Справа № 511/1738/15-ц
Номер провадження: 2/511/609/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря Войнікової Л.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення суми авансу, ціна позову 21178 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 01.07.2015 року звернувся з вказаною позовною заявою до відповідача та просить суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аванс у сумі 21 178 гривень; стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка отримала від нього 09.062015 року аванс за продаж йому квартири №1, яка розташована по вулиці Привокзальна, 26, у місті Роздільна Одеської області, в сумі 1000 доларів США, що станом на 25.06.2015 року по курсу гривни до долара США складає 21178 гривень (2117,8020 гривень за 100 доларів США). До теперішнього часу відповідачка аванс не повернула, тому позивач просить стягнути з неї вказані кошти у примусовому порядку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі. Заперечення на позов не визнали та просили не враховувати їх, як такі, що не основані на законі.

Представник відповідача ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки кошти, які отримала ОСОБА_4 09.06.2015 року є завдатком, а не авансом, а оскільки договір купівлі-продажу квартири не відбувся з вини позивача (у звязку із його безпідставною відмовою від покупки квартири), то завдаток, згідно закону, не підлягає поверненню. З боку відповідача були здійснені всі дії для підготовки квартири до продажу, а саме: за кошти, отримані, як завдаток, замовлено технічний висновок про вартість квартири, отримано висновок опікунської ради про можливість продажу нерухомого майна (бо в квартирі зареєстрована малолітня дитина), на вимогу позивача була переглянута ціна продажу, але позивач з надуманих причин відмовився купляти квартиру, став вимагати повернення завдатку, погрожувати відповідачу по телефону через невідомих їй осіб. Частину коштів ОСОБА_4 внесла, як завдаток за придбання іншого житла для своєї сімї. Відповідач вважає, що своїми діями позивач порушив її права та інтереси та буде в іншому провадженні вимагати відшкодування збитків, завданих їй позивачем. Також просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті судом, оскільки вартість нерухомого майна, на яке накладено арешт значно перевищує ціну позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, оглянувши матеріали ЖЕО №3260 від 18.06.2015 року з висновком №2389, дослідивши всі докази про справі у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є власницею двокімнатної квартири загальною площею 45,90 м2, яка розташована у АДРЕСА_1, на підставі договору дарування квартири від 15 квітня 2008 року серії ВКК №219930, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5. Право власності відповідача на вказану квартиру підтверджується документами, які долучені до матеріалів справи. Як вбачається із заяви та письмових пояснень ОСОБА_4 працівникам міліції від 18.06.2015 року, а також із висновку №2389 з розгляду скарги від 22.06.2015 року, вона визнала, що мала намір продати вказану квартиру ОСОБА_1 та отримала в 09.06.2015 року від позивача 1000 доларів США у якості завдатку. Отримання 1000 доларів США 09.06.2015 року від ОСОБА_1 відповідачем також підтверджується розпискою (а.с.46), де зазначено, що ОСОБА_4 отримала аванс 1000 доларів США за продаж квартири. Договір купівлі-продажу укладений не був, а аванс ОСОБА_4 ОСОБА_1 не повернула, оскільки вважає, що останній безпідставно відмовився придбати її квартиру, чим спричинив їй збитки, сума та розмір яких ще не встановлена. ОСОБА_1 заперечує спричинення збитків ОСОБА_4 та вимагає повернення йому авансу у сумі еквівалентній 1000 доларів США, станом на 25.06.2015 року, та судових витрат по справі.

Судом допитані свідки: ОСОБА_6, яка підтвердила суду, що дійсно позивач мав намір придбати квартиру відповідача, але у квартирі був запах сирості, та вона не радила йому цього робити; ОСОБА_7, який підтвердив суду, що квартира ОСОБА_4 була у доброму стані, позивач дав завдаток відповідачу у розмірі 1000 доларів США і про це він знає від самої ОСОБА_4,а при передачі грошей він присутній не був, а також знає, що позивач відмовився купляти квартиру в результаті чого ОСОБА_4 понесла збитки; ОСОБА_8 підтвердила, що позивач звертався до неї, як ріелтора, з проханням допомогти у пошуку обєкту нерухомості для придбання, вона показала йому декілька квартир та будинків і йому сподобалася квартира відповідача, яку позивач вирішив купити, при передачі грошей вона не була присутня і чому купівля не відбулася не знає. Ніхто із свідків, як з боку позивача, так і з боку відповідача не підтвердив суду, що сплачена грошова сума виступала способом забезпечення виконання зобовязання.

Відповідно до ст.570 ЦК завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобовязання. Правила ст.571 ЦК про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися, що має місце в даному випадку.

Оскільки договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору ОСОБА_1 1000 доларів США (еквівалентно 21178 гривень по курсу НБУ) є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися.

Отже на користь позивача підлягає стягненню з відповідачки 21178 гривень сплаченого ним авансу.

Відповідно до ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 гривень,які підлягають стягнення на його користь.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОСОБА_4 надала заперечення на позов, які не вмотивовані, надумані, суперечать вимогам ЦК України, не доведені матеріалами справи та доказами, дослідженими у судовому засіданні і тому ці заперечення судом не приймаються до уваги.

При ухваленні рішення суд, згідно п.8 ч.1 ст.214 ЦПК України, вирішує питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду 21.07.2015 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, вартістю 6747 гривень, що належить ОСОБА_4. Представник відповідача надала суду Звіт про оцінку майна, тобто спірної квартири, станом на 12 червня 2015 року, згідно якого вартість даного нерухомого майна складає 249008 гривень (без урахування ПДВ), тобто суд застосував забезпечення позову не співмірне із розміром заявлених позовних вимог і тому таке забезпечення позову підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 10,11,60,209,212,214,215,217,218 ЦПК України, на підставі ст.ст.203, 215, 216, 220, 240, 400, 570, 640, 657 ЦК України, СУД

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає у місті Роздільна АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1 аванс у розмірі 21 178 (двадцять одна тисяча сто сімдесят вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 21.07.2015 року у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, вартістю 6747 гривень, що належить ОСОБА_4, реєстраційний номер майна 12195428 з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. В. Ільяшук