Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 жовтня 2014 року о 23 год. в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Пежо-Експерт», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача та транспортного засобу «Ауді А6», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача. Вказував на те, що даний факт дорожньо-транспортної пригоди та вина ОСОБА_5 підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду від 14 листопада 2014 року, яка набрала законної сили 25 листопада 2014 року. Суд визнав ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосував адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що згідно звіту № 1751/14 про визначення вартості матеріального збитку від 24 жовтня 2014 року, складеного оцінювачем ОСОБА_6, складає 83 628,65 грн. Вказував, що цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом № АІ/6932759 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Зазначав, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» позивачу уже відшкодувала кошти в сумі 48 659,38 грн в межах максимального ліміту страхування. Однак, фактично на ремонт автомобіля позивачем було затрачено 85 178,00 грн, що підтверджено актом виконаних робіт № ПП-0000029 від 17 грудня 2014 року та товарним чеком № 0043 від 17 грудня 2014 року. Таким чином, сума матеріальної шкоди, що підлягає стягненню становить 36 518,62 грн.

Крім того, позивач вказував, що відповідно до п. 36,6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01 липня 2004 року, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно вище вказаного полісу № АІ/6932759 сума франшизи становить 1 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Таким чином загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 37 518,62 грн. Просив стягнути з відповідача судові витрати по справі. У ході розгляду справи, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4 700,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2015 року, позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 34 969,27 грн та 1 000,00 грн витрат на надання правової допомоги. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі порушується питання про скасування вказаних судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у звʼязку з неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, проаналізувавши положення ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановив, що, оскільки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» позивачу вже відшкодувала кошти в сумі 48 659,38 грн в межах максимального ліміту страхування та приймаючи до уваги, що постановою Луцького міськрайонного суду від 14 листопада 2014 року встановлена вина ОСОБА_5 в даній дорожньо-транспортній пригоді, то необхідно стягнути на користь позивача з відповідача майнову шкоду, визначену звітом (за виключенням суми страхового відшкодування), в розмірі 34 969,27 грн.

Доводи відповідача, що позивач не був згоден із визнанням автомобіля знищеним не знайшли свого підтвердження. А оскільки згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку № 1751/14 від 24 жовтня 2014 року (а. с. 5-13) вартість відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість, то суди дійшли правильного висновку, що з відповідача підлягає стягненню ринкова вартість автомобіля у сумі 34 969,27 грн поза межами максимального ліміту страхування.

Вказаний висновок судів відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:А.О. Леванчук В.А. Нагорняк Т.О. Писана