Справа № 159/5237/15-ц
Провадження № 2/159/1516/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 10 листопада 2015 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

за участю: секретаря Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в січні 2015 року позивач передала частинами у власність відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 550.00 гривень, які відповідач зобовязувалась повернути до 28 лютого 2015 року. Дані грошові кошти, як вказує позивач відповідач мала повернути до кінця лютого 2015 року. Однак у зазначений термін відповідач свої зобов'язання не виконала, грошові кошти не повернула. Позивач, вважаючи, що виконала своє зобов'язання щодо передачі коштів, та враховуючи факт неповернення відповідачем боргу, змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики.

Враховуючи наведене, позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 в її користь борг за договором позики в сумі 550,00 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, проте подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов та підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми.

Матеріалами справи встановлено, що позивач в січні 2015 року передала відповідачу грошові кошти на загальну суму 550 грн., які відповідач зобовязалась повернути позивачу.

Зазначена обставина підтверджується висновком Ковельського МВ УМВС України у Волинській області від 17.08.2015 року про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов договору відповідачем.

Відповідач заперечень та доказів не подала.

Таким чином, як встановлено в судовому засіданні, відповідач своїх зобов'язань по даному договору позики не виконав. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають.

А тому вимога позивача про стягнення з відповідача в її користь суми позики в сумі 550 грн. підлягає до задоволення.

Зважаючи на викладене, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 550 грн. за укладеним між ними усним договором позики.

Згідно положень п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп.

Як встановлено судом позивач та відповідач є інвалідами ІІ групи, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, зважаючи на вказані правові норми, суд вважає, що судові витрати по справі у відповідності до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 524, 526, 533, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 550 (пятсот пятдесят) гривень 00 копійок боргу за договором позики.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні при його оголошенні - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий П.Ю.Бойчук