Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/2701/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20.10.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий - суддя Левко Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Виноградові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (далі - Позичальник, Відповідач), було укладено кредитний договір № 0 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер було змінено на 1) (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 20 500,00 СНF (швейц. франків) на строк з 12.04.2007 по 12.04.2032 року.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № Б/н від 12.04.2007 року передала у іпотеку нерухоме майно - жилий будинок, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., розташований за адресою: Виноградівський район, с.М.Копаня, вул. Буковинська (вул. Радянська), буд.2 .

Станом на 06.08.2015 року за відповідачкою наявна заборгованість у сумі 701 511,82 грн., з яких тіло кредиту - 406 289,59 грн., відсотки- 295 222,23 грн.

Посилаючись на ст.575,589 ЦПК України, ст. 41 Закону України «Про іпотеку» позивач просить в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме названий жилий будинок шляхом визнання права власності на такий за позивачем.

В судове засідання на судовий розгляд справи особи, що беруть участь у справі, не з'явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення.

Представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, проте відповідно до поштового повідомлення повідомлення повістка з усіма доданими до неї матеріалами повернута суду у зв»язку з тим, що відповідач «за зазначеною адресою не проживає».

Між тим, судом відповідно до вимог ст.122 ч.3 ЦПК України на стадії відкриття провадження у даній цивільній справі було зроблено запит до Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки, і відповідно до листа якого за №25/3881 від 04.09.2015 р. встановлено, що відповідачка є зареєстроваою саме за адресою с.Матієво, вул.Польова, 7, Виноградівського району (ця-ж адреса зазначена в позові та судовій повістці).

Нормою ст.74 ч.5 абзац 4 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, у зв»язку з чим суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України.

Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 12.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (далі - Позичальник, Відповідач), було укладено кредитний договір № 0 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер було змінено на 1) (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 20 500,00 СНF (швейц. франків) на строк з 12.04.2007 по 12.04.2032 року.

Банк свої зобовязання за Договором повністю виконав, надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № Б/н від 12.04.2007 року передала у іпотеку нерухоме майно - жилий будинок, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., розташований за адресою: Виноградівський район, с.М.Копаня, вул. Буковинська (вул. Радянська), буд.2 . Ринкова вартість предмету іпотеки , згідно звіту незалежного оцінщика становить 109 585 грн. Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами від 11.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим номером 993, Витягу з державного реєстру правочинів від 11.04.2007 року за № 3822832 і зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.04.2007 року в книзі №1 під № 24 за № 17610555, і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки.

Станом на 06.08.2015 року за відповідачкою наявна заборгованість у сумі 701 511.82 грн., з яких тіло кредиту - 406 289,59 грн., відсотки - 295 222,23 грн., що стверджується належними доказами по справі - договором про надання кредиту № 0 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер було змінено на 1), договором іпотеки № Б/н від 12.04.2007 року, розрахунком заборгованості станом на 06.08.2015 року, вимогою до ОСОБА_1 про погашення заборгованості від 13.08.2015 року, випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст.514 ЦК України та вказаного Договору до АТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ч. 1 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 ч.1 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 536 ч.1, ч. 2 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотека є окремим видом застави.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання забов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертає стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.4.1.,4.2., іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за даним договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за даним договором, на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Відповідно до розділу 5 Закону України «Про іпотеку», п.5.1.,п.5.2. Іпотечного договору сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що містяться в тому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

- передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України « Про іпотеку».

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку"; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Крім того, відповідно до розяснень, які містяться в п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодежателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. З урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «ДельтаБанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі ПАТ «ДельтаБанк» предмету іпотеки у власність та визнання за ним права власності на нього є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Станом на день подання позову до суду позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 701 511,82 грн., з яких тіло кредиту - 406 289,59 грн., відсотки - 295 222,23 грн. по кредитному договору від 12.04.2007 року № 0, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки б/н від 12.04.2007 року, а саме на жилий будинок, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., розташований за адресою: Виноградівський район, с.М.Копаня, вул. Буковинська (вул. Радянська), буд.2 (два), який є власністю ОСОБА_1, шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» ().

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () право власності на жилий будинок, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею - 33,6 кв.м., який розташований за адресою: Виноградівський район, с.М.Копаня, вул. Буковинська (вул. Радянська), буд.2 (два).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у сумі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_3