Справа № 313/1230/15-ц
Провадження № 2 /313/355/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року смт. Веселе

Веселівський районний суд

Запорізької області

В СКЛАДІ:

головуючого судді: Калабухова О.А.

при секретарі: Бадюла В.А.

За участю:

Позивача: ОСОБА_1

Представника позивача: ОСОБА_2

Представник відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Веселівського районного суду справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок, відповідно до якого:

05 травня 2003 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_5 житловий будинок № 4, який розташований за адресою: 72240, Запорізька область Веселівський район с. Запоріжжя, вул. Хліборобна. На момент відчуження вказаний житловий на підставі договору купівлі- продажу від 21 березня 1992 року № 74 належав ОСОБА_5. Цього ж дня, ним було передано власнику встановлену за домовленістю вартість, а саме 4 000 грн. 00 коп., останній у зв'язку із повною оплатою вартості передав позивачу ключі від будинку та забезпечив повний доступ до нього. Договір купівлі-продажу було укладено у простій формі, а саме у вигляді розписки. Наступне оформлення у встановленій формі та реєстрація в органах БТІ не проводилася. Провести переоформлення та реєстрацію права власності у встановленому чинним законодавством порядку не представляється можливим, що в свою чергу позбавляє можливості розпорядитися належним ОСОБА_1 майном. З травня місяця 2003 року ОСОБА_1 заселився до житлового будинку № 4, який розташований за адресою: 72240, Запорізька область, Веселівський район, с. Запоріжжя, вул. Хліборобна та мешкає у ньому разом із своєю сім'єю по сьогоднішній день. 06 серпня 2014 року в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, помер ОСОБА_5. На сьогоднішній день дана спадщина у встановленому порядку не прийнята та не визнана відумерлою, інформація про можливу наявність спадкоємців будь-якої черги відсутня. У зв'язку із цим відповідачем у даній справі має бути орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме ОСОБА_4 сільська рада Веселівського району Запорізької області.

Позивач у судовому засіданні на задоволенні позову наполягає та просить суд визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 4, який розташований за адресою: 72240, Запорізька область Веселівський район с. Запоріжжя, вул. Хліборобна. Судові витрати залишити за позивачем.

Представник позивача у судовому засіданні клопотання суд просить задовольнити у повному обсязі та пояснив, що в 2003 році позивач придбав житловий будинок у ОСОБА_5. При передачі коштів за вказаний вище будинок сторонами було написано розписку про отримання грошових коштів за житловий будинок. Засвідчити нотаріально будинок на той час у позивача не було додаткових грошових коштів. Власник будинку на даний час помер, тому визнання права власності на житловий будинок можливо лише у судовому порядку.

Представник відповідача проти позову не заперечує та пояснює, що дійсно ОСОБА_1 у 2003 році придбав житловий будинок у ОСОБА_5 та проживає у ньому по сьогоднішній день разом зі своєю сімєю.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача та остання знає, що десять років назад позивач придбав житловий будинок у ОСОБА_5 та проживає у ньому по сьогоднішній день разом зі своєю сімєю. Інших господарів вона не бачила та не знає.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона навчалась в одній школі з ОСОБА_1 та на даний час вони проживають разом в одному селі, на одній вулиці. Вона знає, що позивач у 2003 році придбав будинок у померлого, на даний час, ОСОБА_5 та проживає у ньому більше десяти років разом зі своєю сімєю, веде сільське господарство, робить ремон будинку, сплачує комунальні послуги за власні кошти.

Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, суд відмічає наступне:

Згідно договору про (мовою оригіналу) «Передачу хозяйства работнику в собственность индивидуального житлового дома с надворными постройками в порядке, предусмотрением КЦ КПСС и Совета Министров СССР от 19 июня 1978 года» від 27 грудня 1983 року, ОСОБА_5 отримав житловий будинок № 4 по вул. Хліборобна в с. Запоріжжі Веселівського району Запорізької області. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, написав розписку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в тому, що ОСОБА_5 05.05.2003 року отримав від ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. у якості оплати вартості будинку № 4 по вул. Хліборобна в с. Запоріжжі Веселівського району Запорізької області, який останній продав ОСОБА_1.

Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР, який діяв на час укладення, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Під час укладення Договору у зв'язку із недостатністю часу та відсутності у позивача додаткових коштів сторонами не було дотримано встановлену чинним на той час законодавством форму, що робить не чинним договір купівлі-продажу, який укладений між сторонами.

В свідоцтві про смерть серії І-ЖС № 305024 від 13 серпня 2014 року зазначено, що ОСОБА_5 помер у віці 54 роки 13 серпня 2014 року, про що складено відповідний запис № 170. Згідно зведеного акту вартості будівель та споруд вартість будівель та споруд станом на 2015 рік житлового будинку розташованого за адресою: Запорізька область Веселівський район с. Запоріжжя, вул. Хліборобна, 4 становить 57 257 грн. 00 коп. В державному акті на право приватної власності на землю серії ЗП 03-53, зазначено, що ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: Запорізька область Веселівський район с. Запоріжжя, вул. Хліборобна, 4 на підставі рішення виконкому ОСОБА_4 сільської ради від 13.03.1995 року за № 8 має у приватній власності земельну ділянку площею 0,24 га. Земельна ділянка розташована на території ОСОБА_4 народних депутатів. Землю передано для присадибної ділянки. В технічному паспорті на житловий будинок № 4 по вул. Хліборобна с. Запоріжжя Веселівський район Запорізька область, власником вказаний ОСОБА_5, що підтверджується технічним паспортом на вказаний вище будинок № 237. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Веселівського району Запорізької області № 229 від 21.08.2015 року, гр. ОСОБА_1 проживає разом зі своєю сімєю з травня місяця 2003 року за адресою: Запорізька область Веселівський район с. Запоріжжя, вул. Хліборобна, 4.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого вільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває з закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України ; розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Суд вважає, що ОСОБА_1 правомірно набув право власності на вказаним вище будиноком, так як даний будинок, в звязку із смертю ОСОБА_5, управляє територіальна громада, а саме ОСОБА_4 сільська рада Веселівського району Запорізької області. Судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 15, 16, 328, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 208 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на житловий будинок № 4, який розташований за адресою: Запорізька область Веселівський район с. Запоріжжя, вул. Хліборобна

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8

17.09.2015