Справа № 707/2-2119/2009
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого : Дроботі В.В.,

суддів: Павлічінка С.В., Власова С.О.

при секретарі:Рогач О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Мукачівського районного суду від 19 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват банк» пред'явило до ОСОБА_2 позов про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позивач зазначив, що він є кредитором за кредитним договором, укладеним 17 лютого 2006 р. між ЗАТ КБ «Приват банк» та відповідачем. Згідно цього договору відповідач одержав кредит у розмірі 17 500 дол. США, а у забезпечення його виконання передав банку в іпотеку квартиру, що належить йому. Оскільки позичальник неналежно виконував умови кредитного договору за ним утворилась заборгованість у розмірі 14 452,84 дол.США.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідача.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 серпня 2009 р. позов задоволено частково. Ухвалено в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1. В задоволенні інших вимог банку відмовлено.

05 травня 2015 р. ухвалою Мукачівського міськрайонного суду заочне рішення від 20 серпня 2009 р. скасовано.

19 червня 2015 р. Мукачівським міськрайонним судом ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового про задоволення позову. Позивач вказує на те, що суд неправильно застосував матеріальний закон.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлені слідуючі факти та обставини.

17 лютого 2006 року ЗАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №МКR0GK00000301, згідно якого позичальник одержав кредит у розмірі 17500 дол. США з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків 16 лютого 2021 року для придбання 2-ох кімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1

У забезпечення виконання даного договору ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 20 лютого 2006 р. уклали іпотечний договір, відповідного до якого відповідач передав банку в іпотеку належну йому квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Вартість предмету іпотеки сторони договору визначили у 89 831,92 грн..

Відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого за ним станом на 06 травня 2009 року утворилася заборгованість 14452,84 дол. США з яких: 13790,37 дол. США заборгованості за кредитом; 537,32 дол. США заборгованості за відсотками за користуванням кредитом; 88,03 дол. США заборгованості з комісії, 37,12 дол. США заборгованість з пені.

Відповідач належних доказів повернення коштів за взятим кредитним зобов'язанням, відповідно до вимог Глави 5, Розділ І ЦПК України, ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не надав, тому твердження відповідача щодо повернення кредитних коштів суд розцінює як бездоказове.

П.15.7.2 іпотечного договору від 20 лютого 2006 р. передбачено дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку часткового неповернення суми кредиту у встановлені кредитним договором строки.

Оскільки відповідач порушив грошове зобов'язання і допустив заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за його користування, кредитор та іпотекодержатель, яким є позивач, вправі був вимагати звернення стягнення на квартиру, належну відповідачу.

Відмовивши у задоволенні цих вимог суд першої інстанції вважав, що ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є законом прямої дії у кредитних та іпотечних правовідносинах, який дає йому підстави не звертати стягнення на предмет іпотеки.

Суд помилково витлумачив даний закон, який за своєю суттю та спрямованістю є процесуальним законом. Він регулює підстави та умови застосування мораторію, тобто відстрочки виконання судового рішення при стягненні житла громадян, яке виступає предметом іпотеки при забезпеченні повернення кредитів, наданих громадянам України в іноземній валюті.

Цей закон застосовується при виконанні судових рішень і діє до його зміни чи скасування.

Отже, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в силу вимог ст.ст. 12,33 ЗУ «Про іпотеку» підлягають задоволенню із застосуванням ЗУ № 1304 від 03 червня 2014 року щодо відстрочки виконання рішення.

Стосовно вимоги банку щодо виселення відповідача з належної йому квартири колегія суддів констатує наступне.

Як видно матеріалів справи в травні 2014 р. ПАТ КБ «Приват банк» вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 травня 2014 р. у цивільній справі №2/303/1455/14 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про виселення позов банку задоволено. Ухвалено виселити ОСОБА_2 (28.12.1979 р.н.) із квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1. 16 травня 2014 р. рішення набуло законної сили, 03 липня 2014 р. видано виконавчий лист, в даний час вказане рішення виконано (а.с. 125-127).

Пунктом 2 частини 1 статті 205 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до положень ст.309 ЦПК України викладене вище є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу позивача задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 червня 2015 року скасувати, ухвалити нове, яким вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKR0GK00000301, від 17 лютого 2006 року у розмірі 14452,84 доларів США., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 53,10 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, яка належать ОСОБА_2, шляхом укладання від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири з іншою особою покупцем за початковою ціною не менше 89 831,92 грн. тобто ціною встановленою за згодою між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та ОСОБА_2 20 лютого 2006 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судові витрати у розмірі 2761,09 грн.

На час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відстрочити виконання даного рішення.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскаржено протягом 20 днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: