АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 751/9792/14-ц Головуючий в І інстанції: Юзькова О.Л.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7658/2015 Доповідач: Слободянюк С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Оніщука М.І.,

при секретарі - Абдуллаєвій Е.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «АДОНІС», ОСОБА_2, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОГУРЕ-АГРО» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ПАТ «ЗЛАТОБАНК» звернулись в суд з позовом до ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «АДОНІС», ОСОБА_2, ОСОБА_4, ТОВ «ЛОГУРЕ-АГРО» і просив стягнути з останніх солідарно заборгованість за кредитним договором № 282/1/13-KL від 11 жовтня 2013 року в сумі 6 627 426,97 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АДОНІКС», ОСОБА_2, ОСОБА_4 заборгованість за Кредитним договором № 282/1/13-KL від 11.10.2013 року в сумі 6 627 426,97 грн. Для погашення заборгованості за Кредитним договором № 282/1/13-KL від 11 жовтня .2013 року в сумі 6 627 426,97 грн.

Звернуто стягнення на предмет застави за Договором застави товарів в обороті № 282/1/13-KL/S-2 від 31 жовтня 2013 року, який належать ТОВ «ЛОТУРЕ-АГРО» на рухоме майно, а саме: соняшник врожаю 2013 року в кількості 1 800,00 тонн шляхом продажу з прилюдних торгів, встановивши початкову ціну продажу предмета застави, на яке звернено стягнення, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_4, та ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, подали апеляційні скарги, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про відмову у позові.

Справу розглянуто без участі відповідача ОСОБА_4 та його представників, останні належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове зворотне відправлення від 07 липня 2015 року (представник ОСОБА_5 довіреність від 06 лютого 2014 року т.1 а.с.118) та від 03 липня 2014 року (представник ОСОБА_3 довіреність від 06 лютого 2014 року т.1 а.с.118).

Відповідно до положення ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав (довіреність від 07 серпня 2014 року т.2 а.с.61), представник банку ОСОБА_6 - скаргу не визнала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарг з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 11жовтня 2013 року між АТ «ЗЛАТОБАНК» та ТОВ «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «АДОНІКС» (далі Товариство) було укладено Кредитний договір № 282/1/13-KL(т.1, а.с.11-17).

Згідно п.1.1 кредитного договору в порядку та на умовах, встановлених цим кредитним договором та чинним законодавством України, кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного Договору.

В свою чергу п. 1.2. кредитного договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим кредитним договором. Кредит може надаватися траншами. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитних коштів, встановлених цим кредитним договором. Може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією.

За умовами договору банк надав Товариству грошові кошти у формі відкриття відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості у 16 000 000,00 грн. на строк до 03 березня 2013 року, зі сплатою процентів за користування у розмірі 25% річних.

Протягом 2013 р. - 2014 р. сторонами вносились доповнення і зміни до кредитного договору (Т.1,а.с.19-23).

Приписами ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням завдатком.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

11 жовтня 2013 р. між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 282/1/13-KL/Р-1 та між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_7 договір поруки № 282/1/13-KL/Р-2. (т.1, а.с.24-27, 28-31)

Сторони домовились відповідно до п. 1.1. договорів поруки, поручитель поручається перед кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань.

Згідно п.1.2 договорів поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

Крім того, в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТУРЕ-АГРО» укладено 31 жовтня 2013 року договір застави товарів в обороті № 282/1/13-KL/S-2. (т.1, а.с.32-34)

За положеннями статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Предметом договору застави є рухоме майно, товари в обороті, а саме: соняшник врожаю 2013 року в кількості 1 800,00 тонн, а також товари, які будуть придбані заставодавцем.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, боржник за кредитним договором не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, кредитні кошти не повертає, не здійснює сплату процентів за користування грошима, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 24 березня 2014 року становить 6 627 426,97грн. і складається: з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 5 586 088,00 грн.; заборгованості за процентами - 979 635,63 грн.; пені - 61 703,34 грн.( розрахунок боргу т.1, а.с.59-61)

Розрахунок пені здійснено відповідно в межах строку позовної давності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, стягнувши виниклу заборгованість за кредитним договором.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо збільшення відповідальності поручителів у зв`язку із внесенням змін до кредитного договору.

Так, відповідно до п.2.1.1. договорів поруки (т.1 а.с.24, 28) поручителі ОСОБА_4 і ОСОБА_2 погодились на зміну умов кредитного договору в тому числі і на збільшення відповідальності.

Приписами статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно пункту 4.4.1 договору застави заставодержатель має право у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором, переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави шляхом його реалізації.

Пунктом 4.4.2 договору застави заставодержатель має право переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за кредитним договором в тому обсязі, які є на момент фактичного задоволення, зокрема - суму основного боргу, проценти, комісії, неустойку, збитки, завдані простроченням виконання, витрати, пов'язані з утриманням та зверненням стягнення на предмет застави та ін.

В свою чергу п. 4.4.3 договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави, в тому числі достроково, у випадках, передбачених кредитним договором та цим договором, обравши на свій розсуд спосіб звернення стягнення.

Статтями 589 та 590 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання у встановлений строк, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», згідно якої передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором,- неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги стосовно того, що поручителю ОСОБА_2 не було відомо про існування даної справи. Як вбачається з матеріалів справи, одним з його представників, зокрема ОСОБА_8 (довіреність від 16 квітня 2014 року т 1, а.с.114) перед судом першої заявлялось клопотання про відкладання розгляду справи (та.с.113).

Всупереч твердження апеляційної скарги, судом першої інстанції досліджувалось договір застави.

Апелянт зазначає, що ТОВ «Лотуре-Агро» перебуває у стадії ліквідації. 28 березня 2014 року позивач звертався про стягнення на предмет застави, що зареєстровано у Державного реєстрі обтяжень, ця обставина значно зменшує розмір заборгованості. Тому набуття право власності на предмет застави припиняє основне зобов*язання. Однак, такі доводи скарги не приймаються до уваги, оскільки відсутні дані щодо набуття позивачем право власності на предмет застави.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 щодо не встановлення судом першої інстанції дійсного розміру боргу, при цьому своїх належних та допустимих доказів щодо розміру боргу за кредитним договором стороною відповідачів суду не було надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційних скаргах, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: