АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Крижанівської Г.В..,

при секретарі - Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Діброва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) «Діброва» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1, не виконує обов'язків, щодо повної та своєчасної оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого станом на 30 квітня 2014 року утворилась заборгованість. Уточнивши позовні вимоги (а.с.48-50), позивач просив суд стягнути борг у розмірі 13 346,33 грн., інфляційні витрати - 775,92 грн., 3 % річних у розмірі 745,68 грн., судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Діброва» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 13 346 гривень 22 коп., інфляційні втрати в розмірі гривень 92 коп., три відсотки річних в розмірі 745 грн. 68 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не повно з'ясував всі обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апелянт зокрема вказує, що нарахування оплат за холодне та гаряче водопостачання здійснювалось за нормами споживання, а не за показниками квартирних засобів обліку води; нарахування оплати за утримання будинку та прибудинкової території за тарифом 2,72 грн./м.кв., вважаючи його таким, що був затверджений з порушенням діючого законодавства.

Зазначає, що розрахунок заборгованості позивача було складено без урахування показників засобів обліку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, представник ОСББ «Діброва» - ОСОБА_2 скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, як то вбачається з довідки форми № 3 (а.с.6), зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно з наданим розрахунком починаючи з вересня 2010 року ОСОБА_1 нерегулярно оплачує надані житлово-комунальні послуги, тому станом на 30 квітня 2014 року має заборгованість перед ОСББ «Діброва» в розмірі 13 346,22 грн. (а.с.7,8).

Розрахунок заборгованості проводиться, виходячи з відповідних тарифів, встановлених нормативними актами Кабінету Міністрів України, Київської міської державної адміністрації. Розмір тарифу на покриття витрат ОСББ «Діброва» на обслуговування будинку та утримання прибудинкової території встановлено рішенням Загальних зборів членів ОСББ від грудня 2012 року (а.с.9).

Згідно зі ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники та наймачі квартири зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Судом встановлено, що відповідачем нерегулярно здійснюється оплата вартості спожитих житлово-комунальних послуг.

Суд першої інстанції правильно зазначав, що згідно наданих копій платіжних квитанцій, оплату житлово-комунальних послуг за період з вересня по грудень 2010 року здійснено відповідачем 24 січня 2011 року, про що свідчить штамп відділення банку (а.с.56).

Доводи апелянта про те, що нарахування за використання гарячого та холодного водопостачання здійснено згідно з нормами споживання, а не за показниками засобів обліку, є незаконним, а тому безпідставно покладено судом в основу рішення, не заслуговують на увагу, з наступних підстав.

Згідно з п. 21 Постанови КМУ № 630 від 21 липня 2005 року у разі відсутності у квартирі засобів обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання. Згідно з п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 засоби обліку води, встановлені у квартирі, підлягають періодичній повірці. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року засіб вимірювальної техніки - технічний засіб, який застосовується під час вимірювань і має нормовані метрологічні характеристики; повірка засобів вимірювальної техніки - встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик.

Згідно з п. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11 лютого 1998 року засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології (ІДОВМ). Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Відповідно до п. 5 ст. 28 зазначеного Закону повірка засобів вимірювальної техніки проводиться територіальними органами, уповноваженими на її проведення. У разі якщо територіальні органи через відсутність відповідних еталонів не можуть провести повірку окремих типів засобів вимірювальної техніки, повірка цих засобів проводиться метрологічними центрами, уповноваженими на її проведення. Повірка здійснюється посадовими особами територіальних органів і метрологічних центрів - державними повірниками, атестованими у порядку, встановленому нормативно-правовим актом ЦОВМ.

На абонентський облік, відповідно до п. 9 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року можуть бути взяті засоби вимірювальної техніки, які пройшли державну повірку та мають відповідне підтвердження.

Таким чином, квартирні лічильники гарячої та холодної води є засобом вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для розрахунків у сфері комунальних послуг, повинні бути повіреними та мати відповідні акти про повірку від органів, уповноважених на проведення повірок засобів вимірювальної техніки. Лічильник, який не пройшов періодичну повірку, не може застосовуватися як засіб обліку, за яким провадиться оплата за отримані послуги з постачанням води.

Згідно з підпунктом 2 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов'язаний забезпечувати доступи до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця для ліквідації аварій та для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку.

Як вбачається з акту про відмову надання доступу до лічильників холодної та гарячої води для перевірки наявності, працездатності та звіряння їх показників від 07 липня 2012 року, складений членами правління ОСББ, відповідач комісію позивача до квартири не впустив (а.с.55).

Надані відповідачем акти про перевірку роботи лічильників відповідача (а.с.92-95) не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відповідач не надав суду доказів того, що особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є повірниками, атестованими у порядку, встановленому нормативно-правовим актом ЦОВМ. Інших документів про повірку квартирних засобів обліку води від органів, уповноважених на її проведення, відповідач суду не надав.

Безпідставними є доводи апелянта щодо незаконності встановлення позивачем тарифу на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2,72 грн.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року до виключної компетенції загальних зборів відноситься, зокрема, визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначений тариф був розроблений Головним інформаційно-обчислювальним центром (ГІОЦ) та затверджений на Загальних зборах Позивача 22 грудня 2011 р. (а.с.61).

За матеріалами справи позивачем окремим позовом не оспорювались встановлені тарифи.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої

Правильним є висновком суду щодо стягнення суму боргу з урахування індексу інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми.

Стягнуті суми інфляційної складової боргу, 3% річних від простроченої суми та судові витрати фактично не оскаржуються.

Доводи апелянта щодо не виклику для допиту свідків; не з*ясування судом поважності причин повторної неявки в судові засідання не впливають на правильність прийнятого судом рішення про стягнення виниклої заборгованості.

Відповідно до положення ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засіданні відповідача, належним чином повідомленого, суд вирішує справу на підставі наданих даних чи доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами; висновки суду відповідають обставинам справи; доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308, 313 ПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: