справа №619/3971/15-ц
провадження №2/619/1791/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2015 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - Носачової І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

встановив

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що після її смерті залишилась спадщина, яка складається з вищевказаного житлового будинку, що належав їй на підставі договору купівлі-продажу № У-07-316-Н. Спадщину позивач прийняв, так як на момент смерті проживав з матір'ю за однією адресою та був там зареєстрований. При оформленні спадщини нотаріус відмовила йому в оформленні спадкових прав посилаючись на те, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Представник відповідача Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи буз участі представника.

У судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу за № У-07-316-Н, зареєстрованого 14.07.1997р. на Харківській Універсальній Біржі, зареєстрований МП «Інвенрос» 24.07.1997р. за записом в реєстрову книгу №1 за реєстровим №79 (а.с.9).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що мається копія свідоцтва про смерть (а.с.8).

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217, ч.2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Враховуючи, що заповіт від імені ОСОБА_4 відсутній, має місце спадкування за законом.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, як син померлої, являється спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав та був зреєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, що підтверджується відміткою в копії паспорту (а.с.10).

З листа Дергачівської державної контори Харківської області від 21.10.2015 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4, померлої 26.04.2013 року згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті

та по теперішній час до Дергачівської державної нотаріальної контори надійшла заява 23.08.2013 року від ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, про прийняття спадщини за законом. Більше заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз'яснено в п. 22 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В. від 31.07.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у оформленні спадщини, оскільки договір купівлі - продажу за № У-07-316-Н житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Згідно ст. 15 Закону України „Про товарні біржі", яка була чинною на час укладення угоди, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Реєстрація Малим госпрозрахунковим державним підприємством «Інвенрос» за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечило чинному законодавству. Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб" передбачала підставу для державної реєстрації - договори купівлі-продажу і міни, зареєстровані біржею.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004р. за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 334 ч.3 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко