Справа №610/3403/15-ц
Провадження №2/610/1237/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015 року м.Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Муленко Л.М.,

за участю секретаря Кравченко М.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» про визнання незаконним та скасування попередження працівника про звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визнати незаконним та скасувати попередження працівника про звільнення ОСОБА_1 у звязку зі скороченням штатів від 24.01.2014 року, надане в.о. директора філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» ОСОБА_3

З позовної заяви вбачається, що з березня 2002 року ОСОБА_1 відповідно до наказу по філії «Управління «Укргазтехзв'язок» №25-К від 26.03.2002 року працював водієм автотранспортних засобів 1 класу Червонодонецького вузла зв'язку Шебелинського цеху технологічного зв'язку (далі - Шебелинський ЦТЗ) Харківського регіонального центру «Газтехзв'язок» Управління «Укргазтехзв'язок» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ».

Наказом по Управлінню «Укргазтехзв'язок» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» №130 від 26.03.2015 року його було звільнено з роботи з зазначеної посади у звязку зі скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України).

У попередженні про звільнення на виконання наказу директора філії Управління «Укргазтехзв'язок» №291 від 25.12.2013 року немає посилань на зміни в організації виробництва і праці, і в наказі не зазначено про зміни штатного розпису і посилань від власника або уповноваженої особи, тоді як згідно ст.64 Господарського кодексу України тільки власник або уповноважена особа може розірвати трудовий договір згідно змін штатного розпису, саме власник або директор підрозділу з посиланням на власника видає наказ на попередження і попередження. Власником є ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», а не директор підрозділу філії «Управління «УКРТРАНСГАЗ».

В.о. директора філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» ОСОБА_3 не є власником і не має право надавати попередження без посилань і змін штатного розпису власника ПАТ «УКРТРАНСГАЗ».

Оскільки, зі слів позивача, попередження не досліджувалось на законність у справі №610/1590/14-ц ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, ОСОБА_1 звернувся до суду у трьохмісячний строк, який починається з 06.08.2015 року.

Позивач вважає, що попередження про його звільнення від 24.01.2014 року, надане в.о. директора філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» ОСОБА_3 з перевищенням посадових повноважень, з порушенням ст.64 Господарського кодексу України та п.1 ст.40 КЗпП України.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позов, посилаючись на доводи позовної заяви.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування попередження працівника про звільнення не можуть бути самостійним предметом спору, оскільки попередження працівника про звільнення є складовою процедури скорочення штату працівників. Подання даного позову не є належним способом судового захисту порушених прав, передбаченого ч.2 ст.16 ЦК України. Крім того, вказала, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.06.2015 року у справі №610/1590/14-ц, залишеним без змін апеляційною інстанцією, було відмовлено в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Під час розгляду зазначеної цивільної справи вже було надано судом правову оцінку листа-попередження ОСОБА_1 про звільнення від 24.01.2014 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі і право на звернення до суду.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними і є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судовим розглядом встановлено, що позивач з лютого 2002 року працював водієм автотранспортних засобів 1 класу Червонодонецького вузла Шебелинський ЦТЗ Харківського регіонального центру «Газтехзв'язок» Управління «Укргазтехзв'язок».

Наказом по філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 25.12.2013 року №291 «Щодо оптимізації структури Харківського регіонального центру» з 26.03.2014 року скорочено штатну посаду водія автотранспортних засобів вузла звязку ОСОБА_4 Шебелинського ЦТЗ Харківського регіонального центру філії «Управління «Укргазтехзв'язок» (а.с.110, 111).

На виконання наказу філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» від 25.12.2013 року №291, ОСОБА_1 24.01.2014 року було попереджено про подальше звільнення 26.03.2014 року згідно п.1 ст.40 КЗпП України та запропоновано переведення на вакантні посади по ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» та філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК». ОСОБА_1 було також попереджено, що випадку відмови від переведення його буде звільнено із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.4-12).

Наказом філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 26.03.2014 року №130-к ОСОБА_1 було звільнено з посади водія автотранспортних засобів 1 класу вузла звязку ОСОБА_4 Шебелинського ЦТЗ Харківського регіонального центру «Газтехзв'язок» 26.03.2014 року у звязку зі скороченням штатів працівників, п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.33).

Наказ про звільнення від 26.03.2014 року був оскаржений ОСОБА_1 у судовому порядку.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.06.2015 року у цивільній справі №610/1590/14-ц, провадження №2/610/528/2015, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» про визнання незаконним та скасування наказу по управлінню «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 26.03.2014 року №130-к про звільнення ОСОБА_1 з роботи і поновлення його на роботі в управлінні «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на посаді водія 1 класу вузла звязку ОСОБА_4 Шебелинського цеху технологічного звязку Харківського регіонального центру «Газтехзвязок» з 26.03.2014 року; стягнення з ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.03.2014 року по день прийняття судового рішення про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди відмовлено (а.с.34-38).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.08.2015 року вищевказане рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16.06.2015 року залишено без змін (а.с.39-44).

Згідно ч.1 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

На виконання вимог ст.49-2 КЗпП України 24.01.2014 року ОСОБА_1 було вручено попередження працівника про звільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України, яке мало відбутись 26.03.2014 року, у звязку із скороченням посади, яку він обіймав, та запропоновано позивачу переведення на вакантні посади по ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» та філії Управління «УКРГАЗТЕХЗВ'ЯЗОК» для його подальшої роботи, що позивач підтвердив у судовому засіданні.

ОСОБА_1 відмовився підписувати попередження працівника про звільнення та ознайомлюватися із запропонованими йому вакантними посадами, про що в присутності свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 було складено Акт №1 від 24.01.2014 року про відмову працівника від підписання «Попередження працівника про звільнення», «Вакантних посад ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» станом на 20.01.2014 року за професією «водій автотранспортних засобів», «Вакантних посад працівників філії Управління «УКРГАЗТЕХЗВ'ЯЗОК» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» станом на 20.01.2014 року». Ознайомившись з даним актом, позивач також відмовився його підписувати, що засвідчено підписами свідків, та підтвердив позивач у судовому засіданні (а.с.29-32).

Судом встановлено, що попередження ОСОБА_1 про звільнення підписано належною особою.

Так, згідно п.6.9 Положення про філію «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» у разі відсутності директора Управління його обовязки виконує головний інженер або заступник директора Управління згідно з наказом директора Управління (а.с.112-118).

З наказу ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 18.02.2014 року №63-к вбачається, що ОСОБА_9 був призначений виконуючим обовязки директора Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» з 19.02.2014 року (а.с.163).

Частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України надано право підприємству самостійно визначати організаційну структуру, установлювати чисельність працівників і штатний розпис, відповідно, в разі виробничої потреби, скорочувати штат або чисельність працівників.

Згідно п.п.1.1., 1.2. Положення про філію «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК», Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» є філією (відокремленим підрозділом) ПАТ «УКРТРАНСГАЗ». Управління не є юридичною особою та здійснює частину функцій Товариства, що відповідає статутним цілям та завданням Товариства, відповідно до чинного законодавства України та цього Положення.

Згідно п.п.6.1, 6.2 Положення, керівництво діяльністю Управління здійснює директор. Директор Управління підзвітний та підконтрольний Правлінню Товариства, організовує виконання його рішень, доручень і несе перед ним персональну відповідальність за ефективність роботи Управління.

Судом встановлено, що директор філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК», згідно Положення про філію «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК», керує виробничою діяльністю Управління та наділений повноваженнями, в тому числі, видавати накази, приймати та звільняти з роботи та здійснювати інші функції відповідно до законодавства, умов трудового договору та цього Положення.

Пунктом 6.5 Положення про філію «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» передбачено, що штатний розпис Управління та зміни до нього затверджує Голова Правління ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», що і було зроблено наказом ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» №474 від 30.12.2013 року «Щодо затвердження змін до штатних розписів».

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновків про наявність повноважень у директора філії (в.о. директора та/або іншої особи, уповноваженої юридичною особою) виконувати завдання та функції, покладені на Управління Товариством, відповідно до законодавства, в тому числі, попереджувати працівників філії про звільнення та звільняти з роботи працівників.

За таких умов, твердження позивача, що попередження про звільнення ОСОБА_1 від 24.01.2014 року видано з перевищенням посадових повноважень в.о. директора філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВ'ЯЗОК» ОСОБА_3, спростовуються письмовими доказами по справі.

Також, не заслуговують на увагу посилання позивача на відсутність підстав у в.о. директора філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» ОСОБА_3 надавати попередження працівника про звільнення без посилань про зміну штатного розпису власника.

Згідно положень ст.49-2 КЗпП України не встановлено обовязкової письмової форми попередження працівника про звільнення, так як і не встановлено взагалі жодної форми такого попередження.

Роботодавець самостійно визначає спосіб, в який буде здійснено попередження працівника про наступне вивільнення, при цьому, згідно ст.49-2 КЗпП України обовязково повинні бути дотримані дві умови: це персональне попередження працівника та дотримання двохмісячного строку попередження.

Згідно положень п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи попереджувався працівник за 2 місяці про наступне вивільнення.

Тому, попередження працівника про звільнення, а саме дотримання роботодавцем персонального попередження працівника та строку попередження не пізніше ніж як за два місяці до вивільнення видання наказу про звільнення працівника, досліджується при розгляді справ про поновлення на роботі.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі ст.232 КЗпП України, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» про визнання незаконним та скасування попередження працівника про звільнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Муленко

Мотивоване рішення складене 23.11.2015 року.

Суддя Л.М. Муленко