Справа № 445/2327/14-ц
У Х В А Л А

іменем України

"02" липня 2015 р. Золочівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Сивака В.М.

при секретарі Захарчук Н.Я.

за участю представника заявника ОСОБА_1

начальника ДВС Золочівського РУЮ ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області скаргу ОСОБА_3 на дії начальника відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду із скаргою в якій просить визнати відмову начальника ВДВС Золочівського РУЮ у Львівській області ОСОБА_2 у прийнятті постанови про зняття арешту з майна неправомірною та зобовязати останнього винести постанову про зняття арешту з майна. Свою скаргу обґрунтовує тим, що 07.04.2015 року під час вчинення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа від 27.02.2015 року, по справі №445/2327/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 222813,98 грн. був складений акт опису та арешту майна, а саме: автомобіля марки CHEVROLET LACETTI NA, тип комбі В, кузов №KL1NA483E5K111686, ДНЗ ВС9860ВС, який належав у тому числі боржнику. При цьому вказав, що державним виконавцем не було враховано, що вказаний автомобіль був придбаний під час знаходження боржника у шлюбі, і тому є спільним майном подружжя та вказав на статтю 60 Сімейного кодексу України. Також вказав, що бездіяльність з боку начальника ВДВС Золочівського РУЮ свідчить про порушення прав боржника і дає всі підстави для звернення із скаргою в судовому порядку.

В судовому засіданні представник скаржника по довіреності ОСОБА_1вимоги скарги підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам скарги, просив скаргу задоволити .

Представник ВДВС Золочівського РУЮ у Львівській області в судовому засіданні вимоги скарги заперечив зазначивши, що при виконанні вищенаведеного виконавчого листа накладено арешт на рахунок боржника. Проте, згідно листа банківської установи на арештованому рахунку відсутні кошти для погашення заборгованості. Зіславшись на ст. 57 Закону України «Про виконавчу службу» повідомив, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Також повідомив, що при виконанні виконавчого листа було виявлено автомобіль марки CHEVROLET LACETTI NA, тип комбі В, кузов №KL1NA483E5K111686, ДНЗ ВС9860ВС, який належав боржнику. Оскільки іншого майна не виявлено на даний транспортний засіб накладено арешт. У звязку із наведеним просив відмовити в задоволенні даної скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржника, представника ВДВС, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.04.2015 року під час вчинення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа від 27.02.2015 року, по справі №445/2327/14-ц виданого Золочівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 222813,98 грн. та судові витрати в сумі 1919,50 грн. був складений акт опису та арешту майна, а саме автомобіля марки CHEVROLET LACETTI NA, тип комбі В, кузов №KL1NA483E5K111686, ДНЗ ВС9860ВС, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22.12.2007 року виданого Золочівським ВРЕВ ДАІ належить ОСОБА_3

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі Закон) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, серед іншого, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст.2 Закону примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. При цьому за приписами ч.1 ст.60 вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту.

Виходячи зі змісту ст. ст. 60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і в разі його поділу їх частки є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Враховуючи наведені обставини а також той факт, що скаржником жодним доказом не доведено, що вищенаведений транспортний засіб належить до спільної сумісної власності в задоволенні даної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії начальника відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_5