Справа №: 272/440/15-ц
Провадження № 2/272/310/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2015 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі

головуючого- судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Н.П.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 12.05.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем укладений кредитний договір № 006-05976-120508, згідно з яким позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 0474 в національній валюті України - гривні, випустив та надав платіжну картку, а також ПІН-код до картки. За даним договором банк надає держателю кредитної картки кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2500 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Держатель картки зобов"язаний щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та / або Овердрафтом за попередній звітний місяць та всю суму пені, яка виникла за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості та процентів за користування. Відповідач порушила умови кредитного договору і станом на 10.03.2015 року має заборгованість на загальну суму2892, 50 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та повідомила, що регулярно вносила щомісячні платежі по договору. Після того, як до неї почали телефонувати невідомі особи з приводу погашення заборгованості, вона звернулась із письмовою заявою до ПАТ «Дельта Банк» з проханням підтвердити відсутність заборгованості у неї перед банком. Відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.05.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем укладений кредитний договір № 006-05976-120508, згідно з яким позивач відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті України - гривні, випустив та надав платіжну картку, а також ПІН-код до картки. За п.1.3 даного договору банк вікриває держателю картки кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору ліміт кредитної лінії на рахунку був встановлений в сумі 2500 грн.

Згідно умов кредитного договору відповідач брала на себе зобов'язання здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та / або Овердрафтом за попередній звітний місяць та всю суму пені, яка виникла за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості.

Згідно розрахунку позивача станом на 10.03.2015 року за даним договором утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 2892, 50 грн., (а.с.5).

Таким чином між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовані статтями 1049, 1052 , 1054 Цивільного кодексу України, що встановлюють обов'язок позичальника повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитними грошима у строк та в порядку, що встановлені договором, а також право позикодавця вимагати повернення позики і сплати процентів на умовах, встановлених договором.

Крім того до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні правила зобов'язального права , передбачені статтями 525, 526-527,530 вказаного Кодексу, за якими зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи відповідно до пункту 5.2. кредитного договору, укладеного між сторонами, він набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами всіх зобов'язань за цим договором.

Отже, вищевказаним договором не визначено чітко строк виконання позичальником зобов'язання, тому сама по собі умова договору про його дію до повного виконання сторонами всіх зобов'язань за кредитом не може розглядатися як установлення строку дії договору у розумінні положень статей 251 і 252 ЦК України, згідно з якими строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, що має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами . Разом з тим із настанням певної події , що має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати .

Згідно статті 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Положеннями статті 256 цього Кодексу визначено поняття позовної давності як строку , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статей 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи , право якої порушено, встановлюється в три роки.

Згідно частини 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 19 березня 2014 року при розгляді справи № 6-14цс14 зазначила, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно п.3.6 кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, держатель картки зобов»язаний щомісяця здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов»язкового мінімального платежу.

З матеріалів справи вбачається, що останній обов'язковий мінімальний платіж за договором був здійснений відповідачем 09 лютого 2009 року. Згідно розрахунку, наданого позивачем вже 02.03.2009 року кошти на погашення кредиту не надійшли. Будь який рух коштів по даній карточці відсутній починаючи з вказаної дати (а.с.5). Таким чином, з 02.03.2009 року в позивача виникло право вимоги до боржника.

Як видно із копії заяви ОСОБА_1, в телефонному режимі їй стало відомо про наявність заборгованості, тому вона звернулась із письмовою заявою до позивача про невизнання заборгованості за кредитним договором та відсутність намірів сплачувати заборгованість (а.с.27.) Копія відповіді ПАТ «Дельта Банк» на звернення ОСОБА_1 датована 09. 04. 2012 року.

З урахуванням наведеного, суд вважає , що право вимоги у Банку відносно виконання кредитних зобов'язань боржником ОСОБА_1 виникло 02.03.2009 року, але в будь якому випадку не пізніше 09.04.2012 року, оскільки розглядаючи скаргу ОСОБА_1 позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права на повернення кредитних коштів.

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом поза межами встановленого законом трирічного строку 15 квітня 2015 року, виходячи із дати на конверті.

За таких обставин суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором заявлені Банком з пропуском строку позовної давності , при цьому позивач не просив поновити строк звернення до суду та не надав суду обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначене відповідно до наведених положень закону та в зв»язку з поданою заявою відповідача про застосування строку позовної давності є підставою для відмови у позові Банку .

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 294 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський райсуд протягом десяти днів з дня проголошення рішення , а особами, які не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_3