АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/8177/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1038/К/15 суддя Попов В.В.
Категорія - 27 (І) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про захист прав споживачів, стягнення суми банківського вкладу,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі - ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива») про захист прав споживачів, стягнення суми банківського вкладу.

В обґрунтування позову зазначила, що 03.06.2014 року між нею та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» був укладений Договір банківського вкладу №318877 (Вклад «Доступний NEW»), відповідно до умов якого відповідач відкрив їй вкладний рахунок на вимогу НОМЕР_1 в доларах США із нарахуванням по вкладу 8% річних.

09.09.2014 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою, в якій просила видати їй всю суму банківського вкладу у розмірі 13 741,15 доларів США та виплатити нараховані проценти у розмірі 110,98 доларів США, однак дана заява була залишена відповідачем без відповіді і суму банківського владу з процентами позивачу повернуто не було.

За таких обставин, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на свою користь суму банківського вкладу у розмірі 13 741,15 доларів США та суму процентів у розмірі 110,98 доларів США за Договором банківського вкладу №318877 від 03.06.2014 року.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 за Договором банківського вкладу №318877 (Вклад «Доступний NEW») від 03.06.2014 року суму банківського вкладу у розмірі 13 741,15 доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в дохід держави 1 853,64 грн. в рахунок сплати судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення з банку на користь позивача суми вкладу у розмірі 13 741,15 дол. США та судового збору в дохід держави в сумі 1 853,64 грн. та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Зокрема, судом не враховано, що у зв'язку з ситуацією в країні, посилився відтік депозитних коштів (вкладів) населення в банку, що призвело до погіршення фінансового стану відповідача. Відповідно до роз'яснень наданих Пленумом ВСУ у Постанові від 18 грудня 2009 року, законним платіжним засобом на території України є гривня, тому при задоволенні позову про стягнення грошових сум, суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми у грошовій одиниці України - гривні. Крім того, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду та законність рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення суми процентів за договором банківського вкладу, оскільки дані висновки суду не були оскаржені.

Судом встановлено, що 03.06.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу №318877 (Вклад «Доступний NEW»), згідно якого відповідач відкрив позивачу вкладний рахунок на вимогу НОМЕР_1 в доларах США (а.с.3-4).

З виписки по договору банківського вкладу №318877 від 03.06.2014 року (а.с.5-7, 41-46), вбачається, що станом на 10.09.2014 року, залишок на рахунку позивача за цим договором складає 13 741 дол. США 15 центів, що згідно курсу НБУ встановленого на 14 січня 2015 року - дату ухвалення рішення суду першої інстанції, 1 долар США - 15,77 грн., становить 216 697,94 грн.

09 вересня 2014 року ОСОБА_2 було направлено поштою на ім'я відповідача ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» заяву про розірвання вказаного договору і виплату банківського вкладу та нарахованих процентів (а.с.8,9). Однак до теперішнього часу відповідач на заяву позивача не відповів та банківський вклад не повернув.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в порушення умов договору банківського вкладу та вимог закону, не було виконано своїх зобов'язань з повернення позивачеві за його письмового вимогою суми банківського вкладу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

У ч. 1 та 2 ст. 1058 ЦК України зазначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Законом України «Про банки і банківську діяльність», поняття вкладу (депозиту) визначається як кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на певний строк зберігання.

Відповідно до п.2.3 договору банківського вкладу №318877 (Вклад «Доступний NEW») від 03 червня 2014 року ОСОБА_2, як вкладник, має право на поповнення рахунку, зняття частини або всієї суми з рахунку, при цьому не знижувальний залишок має складати не менш ніж 500,00 доларів США. У випадку, якщо при частковому знятті коштів залишок на рахунку стає меншим від розміру не знижувального залишку, встановленого п.2.3 Договору, то договір розривається, з поверненням вкладнику фактичного залишку коштів.

Згідно з п.3.3.2 вказаного договору вкладник зобов'язався при бажанні зняти з рахунку готівкові кошти у сумі, що перевищує 1 000,00 доларів США, протягом одного банківського дня, повідомити банк про намір зняти відповідну суму готівкою за 5 банківських днів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 09 вересня 2014 року направила поштою відповідачу письмову заяву, в якій просила повернути їй всю суму банківського вкладу за договором договору банківського вкладу №318877 від 03 червня 2014 року та виплатити нараховані відсотки. (а.с.8)

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції відповідачем ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» не надано доказів на підтвердження виконання своїх зобов'язань з повернення вкладу за даним договором. Тому підстав для висновку про належне виконання своїх обов'язків відповідачем у колегії суддів не має.

Таким чином ОСОБА_2, звернувшись до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» із заявою про повернення грошових коштів, залучених банком на підставі договору №318877 від 03 червня 2014 року, діяла у відповідності до вищезазначених положень Цивільного кодексу України та умов договору. Однак, відповідач не виконав вимоги вищезазначених положень Закону і умов договору та не видав на вимогу позивача суму банківського вкладу.

Разом з тим, у справі Золотас проти Греції (No 2) від 29.01.2013 року, Європейський суд з прав людини зазначив наступне:

«Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави».

Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист права людини вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів вважає, що відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу ОСОБА_2, відповідач ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Протоколу №1, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд, колегія суддів погоджується з висновком суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача суми банківського вкладу в розмірі 13 741,15 доларів США.

Доводи апеляційної скарги про те, що законним платіжним засобом на території України є гривня, тому при задоволенні позову про стягнення грошових сум, суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми у грошовій одиниці України - гривні, колегія суддів не бере до уваги, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.192 ЦК України визначено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 656 ЦК України, Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» (далі - Декрет КМУ від 19 лютого 1993 року № 15-93), Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (постанова Верховного Суду України від 2 липня 2014 р. у справі № 6-79цс14). Декретом КМУ від 19 лютого 1993 року № 15-93 передбачено, що комерційні банки та інші фінансові установи України мають право здійснювати валютні операції, що не потребують індивідуальної ліцензії, на основі генеральної ліцензії. Оскільки правомірною стороною договору банківського вкладу в іноземній валюті є банк, який має генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ від 19 лютого 1993 року № 15-93, таким, що відповідають статтям 192 та 533 ЦК України є п. 1.6 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, відповідно до якого банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти в валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Як зазначено в абз. 3 пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільних справа», суд має право ухвалювати рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадку і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК, Декретом КМУ від 19 лютого 1993 року № 15-93).

З огляду на зазначене, вирішуючи питання про валюту стягуваних з банку коштів в рахунок виконання його зобов'язань з виплати вкладу за договором банківського вкладу в іноземній валюті, суд повинен в дотримання приписів ст.11 ЦПК України, виходити з валюти позовних вимог, положень п.1.6 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з фізичними та юридичними особами та положень договору банківського вкладу. Відповідно судом може бути прийняте рішення про стягнення такого боргу в іноземній чи національній валюті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що так як у позові ОСОБА_2 ставила питання про стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» суми банківського вкладу за договором №318877 від 03 червня 2014 року саме у валюті вкладу - доларах США, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача суми банківського вкладу в іноземній валюті.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом встановленим НБУ на день ухвалення рішення, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що сума банківського вкладу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 13 741 дол. США 15 центів, згідно курсу НБУ встановленого на 14 січня 2015 року - дату ухвалення рішення судом першої інстанції, 1 долар США - 15,77 грн., складає 216 697,94 грн. Не наведення судом у мотивувальній частині рішення розрахунків з переведення іноземної валюти в українську не призвело до неправильного вирішення справи, а в силу ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом того факту, що у зв'язку з ситуацією в країні, посилився відтік депозитних коштів (вкладів) населення в банку, що призвело до погіршення фінансового стану відповідача, відхиляються колегією суддів, так як відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» - відхилити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: