АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» - Кузьменка ВолодимираМиколайовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Імексбанк» про стягнення заборгованості. Зазначав, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2012 року встановлено, що заборгованість ПАТ «Імексбанк» перед ним за договорами вкладу становить 698 500 доларів США, а його заборгованість перед ПАТ «Імексбанк» за кредитним договором від 30 травня 2007 року - 131 604 долари США; після проведення зарахування зустрічних однорідних вимог заборгованість ПАТ «Імексбанк» перед позивачем складає 566 895,58 доларів США. Вказану заборгованість рішенням суду не було стягнуто, оскільки він не звертався до ПАТ «Імексбанк» із заявою про повернення вкладу. 9 серпня 2013 року він звернувся до відповідача із заявою про повернення йому вкладів. ПАТ «Імексбанк» не надав відповіді на його заяву та не перерахував спірну заборгованість на рахунок, зазначений ним у заяві. Враховуючи викладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 7 липня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 566 895,58 доларів США, що еквівалентно 6 680 583 грн. 80 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ПАТ «ІмексБанк» на користь ОСОБА_3, зменшено її до 14 395,58 доларів США, що еквівалентно 170 443 грн. 67 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «ІмексБанк» просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не взято до уваги те, що договір № 46-08/1 строкового банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті «Стандарт З місяці», укладений 7 березня 2008 року між АКБ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_3, припинив свою дію виконанням зобов'язань та взаємовідносини між сторонами по вищезазначеному договору закінчилися 9 червня 2008 року. Позивачем не надано доказів на підтвердження внесення ним на депозитний вклад грошових коштів в загальному розмірі 418 500 дол. США. Судом не взято до уваги те, що АТ «ІМЕКСБАНК» не має будь-якої заборгованості по виплаті позивачу грошових коштів по Договору № 46-08/1 строкового банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті «Стандарт 3 місяці» від 7 березня 2008 року, Договору № 447- 06/1 на відкриття строкового банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті «Стандарт +1», укладеного 22 червня 2006 року, Договору банківського рахунку фізичної особи № 510-08/1 БР від 7 березня 2008 року, укладеного між АТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_3

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, просив розглядати справу за відсутності представника банку.

Позивач просив відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона ( банк) , що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму ( вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договорами.

Судом встановлено, що сторонами було укладено три договори, а саме:

22 червня 2006 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ПАТ «Імексбанк» було укладено договір банківського вкладу № 447-06/1 на відкриття строкового банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті, згідно з умовами якого відповідач прийняв кошти позивача в загальній сумі 1 000 доларів США на депозитний рахунок № НОМЕР_1 зі сплатою 10,5% річних та датою закінчення договору 31 грудня 2008 року (а.с. 47-49).

7 березня 2008 року сторонами був укладений договір №46-08/1 строкового банківського вкладу фізичної особи в іноземній валюті, згідно умов якого відповідач прийняв кошти позивача в сумі 65 000 доларів США строком на 94 дні на депозитний рахунок № НОМЕР_2 зі сплатою 7 % річних та датою повернення коштів 9 червня 2008 року (а.с. 45-46).

7 березня 2008 року - договір № 510-08/1 БР на відкриття рахунку в іноземній валюті № НОМЕР_3.

Зазначені обставини визнаються сторонами і підтверджені матеріалами справи.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст.. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до п. 10.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції за № 1172/8493 після укладання договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого рахунку кошти на депозитний рахунок, на підтвердження чого банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно із внутрішнім положенням банку.

Внесення готівкових коштів в сумі 65 000 доларів США підтверджуються квитанцією № 2462 від 07 березня 2008 року.

Відповідачем надано докази про видачу позивачу вкладу в сумі 65 000 доларів США, в саме заява про видачу готівки, в якій міститься підпис отримувача ( а.с.240), що свідчить про те, що між сторонами умови договору були виконані..

Позивачем суду першої інстанції було надано квитанцію № 13199 від 31 березня 2008 року про те, що 7 березня 2008 року сторонами укладено договір на відкриття рахунку в іноземній валюті № НОМЕР_4, на підставі якого через касу банку позивачем було внесено 220 000 доларів США. ( а.с.217)

Однак, як вбачається із наданої квитанції вона не містить підписів контролера, касира, та відбитку штампу каси, а отже не відповідає вимогам Інструкції і тому не може бути прийнята судом як належний доказ, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що заборгованість банку перед позивачем за договором № 510-08/1 БР від 7.03.3008 року відсутня.

Судом першої інстанції також було визначено, що 17 квітня 2007 року на підставі договору про внесення змін до договору № 447-06/1 від 22 червня 2006 року позивач вніс на рахунок 5 000 доларів США.

12 червня 2007 року на підставі договору про внесення змін до договору № 447-06 від 22 червня 2006 року позивач по квитанції № 555 вніс 100 000 доларів США.

16 червня 2007 року на підставі договору про внесення змін до договору № 447-06 від 22 червня 2006 року позивач по квитанції № 1508 вніс 15 000 доларів США.

4 липня 2008 року позивач поповнив депозитний рахунок № НОМЕР_1 грошовими коштами у сумі 240 000 доларів США. Залишок грошових коштів після поповнення рахунку складає 418 500 доларів США.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, так як позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про поповнення рахунку, а саме належно оформлених платіжних документів про внесення грошових коштів на рахунок банку, а тому колегія суддів приходить до висновку , що в цій частині позивачем не доведено свої позовні вимоги.

Проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини справи у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку , що за договором № 447-06/1 від 22 червня 2006 року після всіх поповнень рахунку позивачем було внесено до банку 208 000 доларів США.

Посилання представника позивача на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2012 року, яке набрало чинності 14 червня 2012 року та було залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2012 року встановлено, що ОСОБА_3 на підставі зазначених договорів станом на 25 березня 2010 року було внесено до банку 698 500 доларів США не може бути прийнято судом до уваги, так як позивачем не надано достовірних та належних доказів на внесення до банку саме такої суми.

Судовою колегією встановлено, що за заявою про видачу готівки від 24 вересня 2007 року, яка підписана позивачем, йому було видано установою банку 52 000 доларів США( а.с.216)

Заява позивача про видачу йому коштів з рахунку № НОМЕР_5 банком виконана не була, а тому колегія суддів прийшла до висновку про стягнення з відповідача ПАТ «ІМЕКСБАНК» на користь позивача 208 000 - 52 000 = 156 000 доларів США.

Звертаючись до суду, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість після зарахування за рішенням Печерського районного суду м.Києва від 13 лютого 2012 року зустрічних вимог в розмірі 131 604, 42 долари США, які були стягнуті на виконання зобов'язання за кредитним договором № 55-07 від 30 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Імексбанк».

Колегія суддів задовольняє вимоги позивача в цій частині і проводить зарахування боргових зобов'язань позивача і відповідача один перед одним і стягує з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_3 156 000 - 131 406,42 = 24 395, 58 доларів США, в рішення суду першої інстанції змінює, зменшує суму стягнуту з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_3 з 566 895, 58 доларів США до 24 395, 58 доларів США.

Керуючись ст..ст. 303, 307 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» - КузьменкаВолодимира Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 7 липня 2014 року змінити в частині розміру суми заборгованості, що підлягає стягненню з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на користь ОСОБА_3 , зменшивши її з 566 895, 58 доларів США до 24 395, 58 доларів США.

В решті рішення Печерського районного суду м.Києва від 7 липня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :