РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_1» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_1», треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсними кредитного договору, договорів поруки та договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором №014/0848/74/126369 від 10.12.2007 року, станом на 02.07.2015 року в сумі 98744,95 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 2074273,25 грн., а також солідарно з ОСОБА_3 стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 98744,95 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 2074273,25 грн. з кожного. При цьому посилається на те, що 10.12.2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 102000 дол. США строком до 10.12.2027р. зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором позивач та відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договори поруки, згідно яких вони взяли на себе зобов»язання відповідати за боргові зобов»язання, які виникають з кредитного договору у тому ж об»ємі, що і ОСОБА_3 Умови кредитного договору відповідач ОСОБА_3 не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, не сплачував відсотки за його користування та інші зобов»язання за договором, таким чином допустив заборгованість станом на 02.07.2015 року в розмірі 98744,95 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 2074273,25 грн.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, який у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить визнати недійсним кредитний договір №014/0848/74/12369, укладений 10.12.2007 року між ним та банком відповідно до умов якого банк надав грошові кошти у розмірі 102000 дол. США на споживчі цілі із сторком повернення до 10.12.2027 року та процентами за користування кредитом у розмірі 13% річних, визнати недійсними договори поруки №1 та №2 від 10.12.2007 року, укладені між позивачем та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та договір іпотеки від 11.12.2007 року, укладений між банком та ОСОБА_3 При цьому посилається на те, що кредитний договір не відповідає вимогам закону відповідно до ст.ст.203, 215 ЦПК України, оскільки не містить відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту та всіх додаткових витрат, при укладенні договору йому не було повідомлено про сукупну вартість кредитну та реальної процентної ставки, банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки відповідно до додатку до правил та всіх витрат, повязаних з ним, в тому числі з можливим збільшенням курсу іноземної валюти до гривні, тощо. Умови договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним та як наслідок, визнання недійсними похідних від нього договорів поруки та договору іпотеки.

В судове засідання представник позивача не з»явився, раніше надав суду заяви про розгляд справи без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити та заперечували щодо задоволення первісного позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення первісного позову та просила задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у ньому.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.12.2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_1» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №014/0848/74/126369, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 102000 доларів США на строк до 10.12.2027 року згідно графіку надання кредиту зі сплатою 13,00% річних за користування кредитним коштами.

В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 10.12.2007 року було укладено договори поруки відповідно №1 та №2, згідно яких вони взяли на себе зобов»язання відповідати за боргові зобов»язання, які виникають з кредитного договору у тому ж об»ємі, що і ОСОБА_3 Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

11.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно квартиру №2, загальною площею 61,7 кв.м., в тому числі житловою 45,5 кв.м. по вул. Ольжича, 8-а в м. Житомирі.

12.02.2013 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №014/0848/74/126369/81-1-1-00/3912 до кредитного договору, якою встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 13,00% річних та викладено графік повернення кредиту та сплати інших платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту в нових редакціях.

Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч.4 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Згідно п.3.4 розділу 3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року (далі - Правила), банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

З п.3.2. розділу 3 Правил вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

З кредитного договору №014/0848/74/126369 від 10.12.2007 року вбачається, що у ньому не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту та умов, які п.п.3.2, 3.4 розділу 3 Правил, визнані обов'язковими. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача, всіх витрат, повязаних з ним, в тому числі з можливим збільшенням курсу іноземної валюти до гривні, не надано методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним (п.3.8. Правил).

Отже, в порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач не надав ОСОБА_3, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

За положеннями ч. 5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Судом встановлено, що банк включив до кредитного договору положення, які відповідно до ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими та дискримінаційними, так як містять відомості про зобовязання споживача укласти договір страхування з третьою особою обраною банком з встановленим переліком тарифів, що передбачені умовами договору (п.3.7. кредитного договору), передбачають зміни в будь-яких витратах за договором, встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки, встановлено обов'язкові для споживача умови, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору та надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (п.п. 1.3., 6.1., 8.4.). Всі по суті ризики покладені за кредитним договором по його виконанню на позичальника, який позбавлений права вибору страхової компанії, що працюють на ринку України з визначенням найменших та сприятливих тарифів сплати страхового платежу. Кредитним договором визначені правила збільшення процентної ставки по кредиту без встановлення відповідних тарифів.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що існує суттєва різниця між нарахованими відсотками, які підлягають сплаті позичальником та фактично сплаченими ним відсотками. Зазначена різниця фактично приводить до зменшення зарахувань на тіло кредиту і як наслідок приводить до збільшення розміру нарахованих відсотків, які нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом. Із наданих суду розрахунків встановлено дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що також ставить в тяжке, не справедливе становище споживача в договірних зобов'язаннях.

Отже, із встановлених судом обставин, наданих сторонами доказів встановлено, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршання становища споживача.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Відповідно до ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Задовольняючи позовну вимогу відповідача ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору, слід також визнати недійсними договори поруки та договір іпотеки, оскільки ці договори є похідними від головного договору.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого загальна сума заборгованості позичальника ОСОБА_3 перед банком станом на 02.07.2015 року складає 98744,95 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБК становить 2074273,25 грн., із них: заборгованість за кредитом 86908,84 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ 1825639,51 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 1348,04 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ 28317,22 грн.; заборгованість за відсотками 7198,82 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ 151221,10 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 6548,79 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ 137566,33 грн.; розрахована пеня 4637,29 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ 97412,64 грн.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, суми щомісячного планового погашення тіла та відсотків по кредиту, зазначені в розрахунку заборгованості за кредитним договором не відповідають сумам, зазначеним у Графіку погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення, що є додатком №1 до кредитного договору. Також суми заборгованості, зазначені в розрахунку заборгованості суперечать відомостям про сплату позичальником боргу, зазначеним в наданих ним копіях квитанцій про оплату платежів за кредитним договором з яких вбачається, що з 2008 року по 2015 рік ОСОБА_3 сплачено банку 100665,41 дол. США.

Таким чином, розрахунок заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що суперечить іншим доказам по справі, а тому вимоги за первісним позовом про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованості по кредитному договору, не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_1» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір №014/0848/74/126369 від 10 грудня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 ОСОБА_1» та ОСОБА_3.

Визнати недійсним договір поруки №1 від 10 грудня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 ОСОБА_1» та ОСОБА_4.

Визнати недійсним договір поруки №2 від 10 грудня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 ОСОБА_1» та ОСОБА_5.

Визнати недійсним договір іпотеки від 11 грудня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 ОСОБА_1» та ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ОСОБА_1» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 974 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.М. Полонець