Справа № 591/2601/14-ц
Провадження № 2/591/2522/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року

Зарічний районний суд м. Суми

в складі: головуючого - судді Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Різниченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконними дій банку, визнання нікчемною заяви позичальника, стягнення збитків, стягнення моральної шкоди , зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» перерахувати кошти, -

ВСТАНОВИВ :

16 квітня 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що 16 листопада 2007 року між ними був укладений кредитний договір № SUXRRX12590395, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 6462 гр. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач своїм підписом у заяві позичальника підтвердив згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає договір між ним і банком. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. Відповідач в порушення умов договору та вимог закону зобов'язання за договором кредиту не виконав. Станом на 25 лютого 2014 року він має заборгованість в сумі 14164,94 гр., яка складається з:

1456,84 гр. - заборгованість за кредитом;

151,62 гр. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

1504,68 гр. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

9901,09 гр. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

500 гр. - штраф (фіксована частина); 650,71 гр. - штраф (процентна складова).

Позивач за первісним позовом просив стягнути з відповідача 14164,94 гр. та судовий збір в сумі 243,6 гр..

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приват Банк, посилаючись на те, що, у діях банку вбачається обман його як споживача, фактично плата по кредиту становила 11475,12 гр., вартість кредиту 6090 грн.. З огляду на зазначене вимагає відшкодувати йому збитки у вигляді незаконно отриманої банком суми, яку визначив як різницю між сплаченою ним сумою 7784, 51 гр. та сумою отриманого кредиту і 12% річних з грудня 2007 року по листопад 2008 року (5385 гр. + 317,35 гр. = 5697, 35 гр. ), тобто 7784, 51 - 5697, 35 = 2087,16 (гр.) х 2 = 4174, 32 (гр.)., сплатити суму боргу з урахуванням індексів інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а саме загальний індекс інфляції - 2, 7135, сума боргу з урахуванням індексу інфляції 4174, 32 грн.* 2,7135 =11327, 02 грн., три проценти річних від простроченої суми за 8 років 4174,32 грн.* 0,03*8 = 1001,84 грн., а всього збитків 11327, 02 грн. + 1001,84 грн.=12328, 86 грн..

Просив визнати незаконними дії банку, як такі, що вчинені внаслідок обману, недодержання вимог, встановлених статтею 203 ЦК України, саме в момент вчинення правочину, а також за порушеннями вимог ч. 1 ст. 638 , визнати нікчемною, недійсною за незаконних дій банку та не досягнення згоди з усіх істотних умов заяви позичальника SUXRRX12590395 від 16 листопада 2007 року, окрему ії частину про встановленні збори, відсотки, комісії, платежі, які не є послугою, єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту, пеню та штаф за їх невиконання, стягнути з банку на його користь збитки за незаконним привласненням банком коштів у розмірі 12328,86 грн., стягнути моральну шкоду в розмірі 14164,94 гр., стягнути судові витрати.

В судовому засіданні сторони підтримали свої позовні вимоги, позивач за первісним позовом зустрічний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити в зв'язку зі спливом позовної давності. Позивач за зустрічним позовом первісний позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити в зв'язку зі спливом позовної давності.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні первісного позову та зустрічного позову необхідно відмовити в зв'язку зі спливом позовної давності.

Як вбачається із матеріалів справи ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання незаконними дій, визнання недійсною заяви, відшкодування завданих збитків та моральної шкоди, стягнення коштів, мотивуючи вимоги тим, що сума наданого кредиту становить 5 385 грн., а не 6 462 грн., всупереч вимогам законодавства було укладено не кредитний договір, а заяву позичальника, яка не містить сукупну вартість кредиту, реальну процентну ставку, подорожчання кредиту; умови заяви про сплату ним одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 077 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 161, 28 грн. є нікчемними , оскільки це плата за дії, що не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з цим відсутні підстави стягнення штрафу у вигляді двох складових: фіксованої та процентної; встановлення пені у розмірі 0, 5 % відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» суперечить засадам рівності учасників цивільних відносин.

Крім того зазначав про введення його як споживача в оману, оскільки кредит несе ризик для його майна через незаконну комісію та дискримінаційну пеню, фактично закладає в зміст кредитного договору умови збагачення банку за рахунок штрафу, який не є збитком, свідчить про нечесну підприємницьку практику та є підставою для визнання кредиту недійсним на підставі ст. 230 ЦК України та просив визнати незаконними дії банку як такі, що вчинені внаслідок обману, недодержання вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, а також за порушення вимог ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 640 ЦК України; визнати недійсною за незаконних дій банку та укладення в неналежній формі як договір, недосягнення згоди з усіх істотних умов заяву позичальника; стягнути із банку на його користь збитки за незаконне стягнення та привласнення банком коштів у подвійному розмірі у розмірі 4 173, 30 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 14 164, 94 грн., вартість страхового платежу розміром 257, 83 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2014 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 013, 64 грн., із яких 1 456, 84 грн - тіло кредиту, 101, 75 грн. - проценти, 1 240, 12 грн. - комісія за користування кредитом, 1 500 грн. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 214, 93 грн. - штраф (процентна складова). В іншій частині вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 10.09.2014 р. рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.08.2015 р. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2014 року та Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 10.09.2014 р. скасовано у частині вирішення первісного позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, справу у цій частині передано на новий розгляд.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 10.09.2014 р. залишено без змін.

В подальшому при розгляді первісного позову ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом.

Як вбачається із матеріалів справи та вищезазначених судових рішень, саме за змістом заяви позичальника від 16 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 6 462 грн. на умовах сплати 12 % річних, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 077 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 161, 28 грн. та кінцевим поверненням до 15 листопада 2009 року. Погашення кредиту визначено щомісячними зобов'язаннями у розмірі 459, 78 грн. із внесенням вказаної суми у період із 01 по 05 число кожного місяця.

При порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту передбачено сплату ним пені у розмірі, визначеному п. 5.1. Умов за кожен день прострочки.

Зазначено, що позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту: 5 385 грн. на поточний рахунок в Сумській філії ПАТ КБ «Приватбанк» з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою № ЧП 1-001585 від 16 листопада 2007 року; 1 077 грн. на поточний рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк» з призначенням платежу «Сплата одноразової винагороди за надання фінансового інструменту».

Як слідує з Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.08.2015 р., заява підписана позичальником та свідчить про дотримання письмової форми укладення кредитного договору між сторонами, що правильно враховано судами.

Однак Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які визначають умови кредитування між сторонами, а саме щодо розміру пені (п. 5.1. Умов), відповідальності за порушення умов кредитного договору у вигляді штрафу (п. 5.3. Умов) та збільшення тривалості позовної давності до п'яти років (п. 5.5. Умов), то дані Умови в цій частині не містять підпису ОСОБА_1 та у заяві позичальника домовленості сторін із вищезазначених питань немає. Суду доказів протилежного не було надано.

Тому Умови, в яких встановлено збільшену позовну давність, що не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

З матеріалів справи слідує, що між сторонами виник спір, що випливає з кредитних правовідносин.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Межі заявлених вимог включають в себе, зокрема, предмет та підстави позову. Договір укладено сторонами 16.11.2007р., ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_1 16.04.2014 р., а ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» в вересні 2015 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, ….'сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові…'

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

У письмовій заяві ОСОБА_1 просив суд застосувати позовну давність до вимог банку.

ПАТ КБ « ПриватБанк» просив суд застосувати позовну давність до вимог ОСОБА_1.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, за необхідне в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити в повному обсязі, у зв'язку зі спливом позовної давності та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, у зв'язку зі спливом позовної давності.

Керуючись ст.ст. 257, 267 ЦК України, ст. ст. 213, 215 , 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити в повному обсязі, у зв'язку зі спливом позовної давності.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, у зв'язку зі спливом позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 09 листопада 2015 року.

Суддя Н.Г.Прокудіна