Справа № 446/750/15 Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/783/6714/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2, адвоката Курки Н.П., відповідача ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, представників Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації ОСОБА_6 та ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а:

В квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, покликається на те, що з жовтня 2012 року сама виховує свою малолітню онуку ОСОБА_8, мати якої ОСОБА_9 померла внаслідок важкої хвороби. Батько онуки, відповідач ОСОБА_4, не проживає разом з дитиною, не цікавиться її здоров'ям, навчанням, не бере участі у вихованні та матеріально не допомагає. ЇЇ онука з 2012 р. проживає з нею в с.Неслухів Камянка-Бузького району. Онука часто хворіє і потребує коштовного лікування, проте батько не цікавиться здоров'ям дитини і не надає коштів. Зробити повне медичне обстеження дитині вона не може, оскільки, не являється законним представником дитини. Вона є пенсіонером та отримує незначні кошти. В управлінні ПФУ у Кам'янка-Бузькому районі оформлена пенсія по втраті годувальника і її отримує ОСОБА_4 законний представник дитини, однак дані кошти дитині не надає. Батько приїжджає до дитини на свята 3-4 рази на рік. Таким чином відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення суду оскаржив відповідач. Вважає його незаконним, таким, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема, вказує про порушення судом правил підсудності, оскільки він, як відповідач, проживає в Жидачівському районі, тому справа повинна була слухатися Жидачівським районним судом Львівської області.

Зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей, що не було здійснено районним судом.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції не дослідив того, чи кошти по втраті годувальника одержувалися самим відповідачем та не взято до уваги того факту, що позивачем чиняться перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. На думку апелянта, висновок комісії з питань захисту прав дитини не містить жодних аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав і в чому полягають інтереси дитини в даному випадку. Вказує, що в даній справі повинна бути заслухана і врахована судом думка самої дитини.

Просить рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю (а.с. 51-52).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, на обґрунтування доводів апеляційної скарги, заперечення на скаргу позивача ОСОБА_2, адвоката Курки Н.П. та представників ОСОБА_6 і ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання : чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження , які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак, на думку колегії суддів, дане рішення суду в повній мірі таким вимогам не відповідає.

Згідно до положень ст.ст.10,59-61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Положеннями ст.212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивач ОСОБА_2 є бабою, а відповідач ОСОБА_4 - батьком малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, мама якої, ОСОБА_9, померла ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 5,6,7). Неповнолітня ОСОБА_8 після смерті матері проживає з ОСОБА_2 в с.Неслухів Кам'янка - Бузького району Львівської області (а.с.9).

Задовольняючи позов про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тоб-то з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони в повній мірі не відповідають фактичним обставинам справи, та зроблені без належної оцінки наявних у справі доказів.

Статтею 150 СК України, яка закріплює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, а також зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до положень ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, що містяться в п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В той же час, роз'ясненнями п.5 цієї постанови Пленуму ВСУ визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Так, судом першої інстанції, при вирішенні спору, достатньо не взято до уваги та належно не оцінено ту обставину, що за розпорядженням голови Кам'янка - Бузької районної державної адміністрації за №261 від 01.08.2013 року, без належного з'ясування та встановлення житлово-побутових умов проживання відповідача ОСОБА_4 та за відсутності об'єктивних характеризуючих даних відносно відповідача, місцем проживання малолітньої ОСОБА_8 визначено місце проживання її бабусі ОСОБА_2 в с.Неслухів Кам'янка -Бузького району з встановленням днів та годин спілкування батька з дитиною.

Таким чином, протягом тривалого часу малолітня ОСОБА_8 проживає з позивачем ОСОБА_2. яка має беззаперечний вплив на формування її світогляду та ставлення до батька.

Як вбачається з довідки про результати психологічного обстеження малолітньої ОСОБА_8 від 16.06.2015 р., дитина емоційна, вразлива, їй необхідний час для адаптації, попередня підготовка до змін. Вона відкрита для спілкування, має друзів, підтримку від рідних. У будинку, де проживає почувається спокійною, захищеною. Серед негативних тенденцій необхідно відмітити почуття страху, про яке дитина часто говорить, пояснюючи свою поведінку. На пряме запитання „Чого ти боїшся?, вона відповіла, що боїться що її „заберуть цигани, або забере тато. Причина страхів може бути пов'язана із раніше пережитим та потребує корекції у спеціалістів. Серйозні стреси, зміни, можуть призвести до погіршення емоційного стану дитини, для неї важливим є збереження стабільного захищеного середовища в знайомому оточенні. (а.с.45а).

Аналіз вказаної довідки свідчить про те, що для дитини важливим є бабуся, будинок де вона проживає та оточуюче середовище в с.Неслухів, які викликають в неї позитивні емоції. В той же час, вона боїться що батько її забере в інше місце, що може зашкодити її емоційній стабільності.

Судом не встановлено негативного впливу на дитину безпосередньо батька, а відсутність у неї позитивного емоційного ставлення до батька обумовлена недостатнім їх спілкуванням, та бажанням останнього забрати дитину від бабусі, що не є проявом байдужості до дитини та до її виховання з боку відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що в червні 2013 року ОСОБА_4 звертався в Кам'янка -Бузького РВ ГУМВС з приводу того, що ОСОБА_11 чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною та не віддає її (а.с.38).

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив що він дійсно недостатньо часто зустрічається з дитиною, не бажаючи травмувати її психіку, оскільки такі зустрічі призводять до конфліктів з ОСОБА_2

Твердження позивача та висновки суду про те, що батько малолітньої ОСОБА_8,відповідач ОСОБА_4, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, зроблено без належного врахування того, що відповідач фактично виявляє інтерес до дитини, періодично зустрічається з нею, купує їй окремі подарунки, однак його вільне спілкування обмежується діями самої позивачки, яка вважає, що зустрічі та спілкування батька з дитиною можуть зашкодити інтересам дитини, що позивач підтвердила в ході апеляційного розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається також, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Кам'янка - Бузького району та одержує пенсію по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_8 в сумі 894 грн. (а.с.33).

Судом встановлено, що до січня 2015 року всі пенсійні нарахування за згодою ОСОБА_4 отримувала ОСОБА_2 на підставі довіреності, яка припинила отримувати ці кошти у зв'язку із закінченням строку дії довіреності, що остання підтвердила в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з довідки пенсійного органуКам'янка - Бузького району від 10 липня 2015 року вся нарахована ОСОБА_4 пенсія з січня 2015 року останнім не отримувалась та не використовувалась і знаходиться на рахунку, що спростовує доводи позивача та мотиви суду про те, що такі кошти відповідач використовує на власні потреби.

Згідно пояснень в суді апеляційної інстанції позивача ОСОБА_11, остання не подавала б до суду вказаного позову, якщо б ОСОБА_4 надав би їй довіреність на отримання вказаних коштів та надавав би дитині належну матеріальну допомогу.

Таким чином, слід дійти висновку, що вказаний позов основним чином обумовлений недостатністю участі ОСОБА_4 в майновому забезпеченні та вихованні доньки, а досліджені судом докази і встановлені обставини справи не свідчать з беззаперечною очевидністю та об'єктивністю про його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, в розумінні п.2 ч.1 ст.164 СК України, що не давало суду першої інстанції достатньо вагомих підстав дійти висновку про те, що позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав є єдиним можливим та крайнім заходом впливу на відповідача і в повній мірі відповідає правам та інтересам дитини.

Висновки органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав носять лише рекомендаційний характер, а тому з урахуванням сукупності всіх обставин справи самі по собі не можуть буди підставою для позбавлення відповідача цих прав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, п. 2 ч. 1 ст.307, п. 1 ч. 1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських праввідмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.