УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою приватної фірми «Валентина» на рішення та дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімової А.Н., за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року приватна фірма «Валентина» (далі - ПФ «Валентина») звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Рагімової А.Н., просила визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Рагімової А.Г. щодо передачі нежитлового приміщення загальною площею 819,1 кв.м. із надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення площею 135,6 кв.м. на площі Незалежності, 8 у м. Суми стягувачу ПАТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення боргу; скасувати постанову про передачу майна стягувачу ПАТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення боргу від 24 лютого 2015 року № 40775366, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н.

Скаргу обґрунтовано тим, що 18 листопада 2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 40775366 з примусового виконання виконавчого листа від 15 березня 2013 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ПФ «Валентина» боргу на користь ПАТ «Альфа-Банк».

18 лютого 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на належне ПФ «Валентина» нежитлове приміщення загальною площею 819,1 кв.м. із надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення площею 135,6 кв.м. на площі Незалежності, 8.

30 вересня 2014 року державним виконавцем призначено суб'єкта оціночної діяльності для визначення вартості арештованого майна. Відповідно до висновку незалежної оцінки майна від 20 жовтня 2014 року вартість зазначеного майна становить 5 304 000 грн.

17 листопада 2014 року державним виконавцем направлено на адресу Державного підприємства «Інформаційний центр» міністерства юстиції України документи для організації реалізації вказаного майна, шляхом проведення прилюдних електронних торгів.

18 грудня 2014 року електронні торги з реалізації вказаного майна не відбулись і державним виконавцем 26 грудня 2014 року майно було уцінено на 15 %, після чого стартова ціна на других торгах становила 4 508 400 грн.

Другі електронні торги не відбулись, про що складено протокол № 48096 від 31 січня 2015 року.

10 лютого 2015 року стягувач подав заяву про залишення зазначеного майна за собою.

24 лютого 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н. винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а 25 лютого 2015 року - постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки на прилюдних торгах реалізовувалось майно не за рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а за рішенням суду про стягнення заборгованості, то до спірних правовідносин підлягає застосування Закон України «Про виконавче провадження».

Таким чином, передаючи спірне майно стягувачу в рахунок погашення боргу, державний виконавець не звернув уваги на те, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» таке право у стягувача виникає, якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано. Проте повторної уцінки спірного майна державним виконавцем не проводилось.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2015 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2015 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу про задоволення скарги частково. Визнано неправомірною постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 24 лютого 2015 року № 40775366, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою Асею Назимівною, відповідно до якої ПАТ «Альфа-Банк» передано в рахунок погашення боргу ПФ «Валентина» нежитлове приміщення загальною площею 819,1 кв.м. із надбудовою другого поверху та прибудовою, яке реконструйоване з нежитлового приміщення площею 135,6 кв.м. на площі Незалежності, 8 у м. Суми , вартістю 5 304 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 6-9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 4 лютого 2015 року (справа № 6-238цс14), виконавчі дії з реалізації предмета іпотеки, на яке звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводяться за спеціальним порядком відповідно до статті 41 Закону України "Про іпотеку" шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України "Про виконавче провадження", а не нормами спеціального Закону України "Про іпотеку".

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги ПФ «Валентина» та постановляючи нову ухвалу про визнання неправомірною постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 24 лютого 2015 року № 40775366, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою Асею Назимівною, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що державним виконавцем у порушення ч. 6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» не було проведено повторної уцінки майна.

Висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, правовому висновку Верховного Суду України, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Альфа-Банк» про те, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки має здійснюватись із урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» не заслуговують на увагу, оскільки державним виконавцем передано на реалізацію належне ПФ «Валентина» нерухоме майно, арештоване державним виконавцем у порядку виконання рішення суду про стягнення боргу.

З огляду на викладене, касаційна скарга підлягає відхиленню, а постановлена апеляційним судом ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук