У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до закритого акціонерного товариства «Україна» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою Овідіопольської селищної ради Одеської області на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2006 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 квітня 2006 року між ним та ЗАТ «Україна» укладено договір купівлі-продажу приміщення та обладнання магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказане приміщення ним було повністю оплачено та між сторонами складено акт прийому-передачі приміщення, тобто виконані всі істотні умови договору.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення указаного договору у зв'язку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташований магазин, позивач просив суд на підставі ст. 220 ЦК України визнати дійсним спірний договір купівлі-продажу в судовому порядку та визнати за ним право власності на магазин, що є предметом договору.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2006 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу, відповідно до якого 06 квітня 2006 року закрите акціонерне товариство «Україна» продало, а ОСОБА_6 купив у нього будівлю магазину загальною площею 59,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку договору купівлі-продажу на зазначену будівлю магазину.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Овідіопольської селищної ради Одеської області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2006 року.

У касаційній скарзі Овідіопольська селищна рада Одеської області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанціїх норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішенням суду першої інстанції не було вирішено питань що стосуються прав та обов'язків Овідіопольської селищної ради Одеської області, а тому вказаний орган місцевого самоврядування не відноситься до кола осіб, які мають право на оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 квітня 2006 року.

Проте, повністю з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень ч. 1, 2 ст. 55, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до положень ст.ст. 4, 10, 60 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з відповідною апеляційною скаргою, Овідіопольська селищна рада Одеської області посилалась, зокрема, на те, що судом першої інстанції у даній справі не враховано приписи ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України.

Згідно зі ст. 377 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору купівлі-продажу) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору купівлі-продажу) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Таким чином, для правильного вирішення даної справи слід дати належну оцінку доводам апеляційної скарги Овідіопольської селищної ради Одеської області, яка представляє інтереси відповідної територіальної громади щодо земельної ділянки, на якій розміщено спірний магазин, про неврахування районним судом зазначених вище норм матеріального права, та перевірити при цьому доводи про те, чи надавалась спірна земельна ділянка у користування особі, яка визначена продавцем у спірному договорі купівлі-продажу 08 квітня 2006 року.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Овідіопольської селищної ради Одеської області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик