АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2405/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1784/К/15 суддя Колочко О.В.
Категорія - 50 (І) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

Особа, яка бере участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_4,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09 лютого 2001 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, має нестабільний, мінливий дохід, але коштів на утримання дитини не надає.

У зв'язку з цим, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2015 року, описки в якому виправлено ухвалою того ж суду від 17 липня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 643,00 грн., щомісячно, починаючи з 06 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 Зокрема, на думку відповідача, рішення суду постановлене з порушенням принципу розумності і справедливості, оскільки судом не враховано дохід позивача, який у 8 разів перевищує дохід відповідача. Сума аліментів у розмірі 643,00 грн. дорівнює майже половині місячного доходу відповідача. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 повинен буде нести також і додаткові витрати на утримання сина, стягнення аліментів у зазначеному розмірі не дозволить відповідачу забезпечити своє існування. Відповідач добровільно сплачує аліменти у розмірі 500 грн. на місяць і дана сума є максимально можливою для нього. Крім того, враховуючи, що ОСОБА_2 в добровільному порядку надає кошти на утримання сина у розмірі 500 грн., відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_4, яка заперечувала проти апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 лютого 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. (а.с.7)

Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про її народження батьком вказаний відповідач, а матір'ю - позивач. (а.с.3)

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено та оспорюється сторонами той факт, що син сторін ОСОБА_5 проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні.

Згідно довідки КУ «ЦПМСП № 3» амбулаторії № 1 м. Кривого Рогу, ОСОБА_5, 2001 року народження, хворіє на бронхіальну астму (а.с. 42, 45).

Відповідно до Відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України, наданих Криворізькою північною об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області, сума нарахованого та виплаченого доходу ОСОБА_4 за 1 квартал 2015 року складає 32 750,42 грн., ОСОБА_2 - 4 051,74 грн. (а.с. 44, 47,56).

З довідки № 160/36003459 від 10.06.2015 року виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вбачається, що ОСОБА_4 працює на даному підприємстві в Управлінні транспортного департаменту та її середній заробіток за квітень-травень 2015 року складає 7 141,92 грн. (а.с.46).

Згідно довідки № 241 від 13.07.2015 року, виданої ПАТ «ПІВНІЧТРАНС», ОСОБА_2 працює на підприємстві на посаді водія, його загальна сума доходу за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року становить 4 051,74 грн. При цьому заробітну плату він отримував лише у січні-березні 2015 року, а у період з квітня по червень 2015 року відомостей про отримання заробітної плати відповідачем немає. (а.с.60). З пояснень представника відповідача, встановлено, що ОСОБА_2 працював на вказаному підприємстві до квітня 2015 року, його було звільнено, а з 01 липня 2015 року він знову працює на цьому підприємстві.

Як встановлено в судовому засіданні суду першої інстанції, відповідач має батьків похилого віку - ОСОБА_6, 1937 року народження та ОСОБА_7, 1942 року народження (а.с.37-39).

Як вбачається з наданих відповідачем квитанцій від 21.04.2015 року, 12.05.2015 року, 09.06.2015 року, 13.07.2015 року (а.с.29, 39, 59), ним добровільно за період квітень-липень 2015 року на користь позивача сплачено аліменти по 500 грн. кожного місяця. Даний факт підтверджено позивачем в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позивних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180-183 СК України і виходив з того, що відповідач повинен та може сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 643,00 грн. до досягнення сином повноліття.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Так, ст. 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч.1 ст.184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно положень ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, врахувавши стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; той факт, що відповідач у період з квітня по червень 2015 року не працював та заробітної плати не отримував, тобто мав мінливий, нерегулярний дохід; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, дочки, сина; недоведеність перебування на утриманні відповідача його батьків та інші обставини, що мають істотне значення, дійшов вірного висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та правильно визначив розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду постановлене з порушенням принципу розумності і справедливості, оскільки судом не враховано дохід позивача, який у 8 разів перевищує дохід відповідача, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки положення ст.180 СК України покладають на кожного з батьків обов'язок з утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття, а факт наявності у ОСОБА_4 більшого доходу не звільняє ОСОБА_2 від обов'язку матеріально утримувати свого сина.

Посилання відповідача на ту обставину, що сума аліментів у розмірі 643,00 грн. дорівнює майже половині місячного доходу відповідача і зважаючи на те, що ОСОБА_2 повинен буде нести також і додаткові витрати на утримання сина, стягнення аліментів у зазначеному розмірі не дозволить відповідачу забезпечити своє існування, відхиляються колегією суддів, так як статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року з відповідними змінами, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, колегія суддів враховує, що визначений судом розмір аліментів у сумі 643,00 грн. становить половину від прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», який з 01 січня 2015 року складає 1 286 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач добровільно сплачує аліменти у розмірі 500 грн. на місяць і дана сума є максимально можливою для нього, тому відсутні підстави для задоволення позову, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки ОСОБА_4 у позові ставила питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., а відповідач зазначає про можливість сплачувати аліменти лише у розмірі 500 грн., тобто між сторонами наявний спір щодо розміру аліментів, що має сплачувати відповідач. Зважаючи на те, що між сторонами відсутня домовленість щодо способу виконання батьком свого обов'язку з утримання дитини та розміру аліментів, які має сплачувати батько дитини, то спір між позивачем та відповідачем підлягає розгляду в судовому порядку, а розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання спільного сина сторін, в силу положень ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України, має визначити суд у своєму рішенні.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: