АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6549/15 Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А., Кіся П.В.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановила:

11 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив: - в рахунок задоволення вимог за договором позики від 21.10.2009 року на суму 762179 грн. 45 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання ОСОБА_2 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю, на його власний розсуд, за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, для чого надати ОСОБА_2 право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатись, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця ОСОБА_1) до Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», органів нотаріату та приватних нотаріусів, та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з вирішенням цих питань.

Виселити ОСОБА_1 з іпотечного майна - трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Передати предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації за визначеною ст. 38 Закону України «Про іпотеку», процедурою продажу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтував наступним,

21.10.2009 між ним та ОСОБА_1 укладено договір позики за яким останньому передано 32500,00 доларів США. Відповідно до Додаткового договору № 1 від 22.10.2010 внесено зміни до договору позики від 21.10.2009, а саме збільшено суму позики до 38125,00 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути до 21.10.2011.

Відповідач не виконав своїх зобов'язань, що змусило позивача звернутись до суду і рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.03.2014, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.04.2014, з ОСОБА_1 стягнуто на користь позивача заборгованість за вказаним вище договором позики в сумі 758738,45 грн. і судові витрати.

В забезпечення виконання договору позики між сторонами укладено іпотечний договір від 21.10.2009, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Враховуючи, що до теперішнього часу відповідачем борг не повернуто, судове рішення з цього приводу не виконано, позивач просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом її продажу, передавши для цього спірну квартиру в управління ОСОБА_2, виселити ОСОБА_1 з квартири та стягнути з останнього судові витрати.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував і пояснив, що всі кошти, які отримав за договором позики, повернув позивачеві, проте останній не надав йому відповідної розписки. Крім того, з вимогою про виселення відповідача ОСОБА_2 вже звертався до суду і йому в цьому було відмовлено.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2014 року позов задоволено в повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 21.10.2009 в розмірі 762179 (сімсот шістдесят дві тисячі сто сімдесят дев'ять) гривень 45 копійок звернуто стягнення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки за договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 21.10.2009, шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1, мешкає в АДРЕСА_2, права продажу вказаної квартири будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд з наданням ОСОБА_2 права пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатись, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця ОСОБА_1) до Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України, Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації, органів нотаріату та приватних нотаріусів, інших державних органів, установ, підприємств і організацій з питань отримання Витягів з державних реєстрів, інших документів, довідок про склад сім'ї, а також права здійснювати інші дії, пов'язані з виконанням всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Визначено початкову вартість квартири АДРЕСА_1 при її продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, але не менш ніж 600000 (шістсот тисяч) гривень.

Виселено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, і.н. НОМЕР_2, зареєстрованого в АДРЕСА_3 з предмета іпотеки - трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Передано предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в управління ОСОБА_2 на період його реалізації за визначеною ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедурою продажу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243, 60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд не звернув уваги і не дав належної оцінки, що п. 2 Договору іпотеки встановлено, що при невиконанні боржником зобов'язань за договором позики право власності іпотекодержателя переходить від іпотекодавця за виконавчим написом нотаріуса, а останнім такого напису не вчинялося. Крім того, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28.11.2013 року відмовлено позивачу в задоволенні позову про виселення з тих же підстав, що і за даним позовом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості є доведеним і не підлягає доказуванню, а тому відповідно п. 5 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя необхідно задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Але з цим висновком суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно ч. 2, 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 3 ст. 61, ст. 131, ст. 179, ч. 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1, 3 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України,

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, несуть рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ст. 526, ч. 1 ст. 548, ч. 1 ст. 574, ч. 1 ст. 575, ч. 1 ст. 584, ч. 1 ст. 590, ч. 1 ст. 591, ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 758738,45 грн. грошових коштів за невиконання зобов'язання за договором позики, яке набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 30.04.2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 21.10.2009 року за реєстровим № 4096, того ж дня, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за умовами якого викладеними в п.п. 1 п. 2 вказаного Договору, цей Договір укладено, як засіб забезпечення виконання зобов'язання, що виникло у ОСОБА_1 за договором позики від 21.10.2009 року № 4096 з обумовленим в договорі позики розміром боргу 32500 доларів США. При невиконанні боржником своїх зобов'язань за договором позики вчиняється відповідний виконавчий напис, після якого право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 66 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м. переходить до іпотекодержателя. Вчинення виконавчого напису буде здійснюватися за рахунок іпотекодавця.

Тобто сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України.

Згідно з рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 листопада 2013 року підставою для відмови ОСОБА_2 в позові був той факт, що згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя право власності на квартиру переходить за виконавчим написом нотаріуса, який останнім не вчинявся.

На порушення зазначених вище норм права, та умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 21.10.2009 року, які є обов'язковими для виконання сторонами, відповідно ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, згідно з якими при невиконанні боржником зобов'язань за договором позики нотаріусом вчиняється відповідний виконавчий напис, після якого право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя, і який інших процедур задоволення вимог іпотекодержателя не містить - суд надав право продажу предмету іпотеки із застосуванням процедури, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме: в рахунок задоволення вимог за договором позики від 21.10.2009 року на суму 762179 грн. 45 коп. звернув стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, шляхом надання ОСОБА_2 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю, на його власний розсуд, за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, для чого надав ОСОБА_2 право пред'являти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатись, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця ОСОБА_1) до Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», органів нотаріату та приватних нотаріусів, та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сім'ї, а також вчиняти всі інші дії, пов'язані з вирішенням цих питань. Тим самим, суд першої інстанції, фактично видав доручення ОСОБА_2 від імені позичальника на реалізацію майна, що не входить до повноважень суду.

Передаючи предмет іпотеки на період його реалізації в управління ОСОБА_2, суд не звернув уваги, що це питання, як і питання з надання ОСОБА_2 всіх повноважень продавця, отримання витягів, довідок про склад сім'ї ОСОБА_1, звернення, одержування і підписування необхідних довідок, документів і заяв (в тому числі і сімейного стану ОСОБА_1)., не врегульовані цим договором, Також судом не дано правової оцінки рішенню судової колегії судової палати Апеляційного суду Харківської області від 28 листопада 2013 року стосовно підстав переходу права власності на квартиру.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин ухвалене у справі рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати колегія суддів, вважає за необхідне розподілити відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313-317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року - скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 20 (двадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: