АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

Суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 7 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальних збитків,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2, посилаючись на ст.1194 ЦК України, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» і просила зобов»язати відповідача сплатити їй 23.588 грн.26 коп., як різницю між виплаченим їй страховим відшкодуванням за пошкодження належного їй автомобіля з вини відповідача, та реально понесеними витратами на ремонт автомобіля.

Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 7 вересня 2015 року у позові відмовлено /а.с.77-78/.

Відмовляючи у позові, суд послався на те, що третьою особою ПАТ»СК»Країна», якою була застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_4, позивачці, як потерпілій в ДТП особі, було виплачене страхове відшкодування у сумі 17.413 грн.87 коп. При цьому, позовна сума 23.588 грн.26 коп., яка складає додаткові витрати понесені позивачкою на ремонт автомобіля, охоплюються лімітом (50.000 грн.) застрахованої цивільної відповідальності винної в ДТП особи, у зв»язку з цим, на думку суду, відповідач ОСОБА_4, до якого звернулась до суду з позовом ОСОБА_2, є неналежним відповідачем.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, просить скасувати рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 7 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі /а.с.82-84/.

У своїх доводах скаржник послався на те, що, оскільки відповідач ОСОБА_4 постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 22.10.2014 року визнаний винним у скоєній ДТП, тому він є належним відповідачем.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 7 вересня 2015 року з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, 19.09.2014 року на вул.Камишанській у м.Києві, відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Меrcеdes-Веnz»державний номер НОМЕР_1, та рухаючись заднім ходом, допустив порушення правил дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Меrcеdes-Веnz МL250» державний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачці ОСОБА_2, в результаті чого автомобілю позивачці заподіяні механічні пошкодження.

Указана обставина сторонами не заперечується.

Відповідно до ст.988 ЦК України та ст.20 Закону України «Про страхування» слідує, що страховик зобов»язаний на умовах договору страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона страховик зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначити у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Оскільки цивільна відповідальність за матеріальну шкоду заподіяну третім особам при керуванні належного ОСОБА_4 автомобіля «Меrcеdes-Веnz»державний номер НОМЕР_1, була застрахована третьою особою ПАТ»СК»Країна», відповідно до страхового Полісу №АС/7430241 від 29.10.2014 року терміном на один рік з лімітом відповідальності 50.000 грн., позивачка 1.12.2014 року звернулась з відповідною заявою до указаного страховика /а.с.48, 46/.

На виконання заяви позивачки, страховиком складено Акт огляду пошкодженого автомобіля, складено страховий акт від 5.12.2014 року, а також подано позивачкою до страховика Заяву про погодження розміру страхового відшкодування у сумі 17.613 грн.87 коп. /а.с.49-56,57,47/.

Відповідно до платіжного доручення за №1719 від 5.12.2014 року слідує, що страховик ПАТ»СК»Країна» виплати позивачці ОСОБА_2 обумовлену сторонами страхову суму /а.с.58/.

В подальшому, пославшись на те, що вона, позивачка, реально за ремонт належного їй автомобіля пошкодженого з вини відповідача ОСОБА_4, сплатила 28.602 грн.73 коп., звернулась до суду з цим позовом.

Позивачка зазначила, що 28.602 грн.73 коп. складають витрати, які вона понесла безпосередньо за ремонт автомобіля і додатково сплатила за послуги адвоката 12.400 грн., отже загальні витрати становлять 41.002 грн.73 коп.

Однак, враховуючи, що 17.413 грн.87 коп. вона отримала від страховика ПАТ»СК»Країна», позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 на свою користь збитки у сумі 23.588 грн.26 коп.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у позові, дійшов правильного висновку, що позивачка ОСОБА_2 не мала правових підстав звертатись з цим позовом до ОСОБА_4, оскільки відповідач застрахував свою цивільну відповідальність за шкоду заподіяну третім особам у ПАТ»СК»Країна» з лімітом матеріальної 50.000 грн. При цьому, як встановлено судом, ліміт відповідальності використано лише на 17.413 грн.87 коп., однак позивачка для вирішення спірних вимог помилково звернулась безпосередньо до винної в заподіянні шкоди особи - ОСОБА_4, відповідальність якого може наступити, в силу ст.1194 ЦК України, лише в разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Однак, як встановлено судом, позивачка не зверталась до суду першої інстанції з заявою про заміну неналежного відповідача, у зв»язку з чим, апеляційна інстанція дійшла висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307.308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 7 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді