Справа № 495/684/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

13 жовтня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Білгород-Дністровського РВДМС України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, Білгород-Дністровського РВДМС України в Одеській області про усунення перешкод у кроистуванні шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку та просить суд, визнати ОСОБА_3 втратившим право користування в житловим будинком № 1, що розташований по вул. Садова, в с. Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області; зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в здійсненні прав користування та розпорядження житловим будинком № 1, що розташований по вул. Садова, в с. Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області; зняти з реєстрації ОСОБА_3 з будинку № 1, що розташований по вул. Садова, в с. Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області.

Позивач ОСОБА_1у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутністю, та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, судова повістка повернута до суду з відміткою за вказаною адресою не проживає.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів постановляє заочне рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник відповідача Державної міграційної служби України Білгород-Дністровського районного відділу ГУДМС України в Одеській області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за відсутності представника відділу, та зазначив, що заперечень проти задоволення позовних вимог не мають.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 701749 від 26.01.2008 року позивачка являється власником житлового будинку № 1, що розташований по вул. Садова, в с. Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області.

З 2012 року, зі згоди позивача у вищезазначеному будинку було зареєстровано відповідача ОСОБА_3.

Однак відповідач фактично ніколи не проживав у зазначеному будинку, та на сьогоднішній день не проживає у будинку, його речі там відсутні.

На неодноразові прохання позивача про зняття з реєстрації, відповідач не реагує.

Своїми неправомірними діями відповідач перешкоджає позивачу у здійсненні своїх прав власника, а саме перешкоджає вільно користуватися та розпоряджатися належною позивачу на праві приватної власності нерухомістю.

Факт не проживання відповідача в зазначеному будинку підтверджується довідкою Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за № 96 від 21.01.2015 року, яка знаходиться в матеріалах справи.

Реєстрація відповідача в будинку позивача перешкоджає останній в праві розпорядження.

У звязку з вище викладеним позивач звернулась до суду з відповідним позовом для захисту свої законним прав.

Згідно ст. 71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 107 ЖК України - у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно п. 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року вказано, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із зазначених вимог, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

В інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ звернуто увагу на те, що «Відповідно до ст. 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права.

При цьому суду необхідно врахувати, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

В частині позовних вимог щодо виселення відповідача з вищевказаного житлового будинку, суд вважає за необхідне, в цій частині позовних вимог відмовити. Оскільки позивачем не надано до матеріалів справи доказів, щодо протиправної поведінки відповідача, руйнації чи псування житла, або систематичного порушення правил проживання в одному будинку з позивачкою

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Білгород-Дністровського РВДМС України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 107 ч. 2, 150 ЖК України, 316, 317, 319 ЦК України, ст.ст. 213 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Білгород-Дністровського РВДМС України в Одеській області про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком № 1, що розташований по вул. Садова, в с. Удобне, Білгород-Дністровського району, Одеської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю.В. Шевчук