Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2197/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

28.10.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів Карпенка О.Л., Фомічова С.Є.

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м. Кіровограді апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 липня 2015 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди і

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 липня 2015 року позов ОСОБА_2 частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 58 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити та збільшити грошову суму, що була стягнута на відшкодування моральної шкоди до 100 000 грн.

У апеляційній скарзі відповідач, вказуючи, що при вирішенні справи суд першої інстанції неповано зясував обставини справи, просить рішення суду першої інстанції змінити та зменшити розмір моральної шкоди до 40 000 грн.

ОСОБА_2, який був повідомлений про час та місце розгляду справи, у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, в судове засідання не з'явився.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності позивача.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, які підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для їх задоволення немає.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2014 року, який набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винним в скоєні злочину передбаченого ч 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на 3 роки, за те, що він о 19 год. 20 хв. 19 жовтня 2013 року, рухаючись на автомобілі марки БМВ 535, реєстраційний номер НОМЕР_1 по проїзду вздовж вул. Г.Сталінграда у м. Кіровограді, в порушення вимог п.п. 2.3, 2.20, 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість і не впорався з управлінням автомобілем, в результаті чого виїхав за межі проїжджої частини, де скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Конституція України визначає життя і здоровя людини найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя (ст. ст. 16, 1168 ЦК України).

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Моральна шкода відшкодовується одноразово, незалежно від майнової шкоди та не повязана з розміром цього відшкодування (ст. 23 ЦК України). Також враховується інтенсивність і тривалість психічних переживань особи, характер негативних наслідків, заподіяних злочином.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за № 4 від 31 березня 1995 р. з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.

Оскільки тілесні ушкодження позивач отримав внаслідок злочинних дій відповідача, то він має право на відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції визначив до стягнення на користь відповідача 58 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Як зазначено у вироку суду відносно ОСОБА_3, згідно висновку судово-медичної експертизи внаслідок ДТП ОСОБА_2 було завдано тілесне ушкодження у вигляді: - поєднаної травми: черепно-мозкової травми у вигляді перелому лобної кістки з переходом на передню черпну ямку в ділянці верхнього краю орбіти, забою головного мозку, рани тімяної ділянки голови та верхньої повіки зліва; - закритої травми хребта у вигляді: перелому передньої полу дуги С1 справа через атлентно аксіанальний суглоб з ротаційним підвивихом атлантаЮ перелому дужки С6 справа, перелому верньо-суглобового відростку С6 справа, перелому на півмісячному відростку С7 справа, які за сокупністю відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними під час заподіяння.

Згідно, досліджених судом медичних документів хворого ОСОБА_2, вбачається, що станом на вересень 2014 року у нього були неоднарозові скарги на головний біль розпираючого характеру в темнолобній області, біль в шиї, обмеження рухів в шиї вправо, порушення сну, головний біль, у звязку з чим він перебував на лікуванні, зазначені хвороби повязані з ДТП 19.10.2013 року. (а.с. 41, 42-50)

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1316 позивачу з 10.11.2014 року розроблена програма, в якій обмежено працевлаштування у період з 2014 по 2015 рік.(а.с. 43-50)

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції дослідив вказані докази і враховував, що позивач під час ДТП пережив сильне нервове потрясіння, в подальшому - тривалі больові відчуття, проходив тривале стаціонарне лікування, а отже був позбавлений можливості працювати, займатись домашнім господарством та вести звичний для нього спосіб життя.

Зважаючи на обставини справи судова колегія вважає, що визначена судом першої інстанції сума 58 000 грн. у відшкодування моральної шкоди відповідаює інтенсивності і тривалості психічних переживань потерпілого, характеру негативних наслідків, заподіяних діями відповідача, та вимогам розумності та справедливості.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, які зводяться тільки до переліку та змісту статей Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», положень Консттуції України, ЦПК України та норм ЦК України, які на думку позивача, порушив суд, висновків суду не спростовують. Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховані обставини, зокрема, стан здоровя потерпілого внаслідок ДТП тощо, які могли бути підставою для задоволення заявленого позову у повному обсязі.

Також не ґрунтуються на законі та доказах доводи, які містяться в скарзі ОСОБА_3, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди завданої злочином суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши всі обставини справи.

За таких оставин апеляційні скарги слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: