Справа № 2/489/2429/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення неустойки,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача, відшкодування майнової і моральної шкоди.

Позивачка обґрунтувала свої вимоги тим, що рішенням Ленінським районним судом м. Миколаєва від 2 липня 2014 року на його користь з ФОС ОСОБА_2 стягнуто 1041 грн. - суму, сплачену за товар, та неустойку в розмірі 530 грн. 91 коп., а всього 1571 грн. 91 коп..

Зазначена неустойка нарахована судом за період з 24 квітня 2014 року по 1 липня 2014 року.

Рішенням суду відповідачем виконане лише 30 вересня 2014 року.

Враховуючи, що затримка повернення коштів за продукцію за умови розірвання договору купівлі-продажу та повернення товару тривала з 24 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року, позивач просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 неустойку за період з 2 липня 2014 року по 29 вересня 2014 року.

В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило, будь-яких заперечень щодо вимог позивача чи пояснень до суду не подавав.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» в разі виявлення протягом установленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 липня 2014 року задоволено позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошової суми, сплаченої за товар та неустойки.

Зазначеним рішенням суду розірвано договір купівлі-продажу від 10 жовтня 2012 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Крім того, з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнута грошова сума, сплачена за товар у розмірі 1041 грн. 00 коп., неустойка в розмірі 530 грн. 91 коп., а всього 1571 грн. 91 коп..

Як вбачається з рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 липня 2014 року, судом було встановлено, що 10 жовтня 2012 року ОСОБА_1 придбав у ФОП ОСОБА_2, власниці інтернет-магазину «Сокіл», маршрутизатор (роутер) ASUS RT-N56U. Підтвердженням зазначеної угоди є товарний чек № фРН-1010/0038 від 10 жовтня 2012 року.

В подальшому, 23 квітня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору та повернення грошових коштів через виявлений істотний недолік. Проте, в добровільному порядку кошти за придбаний товар позивачеві повернені не були, що і стало підставою для звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом до суду, який рішенням від 2 липня 2014 року було задоволено.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.

Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей.

Відповідно ч. 9 зазначеного Закону України, якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Враховуючи, що розірвання договору купівлі-продажу здійснено сторонами у судовому порядку, а не у відповідності до положень частини 3 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів», підстави для стягнення неустойки за кожен день затримки повернення грошей у разі розірвання договору - відсутні.

Посилання позивача на вимоги ч. 9 ст. 12 Закону як на підставу для стягнення неустойки, є необґрунтованими, оскільки на правовідносини, що склалися між сторонами, ст. 12 Закону не розповсюджується.

Вимоги ст. 12 Закону підлягають застосуванню у разі розірвання договору з ініціативи споживача протягом 14 днів з часу укладення такого договору та коли це не пов'язано з недоліками товару, виявленими протягом гарантійного строку.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу щодо підтвердження тих обставин, на які він посилається в своєму позові та обґрунтовує вимоги позову.

Так позивачем не надано відомостей про те, чи дійсно рішення суду від 2 липня 2014 року виконане відповідачем та коли саме.

За такого, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення неустойки відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська