Ухвала

іменем україни

12 листопада 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання договору частково недійсним, стягнення коштів,

встановив:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 29 жовтня 2014 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс») укладено договір фінансового лізингу (далі - Договір) на придбання трактора вартістю 170 тис. грн., відповідно до умов якого вона сплатила комісію за організацію договору в розмірі 34 тис. грн. та аванс у розмірі 50 тис. грн. За її заявою від 19 листопада 2014 року вказаний договір було розірвано. Цього ж дня вона звернулася до відповідача з проханням не застосувати до неї штрафі санкції, передбачені умовами п. п. 10.11, 10.12 Договору, оскільки вважає вказані умови договору такими, що порушують її права як споживача, зокрема сплачена нею комісія повернута не буде, а аванс буде повернуто у значно меншому розмірі.

Враховуючи викладене, позивачка просила визнати п. п. 10.11, 10.12 договору фінансового лізингу від 29 жовтня 2014 року, укладеного між нею та відповідачем, недійсними, стягнути з відповідача утримані в якості штрафу кошти в розмірі 30% від суми авансу, що складає 15 тис. грн. та моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 2 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано п. п. 10.11, 10.12 договору фінансового лізингу від 29 жовтня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» недійсними. Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_2 15 тис. грн., та 5 тис. грн. в рахунок відшкодування за спричинену моральну шкоду. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судове рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й залишити в силі рішення районного суду.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов правильного висновку, що позивачка на виконання вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не змогла довести обставини, якими вона обґрунтовувала свої вимоги, зокрема, не довела, що оспорювані умови Договору порушують її права як споживача, або суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що оскільки права позивачки порушені не були, підстав для відшкодування моральної шкоти також немає.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення апеляційного суду не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання договору частково недійсним, стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С. Ткачук