АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1918/2012 Номер провадження 22-ц/1690/1918/2012Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.,

Суддів: Дорош А.І., Омельченко Л.М.

При секретарі: Коваль А.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Зіньківський районний сектор Управління державної міграційної служби України у Полтавській області, про усунення перешкод у здійсненні права розпоряджатися та користуватися житловим будинком, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2015 року визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим в АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, на підставі витягу про державну реєстрацію права власності виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину Зіньківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6). Згідно адресної довідки від 17.04.2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 27.04.2010 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16). З акту - обстеження житлових умов від 23.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 з 25 жовтня 2013 року по даний час в житловому будинку за адресою : АДРЕСА_1 не проживає (а.с.10). Як було встановлено у суді першої інстанції відповідачка з 23.03.2015 року за місцем реєстрації не проживає і з того часу останній не несе витрат по утриманню будинку, оплаті комунальних платежів, які оплачує позивач ОСОБА_3

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпордження своїм майном.

Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється.

Відповідно до ч.4 ст. 168 цього Кодексу договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Пунктом 1 ч.2 ст. 825 ЦК України передбачено, що договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази.

Враховуючи викладене, а також оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, доведеність факту відсутності та не проживання відповідачки ОСОБА_2 за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 протягом шести останніх місяців та невнесення нею квартирної плати, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права розпоряджатися та користуватися житловим будинком.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на неприязні стосунки з позивачкою та про створення останньою перешкод в користуванні нею найманим житлом не підтверджені жодним доказом, а тому не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування правильного по суті судового рішення.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для скасування рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.М. Триголов

СУДДІ: (підписи) А.І. Дорош

Л.М. Омельченко

ВІРНО: