У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Державного територіально - галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-західна залізниця») про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2013 року його поновлено на роботі на посаді начальника відокремленого підрозділу Жмеринської дистанції колії територіально-галузевого об'єднання «Південнно-Західна залізниця» з 01 серпня 2013 року, а також цим рішенням стягнуто з відповідача на його користь 25 791,64 грн заробітної плати за час вимушеного прогулу та 8 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. З вини відповідача, у зв'язку з фактичним допущенням до роботи лише з 10 січня 2014 року, позивачу не виплачено заробітну плату за період з 18 жовтня 2013 року по 10 січня 2014 року за 59 робочих днів, що складає 31 232,24 грн, які позивач просив стягнути, а також 2 586,00 грн неправомірно позбавленої та невиплаченої винагороди в липні-серпні-вересні за підсумками роботи за 2013 року.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДТГО «Південно-західна залізниця» на користь ОСОБА_6 28 916,00 грн заборгованості по заробітній платі за період з 18 жовтня 2013 року по 09 січня 2014 року та 2 586,00 грн винагороди за підсумками роботи за 2013 рік, а всього 31 502,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права та справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судове рішення апеляційної інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення винагороди за підсумками роботи за 2013 рік, сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи, що заявником оскаржується рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, то колегія суддів вважає за недоцільне виходити за межі касаційної інстанції та переглядати рішення суду апеляційної інстанції в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте зазначеним вимогам ухвалене у справі судове рішення апеляційного суду Вінницької області не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду, апеляційний суд виходив із того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки вини відповідача у затримці виконання рішення про поновлення позивача на роботі немає.

Однак, такий висновок зроблено судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Судом встановлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_6 поновлено на роботі на посаді начальника відокремленого підрозділу Жмеринської дистанції колії територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» та стягнуто на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 25 791,64 грн та моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2013 року вищевказане рішення залишено без змін.

У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не виконував вище вказане рішення, ОСОБА_6 після набрання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2013 року законної сили отримав виконавчий лист 03 грудня 2013 року та звернувся з ним до ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Відповідно до постанови ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 24 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження на підставі заяви ОСОБА_6 про примусове виконання рішення суду та виконавчого листа.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2013 року було виконано 10 січня 2014 року, оскільки наказом № 8/ос від 09 січня 2014 року ОСОБА_6 з 10 січня 2014 року було поновлено на посаді начальника відокремленого підрозділу Жмеринської дистанції колії територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця».

Відповідно до ст.ст. 24, 31, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 77 Закону України «Про виконавче провадження», негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків.

Згідно ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 щодо стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, оскільки негайного виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_6 не відбулося, він був поновлений на посаді тільки з 10 січня 2014 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд не врахував, що негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ про поновлення на роботі, а тому дійшов до передчасного висновку про те, що вини відповідача у затримці виконання рішення про поновлення позивача на роботі немає, оскільки позивач лише 23 грудня 2013 звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві з виконавчим листом про примусове виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2013 року про поновлення на роботі, яке 09 січня 2014 року було виконано боржником про що видано відповідний наказ.

Крім того, висновок апеляційного суду про те, що положення ст. ст. 24, 31, 235 КЗпП України щодо негайного виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2013 року в частині поновлення позивача на роботі не можуть бути застосовані, так як в резолютивній частині вказаного рішення не було зазначено про його негайне виконання, є помилковим, оскільки ч. 5 ст. 235 КЗпП України чітко визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Таким чином, апеляційним судом було помилково скасовано рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду, яке ухвалено згідно із законом.

В іншій частині рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року заявником не оскаржувалось, тому судом касаційної інстанції не переглядалось.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 336, 339, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, скасувати.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року в цій частині залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук