28.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/589/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.06.2014 року ОСОБА_2 отримав від позивача в борг грошові кошти у сумі 3000 доларів США (що за курсом НБУ на дату подачі позову становить 47376,00 грн.), про що надав розписку. Вказані кошти відповідач зобовязався повернути до 16 липня 2014 року.

Кошти не були повернуті в строк.

На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 47376,00 грн., індекс інфляції в розмірі 5448,24 грн., та три проценти річних з простроченої суми у розмірі 759,31 грн., а всього 53583,55 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали та просили відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 16.06.2014 року між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 3000,00 доларів США (що за курсом НБУ на дату подачі позову становить 47376,00 грн.) зі строком повернення до 16 липня 2014 року /а.с.20/.

Однак, у вказаний строк ОСОБА_2 належним чином свої зобов'язання не виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст.10 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позивачем оригінал розписки долучений до матеріалів справи.

Доказів про повернення боргу матеріали справи не містять.

Суд критично оцінює пояснення відповідача ОСОБА_2 та свідка з боку відповідача ОСОБА_4 щодо повернення позивачу грошових коштів у розмірі 3000,00 доларів США за розпискою від 16.06.2014, оскільки будь-яких даних щодо цього у розписці не міститься.

Разом з тим, згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 зобов'язання за договором позики не виконав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 47376,00грн. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, законними та в повному обсязі доведеними з боку позивача.

Крім того, статтею 625 ч.2 ЦК України передбачено , що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений в договорі.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 3% річних в розмірі 759,31 грн., також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. У випадках, коли грошове зобов'язання виникло у валюті, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині стягнення з боржника інфляційного збільшення суми боргу при його виконанні не застосовуються.

Отже норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача індексу інфляції у розмірі 5448,24 грн. не підлягають задоволенню.

В силу статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 481,35 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 533, 610-611, 625-626, 1046-1049 ЦК України, ст.ст.10, 15, 57-60, 66, 88, 213-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 47376,00 грн. та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 759,31 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 481,35 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко