22-ц/775/1154/2015(м)
Категорія 53 Головуючий у 1 інстанції Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Попової С.А.,

секретар Зал Ю.С.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до ОСОБА_1 про повернення майна за апеляційною скаргою позивача на рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2015 року,

у с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК ім.Ілліча») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення майна, набутого без достатніх правових підстав у вигляді грошових коштів у розмірі 893,89 грн., які були перераховані відповідачу, як частка заробітної плати - індексація та компенсація за 2003-2006 роки.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2015 року ПАТ «ММК ім.Ілліча» у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ ММК «ім.Ілліча» просить в апеляційній скарзі скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги підприємства задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «ММК ім.Ілліча» Новгородської В.В., яка просила апеляційну скаргу задовольнити, заперечення проти скарги відповідача ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, в межах апеляційного оскарження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 20 лютого 1984 року по 15 лютого 2010 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із ПАТ «ММК ім.Ілліча», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. За цей період йому нараховувалась і виплачувалась заробітна плата.

16 січня 2014 року відповідач звернувся до ПАТ «ММК ім. Ілліча» із письмовою заявою про розрахунок та виплату індексації заробітної плати за період з 01 березня 2003 року по 15 лютого 2010 року, а також про розрахунок компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів, у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати.

Платіжним дорученням № 11256 від 20 березня 2014 року ПАТ «ММК ім. Ілліча» перерахувало на особовий банківський рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 893,89 грн., які за своїм призначенням платежу були індексацією заробітної плати і СЕК (сумою еквівалентною компенсації) за період 2003-2006 років.

Відмовляючи ПАТ «ММК ім. Ілліча» у позові про повернення цих коштів, як безпідставно набутого майна, суд першої інстанції виходив з того, що виплата проведена юридичною особою добровільно і недобросовісності з боку набувача - ОСОБА_1, при отриманні цих коштів не встановлено.

Висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Згідно статті 1 Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Як свідчить платіжне доручення, за яким відповідачу було перераховано 893,89 грн., ця сума становить індексацію заробітної плати і СЕК (суму еквівалентну компенсації) за період 2003-2006 років, тобто вказані виплати входять до структури заробітної плати.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Зі справи та пояснень сторін в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що в 2014 році на підприємстві виникла ситуація, коли працівники стали вимагати від роботодавця виплати індексації та компенсації втрати частини заробітної плати за попередні роки роботи і, з метою запобігання звернення відповідача до суду, ПАТ «ММК ім. Ілліча» самостійно розрахувало та добровільно перерахувало на особовий рахунок ОСОБА_1 суму 893,89 грн. Цьому передувала і заява відповідача до товариства від 28 грудня 2013 року (а.с.37).

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суду першої інстанції не було надано доказів, що підприємством допущено розрахункову помилку, а з боку відповідача мала місце недобросовісність набуття вказаної грошової виплати. Тому, колегія вважає, що суд, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про відмову ПАТ «ММК ім. Ілліча» у позові до ОСОБА_1 про повернення коштів за безпідставністю позовних вимог.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 2 липня 2014 року справа № 6-91цс14, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України та думкою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену в ухвалі від 17 вересня 2014 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одесі до ОСОБА 3 про стягнення безпідставно отриманої пенсії за касаційною скаргою ОСОБА 3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2014 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ПАТ «ММК ім. Ілліча» в апеляційній скарзі вказує, що у позивача була відсутня будь-яка заборгованість перед відповідачем щодо виплати індексації заробітної плати за період з 2003 року по 2010 рік, що розрахунок суми індексації заробітної плати і компенсації, зроблений комбінатом, є помилковим і необґрунтованим.

Проте, відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Наразі матеріали справи свідчать, що будь-яких доказів того, що позивач припустився рахункової помилки при нарахуванні та виплаті відповідачу грошової суми в розмірі 893,89 грн. ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не представлено, а тому, ці доводи є неспроможними.

У скарзі також зазначається, що питання про законність вимог щодо виплати заборгованості з індексації заробітної плати та компенсації не були предметом розгляду суду, але позивач вважає, що рішення підлягає скасуванню. З огляду на те, що позивач визнав фактично обставину відсутності спору про розмір платежів, ці доводи скарги апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки, відповідно до ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду, є формальними, не впливають на правильність вказаної рішення, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та, в основному, зводяться до переоцінки доказів по справі.

З огляду на ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому, колегія суддів вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М.Кочегарова

Судді : С.А.Зайцева

С.А. Попова