Ухвала іменем україни
16 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В., суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання припиненими правовідносин за договором іпотеки; за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року та касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») про визнання припиненими правовідносин за договором іпотеки.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2010 року визнано мирову між банком та ОСОБА_2 на умовах, зокрема того, що у разі непогашення останнім заборгованості в термін до 26 листопада 2010 року банк має право звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) відповідно до умов договору та чинного законодавства України.

Вказувала, що банком дій щодо звернення стягнення на майно за договором іпотеки - земельні ділянки, вчинено не було, й у зв'язку зі спливом від 26 листопада 2010 року трирічного строку пред'явлення вимоги, просила суд визнати такими, що припинилися правовідносини за договором іпотеки нерухомого майна від 14 грудня 2010 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Родовід Банк».

У листопаді 2014 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням умов мирової угоди боржником та просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за мировою угодою від 11 листопада 2010 року в сумі 261 867,42 дол. США та 4 515 856 грн 23 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки: земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка) за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 0,15 га, ринковою вартістю 1 331 000 грн, та кадастровим номером НОМЕР_2, загальною площею 0,145 га, ринковою вартість 1 286 000 грн, розташованих за адресою - ділянки НОМЕР_3, НОМЕР_4, район домоволодіння АДРЕСА_1, а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень (присадибна ділянка) за кадастровим номером НОМЕР_5, загальною площею О, 08 га, ринковою вартістю 1 331 000 грн, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, та належать на праві приватної власності ОСОБА_1, шляхом реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року первісний позов задоволено, визнано припиненим правовідношення за договором іпотеки нерухомого майна: земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ділянка НОМЕР_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1; земельної ділянки загальною площею 0,1450 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ділянка НОМЕР_4, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2; земельної ділянки загальною площею 0,0800 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5 від 14 грудня 2010 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Родовід Банк».

У задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано. Ухвалено у справі в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року залишити в силі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ «Родовід Банк» підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання правовідносин за договором іпотеки припиненими, суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ухваливши в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, виходив із того, що нормами матеріального права не передбачено такого способу захисту порушеного права, як припинення правовідносин, натомість підстави припинення договору іпотеки визначені положеннями ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та ч. 1 ст. 593 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився і апеляційний суд, виходив із того, що банк, починаючи з 26 листопада 2010 року протягом встановленого ст. ст. 257, 261 ЦК України трирічного строку позовної давності не вчинив дій, спрямованих на звернення стягнення на іпотечне майно, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Проте погодитися із такими висновками судів попередніх інстанцій повністю не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду не відповідають.

Судом встановлено, що 17 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Родовід Банк» був укладений кредитний договір № 15.3/СД-170.06.3 про надання невідновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі у розмірі 600 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 процентів річних терміном до 16 листопада 2007 року.

20 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до кредитного договору про збільшення розміру невідновлювальної кредитної лінії до 1 600 000 доларів США.

04 червня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до кредитного договору, згідно з яким процентну ставку за користування кредитом було встановлено в розмірі 15 процентів річних.

17 червня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до кредитного договору, відповідно до якого кінцевий терміном погашення кредиту змінено на 30 вересня 2008 року включно.

19 листопада 2009 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до кредитного договору, за яким було здійснено переведення залишку заборгованості за кредитним договором з валюти кредиту в доларах США на національну валюту - гривню. Після здійснення даної операції сума кредиту склала 12 328 416 грн 46 коп., яку позичальник зобов'язався повернути в термін до 18 травня 2010 року включно зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20 процентів річних. 11 грудня 2009 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до кредитного договору про зміну строків сплати процентів за користування кредитом.

У зв'язку із порушенням позичальником умов кредитного договору 29 вересня 2010 року банк звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом про стягнення з боржника кредитної заборгованості в розмірі 18 246 102 грн 13 коп.

10 листопада 2010 року ОСОБА_2 частково погашено заборгованість за кредитом в розмірі 12 328 416 грн 46 коп., у зв'язку із чим банком зменшено позовні вимоги до 5 917 685 грн 67 коп.

11 листопада 2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено мирову угоду згідно з п. п. 1-3 якої:

- позичальник визнав в повному обсязі позовні вимоги банку у розмірі 5 917 685 грн 67 коп., з яких проценти за користування кредитом - 2 993 393 грн 83 коп. та пеня-2 924 291 грн 84 коп.;

- банк зобов'язався частково списати пеню у розмірі 2 583 685 грн 67 коп. в разі надання позичальником або майновим поручителем позичальника в термін до 23 листопада 2010 року нерухомого майна в іпотеку банку на загальну суму 3 334 000 грн;

- позичальник зобов'язався в термін до 23 листопада 2010 року здійснити погашення по процентах за кредитом шляхом перерахування 898 454 грн 47 коп. на рахунок банку НОМЕР_9 та 261 867,42 доларів США на рахунок Банку НОМЕР_10, а також погашення пені у розмірі 340 606 грн 17 коп. на рахунок банку НОМЕР_11.

Пунктом 7 мирової угоди передбачено, що у разі непогашення позичальником процентів за кредитом та пені у вищевказаному розмірі в термін до 26 листопада 2010 року банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов договору та чинного законодавства України. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2010 року у справі № 2-3520-1/10, укладену між банком та позичальником мирову угоду було визнано судом на вищевказаних умовах, провадження у цивільній справі закрито. Дана ухвала набрала законної сили 25 листопада 2010 року.

14 грудня 2010 року з метою забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_2 за мировою угодою від 11 листопада 2010 року ОСОБА_1 передано в іпотеку банку наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 0,1500 га, ринковою вартістю 1 331 000 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ділянка НОМЕР_3, та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі державного акта на право власності на землю серїї НОМЕР_6 від 26 листопада 2008 року, виданого Лівадійською селищною радою;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень за кадастровим номером НОМЕР_2, загальною площею 0,1450 га, ринковою вартістю 1 286 000 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ділянка НОМЕР_4, та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_7 від 26 листопада 2008 року, виданого Лівадійською селищною радою;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруджень за кадастровим номером НОМЕР_5, загальною площею 0,0800 га, ринковою вартістю 1 331 000 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_8 від 05 грудня 2008 року, виданого Лівадійською селищною радою.

Умови передачі нерухомого майна в іпотеку, порядок звернення стягнення на передане в іпотеку майно регулюються договором іпотеки, посвідченим 14 грудня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палладій Н.В. в реєстрі за № 7863.

У зв'язку із порушенням умов мирової угоди 24 липня 2013 року банк звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останнього на користь банку заборгованість за мировою угодою в розмірі 261 867,42 доларів США та 4 108 513 грн 32 коп.

13 грудня 2013 року рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/16393/13-ц в задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 відмовлено повністю. Суд першої інстанції дійшов висновку, що права банку повинні підлягати захисту шляхом звернення до виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, а не шляхом стягнення з позичальника заборгованості на виконання мирової угоди.

Відповідно до статей 1049 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844141/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1050 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844142/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з статтею 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_20/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною першою статті 33 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_218/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> та статті 39 Закону «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_250/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843704/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Статтею 256 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843297/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843298/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843302/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843305/ed_2014_07_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився і апеляційний суд, не звернули увагу на те, що 24 липня 2013 року, тобто в межах строку позовної давності за мировою угодою, банк звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останнього на користь банку заборгованість за мировою угодою в розмірі 261 867,42 доларів США та 4 108 513 грн 32 коп., не з'ясували, чи є таке звернення перериванням строку позовної давності в розумінні положень ч. ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій у порушення вимог ст. ст. 212, 303, 316 ЦПК України на вказане уваги не звернули, тому рішення судів попередніх інстанцій ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, оскільки згідно зі ст. ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до його припинення або до закінчення строку дії іпотечного договору, тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання припиненими правовідносин за договором іпотеки також підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович