АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/6299/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 610/1499/15-ц Купіна В.В.
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач -Коровін С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Пшенічної Л.В.,Овсяннікової А.І.,

При секретарі: - Огарьовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 25 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 і просив стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду, спричинену з вини відповідача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач посилався на те, що 17 червеня 2012 року ОСОБА_6 знаходячись у стані алкогольного сп'яніння і керуючи належним позивачу транспортним засобом - автомобілем «ДЕУ Ланос» державний НОМЕР_2 порушив вимоги п.п.2.9а, 10.1 Правил дорожнього руху України скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула пасажир автомобілю, а транспортному засобу завдано пошкодження.

Вироком Балаклійського районного суду від 25 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним і засуджено до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на три роки.

Внаслідок ДТП автомобіль було пошкоджено і позивач визначив матеріальні збитки у розмірі 73107 грн. Зазначену суму позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 73107 грн. в рахунок відшкодування шкоди завданої під час дорожньо-транспортної пригоди 17.06.2012 року. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 731 грн.

В апеляційній сказі відповідачем ОСОБА_6 поставлено питання про скасування рішення суду першої інстанції. Апелянт вважає, що відсутня його вина у завданні позивачу майнової шкоди, оскільки він разом із відповідачем та потерпілою від ДТП вживали алкогольні напої, а потім власник автомобіля залишив відповідачу і потерпілій ключі від автомобіля.

Рішення суду, на думку апелянта, не відповідає вимогам ст.1187 ЦК України та роз'ясненням, викладеним у п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». ОСОБА_6 вважає, що судом першої інстанції не враховані вимоги ч.2 ст.1166 ЦК України, ч.2 та ч.5 ст.1187 ЦК України. Своїми неправомірними діями позивач допустив настання шкідливого результату.

У судове засідання сторони черговий раз не з'явилися. Апелянт відбуває покарання у містах позбавлення волі, а позивач письмово просив розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши доповідача, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 червня 2012 року ОСОБА_6, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння і керуючи технічно справним автомобілем «Деу Ланос», державний № НОМЕР_2, який належав позивачу, порушив вимоги п.п.2.9а, 10.1 Правил дорожнього руху України та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула пасажир автомобілю, а транспортному засобу завдано пошкодження.

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 березня 2015 року, ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за ч.2 ст.286 КК України до трьох років позбавлення волі.

У відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не доведено, що він за згодою позивача, власника пошкодженого транспортного засобу керував ним, що позивач добровільно передав ОСОБА_6, який знаходився у стані алкогольного сп'яніння ключі від автомобілю.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином немає сумнівів у тому, що дорожньо-транспортна пригода в наслідок якої загинув пасажир автомобілю «Деу Ланос», державний № НОМЕР_2, який належав позивачу і було пошкоджено зазначений автомобіль сталася з вини відповідача.

Відповідно до ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу на засадах змагальності та диспозитивністі на підставі наданих сторонами доказів та заперечень.

Судом першої інстанції встановлено і проти цього не заперечує відповідач, що в наслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб. Належність автомобіля позивачу підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого ВРЕР№4 Винним у ДТП в результаті якої пошкоджено автомобіль позивача та загибла пасажир автомобілю визнано відповідача. ОСОБА_6 Не надано доказів на підтвердження того, що власник автомобіля добровільно передав транспортний засіб відповідачу, який був у стані алкогольного сп'яніння. Зазначене не встановлено вироком суду.

Інші докази на підтвердження цих доводів відповідача відсутні.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з вини відповідача позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу спричинено шкоду.

Відповідачем не наведено підстав для звільнення його від відшкодування шкоди. Доводи, що шкоди завдано не з його вини є голослівними і нічим не підтверджуються.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №6809 від 28.09.2012 року (а.с.4-11), яка була проведена в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Деу Ланос», державний № НОМЕР_2, який належав позивачу складала 73107 грн. Доказів про відшкодування шкоди або про інший розмір завданої шкоди відповідачем не надано.

Колегія вважає що підстав до зменшення цієї суми у суду першої інстанції не було. Не міститься таких підстав і в апеляційній скарзі.

Посилання суду першої інстанції на роз'яснення п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та на ст.ст. 1187, 1188 ЦК України колегія вважає зайвим, оскільки шкоду позивачу завдано не джерелом підвищеної небезпеки, але це не є підставою для скасування або змінення рішення. Судом першої інстанції було правильно встановлено, що у зв'язку із неправомірними діями ОСОБА_6 було пошкоджено само джерело підвищеної небезпеки - автомобіль позивача, яким керував відповідач чим позивачу завдано майнову шкоду.

Колегія вважає, що при вирішення питання про відшкодування шкоди у даному випадку суд обґрунтовано керувався ст.1166 ЦК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що майну фізичної особи - автомобілю ОСОБА_7 завдано пошкодження з вини відповідача. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що шкоду завдано не з його вини. Не доведено відповідачем впливу непереборної сили надзвичайних або невідворотних, про скоєнні ДТП, подій. Безпідставним є посилання відповідача на наявність умислу потерпілого і його протиправну діяльність відносно обставин ДТП.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -