Справа №576/957/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1775/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

при секретарі- Чуприні В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 липня 2015 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна промислова компанія» про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Транспортна промислова компанія» на користь МТСБУ 6872 грн. 61 коп. виплаченого страхового відшкодування та 243 грн. 60 коп. судових витрат, а всього стягнуто 7116 грн. 21 коп. У задоволенні позову МТСБУ до ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування було відмовлено за необґрунтованістю позовних вимог. ( а.с. 72-74)

Не погодившись з рішенням суду ТОВ «Транспортна промислова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким шкоду на користь МТСБУ стягнути з ОСОБА_3 В обґрунтування скарги посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт предявлення позову безпосередньо до винуватця ДТП ОСОБА_3, який мав водійське посвідчення на право керування транспортним засобом та використовував його та законній підставі, а тому саме він має нести відповідальність за завдану шкоду. Крім того, вказує, що на даний час ОСОБА_3не перебуває у трудових відносинах з товариством, а тому відсутні підстави для задоволення позову за рахунок ТОВ «Транспортна промислова компанія».

Сторони у засідання суду апеляційної інстанції не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України така неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 31 липня 2011 року о 14 год. 40 хв. в м.Кременчуці на перехресті вул.60 Років Жовтня та вул.В.Бойка, ОСОБА_3, керуючи на підставі шляхового листа автомобілем НОМЕР_1, власником якого є ТОВ «Транспортна промислова компанія» , в порушення вимог п.10.1.,10.4 ПДР України, при зміні напрямку руху (повертаючи праворуч) не зайняв відповідного крайнього положення, не надав дорогу та допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.6, 56).

Постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 31 жовтня 2011 року ОСОБА_3. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. (а.с.6).

Власником автомобіля НОМЕР_3 є ТОВ «Транспортна промислова компанія», з яким ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах і під час ДТП виконував службові обовязки. (а.с.31, 32, 33, 34, 43-45, 57).

Вказаний автомобіль на момент ДТП не був застрахований відповідно до положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з чим власник автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_5 звернулася до МТСБ України із заявою від 16 березня 2012 року про відшкодування спричиненої ДТП (а.с.7, 53-55).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №362 від 26 грудня 2011 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_5 складає 7827 грн. 13 коп. (а.с.8, 61-67).

Згідно з платіжним дорученням від 08 травня 2012 року №2243 МТСБ України виплатило ОСОБА_5 6872 грн. 61 коп. страхове відшкодування за шкоду заподіяну в результаті ДТП (а.с.9, 10, 11, 45).

Після виплати страхового відшкодування, МТСБУ звернулось до відповідачів з регресною вимогою про виплату у солідарному порядку страхового відшкодування.

Встановивши зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову МТСБУ в частині стягнення виплаченого страхового відшкодування саме з ТОВ «Транспортна промислова компанія», оскільки виплативши страхове відшкодування ОСОБА_5, позивач набув право подання регресного позову до відповідача ТОВ «Транспортна промислова компанія», який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність і який в силу положень ч.1 ст.1172 ЦК України повинен відшкодовувати шкоду заподіяну його працівником при виконанні ним трудових обовязків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він є законним, обґрунтованим та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Спірні правовідносини регулюється ст. 1191, 1172 ЦК України, а також ст. 38 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із п.38. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідач ОСОБА_3 станом на 31.07.2011 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна промислова компанія», де працював заступником генерального директора с правом керування службовим автомобілем НОМЕР_3., належним ТОВ «Транспортна промислова компанія» і який був закріплений за останнім на підставі наказу № 1 від 15.01.2011 року ( а.с. 31, 32,33,34)

Вказані обставини не спростовані апелянтом.

Оскільки винним у вчиненні вищевказаного ДТП є ОСОБА_3 , який знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Транспортна промислова компанія» та керував транспортним засобом який належить підприємству, суд першої інстанції керуючись ст. 1172 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги Моторного (Транспортного) Страхового бюро України та стягнув з ТОВ «Транспортна промислова компанія» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 6872,61 грн., відмовивши у задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування з відповідача ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що саме відповідач ОСОБА_3, як винна у ДТП особа, повинен відшкодувати страхові витрати , оскільки під час керування мав посвідчення водія на право керування ТЗ і реєстраційний документ на ТЗ, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки саме власник транспортного засобу відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, а ОСОБА_3І, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим, оскільки керував транспортним засобом у звязку у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків і може бути притягнутий до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст.. 1191 ЦК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і не містять передбачених законом підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.

Висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні, наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування немає, тому відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» - відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -