Справа № 433/1789/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

16.11.2015 року, Троцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря - Рєзнікової Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду смт . Троїцьке цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 « ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

04.08.2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, посилаючись на те, що остання з 29.12.2012 року є користувачем web-інтерфейсу LIQPAY правовідносини з використування якого врегульовані угодою користувача, що розміщена на сайті https://www.liqpay/com., зазначаючи, що при проведенні в web-інтерфейсі LIQPAY операцій в березні-травні 2014 року ОСОБА_2 без наявної на те правової підстави набула грошові кошти ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в загальній сумі 131760,03 грн., внаслідок того, що поповнивши рахунок LIQPAY на суму 158214,48 грн., ініціювала та отримала виконання від Банка операцій з перерахування на власні рахунки та рахунки третіх осіб на загальну суму 289974,51 грн. Безпідставне отримання відповідачем грошових коштів стало можливим у звязку з тим, що в березні 2014 року було здійснено заміну старого інтерфейсу на новий із доповненням його функціонального наповнення та зміною технології обробки платежів. При цьому для перегляду архівних операцій користувачам нового web-інтерфейсу LIQPAY залишався доступним старий web-інтерфейс. Відповідачем було виявлено та використано вразливість нового web-інтерфейсу LIQPAY, яка полягала в тому, що через архів операцій старого web-інтерфейсу LIQPAY користувач мав можливість ініціювати здійснення переказу саме в старому web-інтерфейсу LIQPAY. Основна технологічна відмінність двох web-інтерфейсів, полягала в тому, що в новому web-інтерфейсі переказ і відображення інформації за його результатом здійснювалося онлайн, а в старому негайно проводилась лише перевірка наявності коштів, а проведення операцій відображалось протягом 1-2 годин. Операції в новому web-інтерфейсу LIQPAY не відображались та не впливали на залишок коштів в старому web-інтерфейсу LIQPAY. За результатами операцій, ініційованих клієнтом 28.03.2014 року в новому та старому web-інтерфейсі LIQPAY був наявним залишок коштів в розмірі 4133,00 грн. (з яких поповнень на 4131,57 грн. та залишок з попередніх днів 1.43 грн), ініційовано операцій на 7297 грн., списано банком 7297 грн., тобто списання в сумі 3165,43 грн. не було забезпечено залишком коштів клієнта на рахунку. Використовуючи часткову доступність старого web-інтерфейсу за непередбаченим для використання таким чином клієнт отримав можливість здійснити перекази, що не були забезпечені залишком коштів на його рахунку, на загальну суму 131760, 03 грн. Оскільки Угода користувача, укладена між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 при початку користування web-інтерфейсу LIQPAY передбачає лише приймання розпоряджень користувача з переказу коштів, не встановлюючи

можливість надання у користування коштів понад залишок коштів клієнта, то одержання таких коштів та здійснення за їх рахунок переказу коштів на користь третіх осіб є набуттям користувачем грошових коштів, що виходять за межі предмету регулювання Угоди користувача, а відповідно є безпідставним набуттям.

У зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 131760, 03 гривень, відсотки за користування безпідставно набутими грошовими коштами у період з 06.05.2014 року по 28.07.2015 року в сумі 29918,55 грн. та суму судових витрат.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2, яка була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області, а також шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», телефонограмами, до судового засідання не з'явилася. 14.09.2015 року направила по пошті заяву, в якій просила відкласти судовий розгляд по справі до закінчення АТО у місті Луганську. Письмових заперечень на позов не надала.

Зі згоди представника позивача судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в порядку, передбаченому ст. 634 ЦК України за угодою користувача запропонував необмеженому колу фізичних осіб можливість отримання послуг по переказу грошових коштів з використанням web-інтерфейсу LIQPAY.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач приєдналася до запропонованої угоди шляхом реєстрації в web-інтерфейсі LIQPAY та повністю погодилася з усіма умовами угоди користувача про використання web-інтерфейсу LIQPAY.

Тому суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом укладення договору приєднання.

Також судом встановлено, що згідно з умовами укладеного між сторонами договору, зокрема, згідно з п. 1.1. угоди користувача позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи оператором, прийняв на себе зобов'язання здійснювати приймання/переказ грошових коштів від клієнтів через web-інтерфейс LIQPAY.

Згідно з п. 3.1., п. 3.3. угоди її сторони передбачили, що позивач виконує доручення клієнта, а зобов,язання банку обмежуються прийманням грошових коштів у клієнтів та передачею коштів особам, яким вони призначені.

При проведенні в web-інтерфейсі LIQPAY переліку операцій в березні-травні 2014 року ОСОБА_2 без наявної на те правової підстави набула грошові кошти ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в загальній сумі 131760,03 грн.(а.с.22-25).

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Статтею 1214 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

На підставі викладеного, оскільки в період з 28 березня 2014 року по 05 травня 2014 року відповідачем було здійснено операції в старому та новому web-інтерфейс LIQPAY, які дали змогу здійснити перекази коштів на 131760,03 грн. більше за суму наявних коштів на рахунку,

вказані грошові кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню в порядку, визначеному ст. ст. 1212-1214 ЦК України.

Позов в цій частині обґрунтований і підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування безпідставно набутими грошовими коштами у період з 06 травня 2014 року по 28 липня 2015 року в сумі 29918,55 грн. суд виходить з наступного.

Звертаючись з вимогами про стягнення розміру процентів за користування грошовими коштами, позивач посилається на нормами ст. 536 ЦК України в сукупності з нормами Закону України «Про Національний банк України» в частині вимог щодо облікової ставки НБУ як одного із монетарних інструментів, за допомогою якого Нацбанк України встановлює орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів.

Відповідно із ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Укладеним між сторонами договором (угодою користувача) розмір процентів за користування чужими грошовими коштами не встановлено.

Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування грошовими коштами в порядку, визначеному ст. 1214 ЦК України з урахуванням до норм ст. 536 ЦК України можуть обґрунтовуватися розміром процентів, що встановлюється виключно законом або іншим актом цивільного законодавства.

В поданій до суду позовній заяві позивач посилається виключно на норми ст. 1 Закону України «Про Національний банк України», згідно з якою облікова ставка Національного банку України - один із монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк України встановлює для банків та інших суб'єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів.

Визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України встановлено нормами ст. 1048 ЦК України за договором позики.

Разом з тим, враховуючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування в даному випадку по аналогії закону розміру процентів, визначеного ст. 1048 ЦК України, оскільки правовідносини сторін виникли з угоди користувача, які не є подібними за змістом з правовідносинами позики.

Тому суд не вбачає правових підстав для застосування для врегулювання спірних відносин сторін, що виникли з договору приєднання (угоди користувача) аналогії закону за ч. 1 ст. 8 ЦК України та ст. 1048 ЦК України, оскільки договірні правовідносини між сторонами по справі і позика є різними за своєю правовою природою.

Згідно імперативних приписів ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Тобто, відповідач ОСОБА_2 не може бути примушена до дій щодо сплати процентів за користування належними позивачу коштами в силу невизначеності законом та угодою користувача розміру процентів.

Тому суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до відповідача про стягнення суми процентів за обліковою ставкою НБУ в розмірі 29918,55 грн., в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати , пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі - 1363,32 гривень , виходячи з наступного розрахунку ( 1616,79 ( судовий збір) + 56,00 грн ( витрати за оголошення в газеті) = 1672,79 ( загальна сума судових витрат ) х 81,5 % (розмір задоволених позовних вимог) = 1363,82 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.14, 536, 634, 1212,1213,1214 ЦК України ст.ст. 10, 11, 60, ,88 , 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 « ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 « ПРИВАТБАНК» ( 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО № 305299) суму безпідставно набутих коштів в розмірі 131760 ( сто тридцять одну тисячу сімсот шістдесят ) гривень 03 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» ( 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО № 305299) понесені судові витрати в сумі 1363 ( одну тисячу триста шістдесят три ) гривні 82 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Троїцький районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна.