Справа № 487/2419/15-ц
Провадження № 2/487/1445/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Табунщик К.С., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та третіх осіб служби у справах дітей Адміністрації Заводського району м.Миколаєва та служби у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області про визначення місця проживання дитини з батьком,

В С Т А Н О В И В

01.04.2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, та третіх осіб служби у справах дітей Адміністрації Заводського району м.Миколаєва та служби у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ним, за адресою АДРЕСА_2.

В позові він зазначив, що з 27.05.2005 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 Щлюб між ними розірвано 27.07.2009 року. Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матір*ю. Але на теперішній час вони не досягли згоди стосовно місця проживання дитини.Так, відповідачка перешкоджає йому бачитися з дитиною, всіляко спілкуватися із нею. Крім того, відповідачка ніде не працює, проживає із іншим чоловіком, має намір без його( батька) на то згоди вивести дочку за кордон і також позивачу відомі факти зловживання матері дитини алкогольними напоями.

Тому просив визначити місце проживання дитини разом із батьком.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В подальшому позивач в судове засідання не з*явився.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову за його недоведеністю та безпідставністю.

Представник третьої особи служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради в судовому засіданні позов також не визнала, просила відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи служби у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з*явився, в заяві просили розглядати справу без їх участі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, покази свідків та

дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. І тільки у разі не досягнення такої згоди спір з приводу місця проживання дитини згідно ст. 161 СК України вирішується відповідними компетентними органами.

Як встановлено судом , з 27.05.2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі.Щлюб між ними розірвано 27.07.2009 року. Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає на теперішній час разом із матір*ю за адресою АДРЕСА_1.

Але на теперішній час сторони не досягли згоди стосовно місця проживання дитини.

Як встановлено судом відповідачка працює старшим касиром-менеджером відділення №1421 ПАТ КБ «Надра» з 22.07.2013 року. За місцем роботи та місцем проживання вона характуризується позитивно. 08.05.2015 року відповідачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_6, від якого в серпні 2015 року народила дитину та в теперішній час знаходиться у декретній відпустці.

Так, із показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9та актів обстеження житлово-комунальних умов сім*ї , судом встановлено, що після розлучення батьків, ОСОБА_5 проживає із матір*ю за адресою АДРЕСА_1, де створено комфортні умови для проживання та виховання дитини. У ОСОБА_5 є окрема кімната, в якій є всі необхідні речі для гармонійного розвитку дитини.. В житловому будинку чисто, є достатній запас продуктів харчування, житловий будинок зі всіма зручностями.Мати належно доглядає ОСОБА_5, займається її вихованням, веде нормальний спосіб життя та не вживає алкогольних напоїв.

Щодо матеріального забезпечення та бутових умов проживання позивача ,то судом було встановлено, що він працює , отримує заробітну плату та щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини. За місце роботи та проживання характеризується позитивно .Проживає позивач у будинку батьків за адресою: в с.Калинівка Жовтневого району Миколаївської області. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача від 28.04.2015р., проведеного головним спеціалістом селищної ради, зазначено, що житловий будинок газифікований, в будинку чотири житлових кімнати, наявна ванна кімната , в будинку створені всі умови для проживання дитини.Позивач проживає разом з батьками.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.07.2015 року, про визначення місця проживання дитини місце проживання малолітньої ОСОБА_5 доцільно визначити разом із матір*ю.

Також судом враховується психоемоційний стан дитини та прихильність дитини до батьків. Так, згідно соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних

служб для сім*ї, дітей та молоді від 22.05.2015 року №961 ОСОБА_5 як свою сім*ю сприймає себе, маму, вітчима ОСОБА_6. Поруч із ними дитина почувається захищеною. Відносини з мамою носять емоційно позитивний характер, фігура матері є важливою в житті дівчинки, поруч із нею вона почувається впевненою та спокійною. ОСОБА_5 більш менш адаптувалася до реально існуючої ситуації проживання в своїй сім*ї «Моя мама добра. Вони з татом ОСОБА_6 мене ніколи не покинуть». Щодо стосунків із батьком ОСОБА_4, то результати діагностики свідчать про негативне відношення дитини до нього, відсутності позитивного емоційного зв'язку з ним. Свої негативні почуття до нього , що є актуальними на даний час дитина сприймає як заборонені, тому вона воліє їх приховувати.

Судом також враховується висновок психологічного дослідження проведеного психологом ОСОБА_11 від 12.03.2015 року, відповідно до якого вбачається , що між батьком та дитиною є взаєморозуміння і цю існуючу близькість між ними не варто розривати.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності та враховуючи положення ст.3, 18, ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.02.1991р., ст.. 151 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.4 ст.29 ЦК України, ст. 160, 161,162 СК України, , суд приходить до висновку , що як позивачка, так і відповідач в силу свого матеріального становища мають можливість забезпечити необхідне для розвитку дитини середовище та в загальному виконують свої батьківські обов'язки щодо виховання і розвитку дитини,але головним критерієм при визначенні місця проживання дітей, є інтереси цих дітей, які повинні привалювати над інтересами батьків.

Враховуючи принципи ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю суд вважає, що розлучивши дитину із матір*ю, та визначивши місце проживання дитини разом із батьком суперечитиме її інтересам.Тому позов ОСОБА_4 про визначення місця прождивання малолітньої дитини разом із ним є таким , що не підлягає задоволенню.

Доводи позивача про те, що відповідачка має намір вивести дитину за кордон без його на то згоди, що відповідачка зловживає спиртини напоями , не працює і не займається вихованням дитини, не заслуговують на увагу , оскільки вищезазначене спростовано доказами, дослідженими в ході судового розгляду. Інших доказів цього позивачем та його представником суду не надано.

За таких підстав в задоволенні позову ОСОБА_4 суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволені позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в порядку, встановленому ст.294,ст.295 ЦПК України.

Суддя Павлова Ж.П.