Провадження № 2/750/3645/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2015 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого - судді Рахманкулової І.П.,
із секретарем - Разумейко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
27 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі № АДРЕСА_1, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що реєстрація відповідача у належній їй на праві власності квартирі перешкоджає їй у здійсненні прав власника.
Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 1994 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір дарування, за яким ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 належну йому на праві власності двокімнатну квартиру зі всіма зручностями, що знаходиться у АДРЕСА_1. Даний договір зареєстрований в реєстрі за № 1-4376 та посвідчений державним нотаріусом Н.С. Пилипенко (а/с 6-7).
20 травня 1995 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено шлюб та після укладення шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище «ОСОБА_1» (а/с 8).
Крім того, згідно копії свідоцтва про одруження, 03 жовтня 2002 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила своє прізвище на «ОСОБА_1»(а/с 9).
24 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб та позивач змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».
Як вбачається із копії рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 вересня 2014 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 307 розірвано та присвоєно ОСОБА_1 дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» (а/с 12).
Згідно довідки № 4809 від 05 жовтня 2015 року, виданої Комунальним підприємством «Деснянське» Чернігівської міської ради вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 крім позивача також зареєстровані: її сини - ОСОБА_10, 1996 року народження, ОСОБА_11, 2003 року народження та її колишній чоловік - ОСОБА_2, 1958 року народження (а/с 11).
Позивач в позовній заяві зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач виїхав з квартири, участі в її утриманні не приймає та добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється, чим створює їй перешкоди в користуванні майном.
Вказане підтверджується також актом від 08 вересня 2015 року, затвердженим майстром технічної дільниці з обслуговування житлового фонду № 3 та начальником дільниці з обслуговування житлового фонду № 3, згідно якого зі слів сусідів ОСОБА_12, ОСОБА_13 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована та мешкає ОСОБА_1, також за даною адресою зареєстрований, але не мешкає з 07 жовтня 2014 року ОСОБА_2 (а/с 14).
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, суд,-
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирі № АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: