

Постановою Рівненського районного суду від 27 грудня 2011 року позов ОСОБА_4 був задоволений повністю і вказана постанова була залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року.

З метою виконання вказаної постанови суду 02 грудня 2013 року був виданий виконавчий лист, на підставі якого 16 грудня 2013 року Державним виконавцем відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і як вбачається з акту державного виконавця від 12 березня 2014 року, рішення суду відповідачем було виконано самостійно.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 87 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Зі ст.ст.84, 88 ЦПК України та ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" вбачається, що судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов'язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо); порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.

Відповідно до ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із матеріалів адміністративної справи не вбачається, що позивачка понесла будь-які інші витрати окрім судового збору на суму 03 грн. 40 коп. Крім того, розрахунок витрат адвоката на надання правової допомоги ОСОБА_4Ф, із зазначенням виду проведених робіт, кількості витрачених годин, з урахуванням вимог закону в матеріалах і даної цивільної справи відсутній. Позивачем надано лише Угоду-доручення про надання правової допомоги від 05.03.2009 року, Договір про надання правової допомоги від 27.07.2010 року, Акт виконаних робіт за березень 2009 року - серпень 2014 року від 05.08.2014 року виданий адвокатом ОСОБА_5, та розрахункову квитанцію № 800098 видану адвокатом ОСОБА_8 на загальну суму 10 690,00 грн. Крім того, як вбачається із акту виконаних робіт позивачка вносила не один платіж, а починаючи з березня 2009 року здійснила тринадцять платежів, однак адвокатом видана квитанція лише на загальну суму.

Документально підтверджених витрат на оплату підготовки витягів із діючого законодавства, друкарських, комп'ютерних, копіювальних послуг, телефонних розмов, транспортних витрат, відрядних, сплати судового збору, відправки касаційної скарги рекомендованим листом із повідомленням, понесених ОСОБА_4 в ході надання правової допомоги адвоката чи фахівця в галузі права, у даній цивільній справі позивачем не надано взагалі.

На думку суду, питання стягнення судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу адвоката, необхідно було стягувати при розгляді адміністративної справи.

Що стосується заявлених позивачкою ОСОБА_4 витрат, які були понесені на оплату нотаріальних дій та виготовлення технічної документації слід зазначити, що означені витрати позивачем були понесені правомірно, вони не пов'язані з відновленням правового становища позивача та є необхідними для розробки проекту відведення земельної ділянки, який виконується за замовленням громадян. Чинним законодавством передбачено, що оплата означених послуг здійснюється замовником.

За таких обставин суд не може погодитися з твердженням ОСОБА_4, що в результаті неправомірних дій відповідача вона понесла збитки в розмірі 12290 гривень, оскільки понесені нею витрати, а саме: витрати на правову допомогу, нотаріальні дії та виготовлення технічної документації не можуть вважатися збитками в розумінні статті 22 ЦК України.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то на думку суду факт завдання позивачці моральної шкоди не доведений жодними доказами, а тому така шкода не може бути стягнута з відповідача. Мотивація представника позивачки ОСОБА_1 про те, що розмір моральної шкоди визначається об'ємом документів в адміністративній справі, про що він сказав в судовому засіданні, не може бути підставою для стягнення моральної шкоди.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необгрунтованим, а тому до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.57, 59, 60, 88, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.87, 161 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Жобринської сільської ради про відшкодування збитків та моральної шкоди - відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.