Справа № 404/3841/15-ц
Номер провадження 2-о/404/173/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім»єю не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить встановити факт проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сімєю не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 14 серпня 2014 року помер її вітчим - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно, а саме грошові кошти у розмірі 6 000 грн. (шість тисяч гривень), які знаходяться на депозитному рахунку №2809 в ПАТ КБ «Приватбанк», а також на частину житлового будинку з господарсько побутовими будівлями під №35/4, що знаходиться по вулиці Колгоспна в м. Кіровограді. За життя спадкодавець склав заповіт, яким належну йому частку житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, заповів ОСОБА_2. Інше спадкове майно, а саме - грошові кошти які знаходяться на депозитному рахунку ПАТ КБ «Приватбанк», були неохоплені заповітом спадкодавця, відповідно право на їх спадкування за законом одержали особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Спадкоємці першої, другої та третьої черги у померлого відсутні. Заявник вказує, що являється спадкоємцем четвертої черги після смерті вітчима і в межах 6 місячного строку звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом. Також, спадкоємиця ОСОБА_2 звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 і 03 березня 2015 року одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, розташованого по вулиці Колгоспна, 35/4 в місті Кіровограді. За зверненням заявника щодо оформлення спадщини на частину спадкового майна, яке не було охоплене заповітом померлого приватним нотаріусом було розяснено, що він має право на оформлення спадщини, як спадкоємець четвертої черги, відповідно до ст. 1264 ЦК України, якщо в судовому порядку встановить факт проживання із спадкодавцем однією сімєю не менше 5 ти років до часу відкриття спадщини. Заявник вказує, що 04 березня 1994 року її мати ОСОБА_4 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_5 уклала шлюб з вітчимом ОСОБА_3. Заявник, з часу реєстрації шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, постійно проживала разом з ними. З часом подружжя придбало частину житлового будинку №35/4 по вул. Колгоспна в м. Кіровограді, в якому всі були зареєстровані та проживали. Спільних дітей у подружжя не було. Вся увага та піклування матері та вітчима були направлені на заявника та на її дітей (онуків). Після смерті ОСОБА_6, заявник зі своїми дітьми та вітчимом продовжували проживати однією сімєю по місцю реєстрації. У спадкодавця рідних дітей не було, а також у померлого були відсутні близькі родичі з якими він міг би підтримувати родинні відносини, відповідно заявник та її діти були для ОСОБА_3 рідними. Після загострення у вітчима хвороби «рак легень» заявник постійно опікувалася ним до моменту його смерті. Обряд поховання ОСОБА_3, був біля будинку №35/4 по вул. Колгоспна в м. Кіровограді в якому він постійно проживав разом із своєю сімєю. Також заявник здійснила оплату послуг по організації поховання померлого, а також оплату поминальних обідів. На даний час здійснює догляд за могилою померлого ОСОБА_3

Представник заявника ОСОБА_7 в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у заяві, про що надала суду відповідні докази.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона з 1999 року знайома із сімєю заявника. Померлий ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_6 і вітчимом ОСОБА_1. Як вказала свідок, в даній сімї існували дуже дружні і теплі родинні відносини, всі опікувалися один одним. Вітчим завжди відносився до заявника як до рідної доньки, любив дуже її і онуків. Як пояснила свідок, після смерті ОСОБА_6, стосунки в сімї стали більш міцнішими, ОСОБА_1 постійно опікувалася батьком, (так вона називала вітчима), а коли останній захворів, неодноразово разом з ним відвідувала лікарів, купувала медикаменти, прибирала в спільному будинку, готувала їжу. Коли ОСОБА_3 помер, заявник взяла не себе всі витрати на поховання, витрати на поминальні обіди, тощо. Вітчима було поховано поряд із ОСОБА_6 і до сьогоднішнього дня заявник, а також її діти доглядають за спільною могилою своїх батьків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, пояснив, що він з 2005 року був знайомий ОСОБА_3, їх поєднувала спільна робота, а також спільні інтереси (полювання, рибальство тощо). Померлий познайомив свідка зі своєю родиною дружиною, дочкою, онуками. Як пояснив свідок, відносини в даній родині були наскільки дружними і приязними, що він тільки через декілька років дізнався, що заявник ОСОБА_1 являється падчеркою, а не рідною дочкою померлого. В сімї велося спільне господарство, разом купувалися продукти харчування, спільно вирішувалися сімейні проблеми. Після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_1 постійно опікувалася батьком, (так вона називала вітчима). Свідок пояснив, що коли померлий захворів, він особисто (на прохання заявника) власним транспортним засобом возив їх до лікувального закладу і знає як заявник хвилювалася за стан здоровя свого вітчима. Коли ОСОБА_3 помер, він особисто допомагав ОСОБА_1 організацією похорон. Свідок також пояснив, що померлого було поховано поряд із ОСОБА_6 і до сьогоднішнього дня заявник, а також її діти доглядають за спільною могилою своїх батьків.

Заслухавши пояснення представника заявника, пояснення свідків допитаних в судовому засіданні, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Глава 6 ЦПК, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 (із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року №15) «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 14 серпня 2014 року помер - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ №194847 виданим міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції.

За життя померлий склав заповіт, яким належну йому частку житлового будинку з господарськопобутовими будівлями, розташованого по вулиці Колгоспна, 35/4 в місті Кіровограді, заповів заінтересованій особі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_10, 08 серпня 2014 року за реєстровим номером 620. До спадкового реєстру внесено відповідний реєстраційний запис, параметрами якого є: реєстрація заповіту, номер у спадковому реєстрі 56400359.

В судовому засіданні встановлено, що спадкодавцем 28 липня 2014 року було розміщено на депозитному рахунку №2809 в ПАТ КБ «Приватбанк», згідно договору №SAMDNWFD900 - грошові кошти у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень, які не були охоплені заповітом.

Відповідно до п. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 ЦК України. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержують право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Статтею 1258 ЦК України унормовано, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі вiдсутностi спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Зясовано, що до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_10, із заявою про прийняття спадщини за законом (реєстрація у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №54) після смерті ОСОБА_3 звернулася спадкоємець четвертої черги - заявник ОСОБА_1, а також заінтересована особа - ОСОБА_2 - заява про прийняття спадщини за заповітом (реєстрація у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №53).

Відповідно до інформації наданої приватним нотаріусом ОСОБА_10, - 03 березня 2015 року - ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, розташованого по вулиці Колгоспна, 35/4 в місті Кіровограді після смерті ОСОБА_3

Враховуючи відсутність першої - другої та третьої черг спадкоємців на належне померлому ОСОБА_3 майно, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОЛ №452648 виданого на імя «Зубова Вероніка Сергіївна» - в графі «батько» зазначений ОСОБА_11, а в графі «мати» - ОСОБА_4.

Згідно довідки №89-03/3-56 від 27.06.2006 року виданої Кіровським відділом РАЦС посвідчено, що 26 серпня 1995 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції зареєстровано шлюб громадян: ОСОБА_12 та ОСОБА_13, актовий запис №833. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 присвоєно прізвище «Баркар».

27 червня 2001 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_1. Прізвище після розірвання шлюбу заявником на дошлюбне не змінювалося.

Встановлено також, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ОЛ №496808, виданого 04 березня 1994 року Кіровським районним РАЦС м. Кіровограда, зареєстровано шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4, актовий запис №158. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині «Жарікова».

27 липня 2004 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ОЛ №9078409, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції міста Кіровограда.

02 лютого 2014 року померла мати заявника ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ №185517, виданого міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції.

Відповідно до довідки квартального комітету №422 від 07 вересня 2015 року, ОСОБА_1 проживала зі своїм вітчимом ОСОБА_3 по день його смерті 14.08.2014 року та вели спільне господарство за адресою: вул. Колгоспна, 35/4 в м. Кіровограді.

Згідно оглянутого в судовому засіданні оригіналу будинкової книги прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, а також з копію паспорту громадянина України ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з 26 березня 1997 року. Знятий з реєстрації місця проживання у звязку зі смертю 11 лютого 2015 року.

Відповідно до відомостей зазначених в будинковій книзі прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, а також з копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з 27 січня 1995 року і на даний час.

Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_3 заявник здійснила оплату послуг по організації поховання, а також оплату поминальних обідів, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах цивільної справи.

Крім того, факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 підтверджений в судовому засіданні показами свідків, які узгоджуються з письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7, визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 з 2001 року у зареєстрованому шлюбі з іншою особою не перебуває. Спадкодавець ОСОБА_3 з 27 липня 2004 року до моменту смерті в зареєстрованому шлюбі також не перебував.

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт, що після смерті вітчима, заявник відповідно до ст. 1264 ЦК України має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги, оскільки факт його спільного проживання більше п'яти років разом з померлим ОСОБА_3 підтверджено заявником на підставі належних та допустимих доказів.

Крім того, факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки це є підставою для оформлення юридичних документів і дає можливість реалізувати заявнику своє право на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 256-259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім»єю не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім'єю більше п'яти років з ОСОБА_3, який помер 14 серпня 2014 року, тобто з 28 липня 2004 року по день його смерті 14 серпня 2014 року включно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда