Провадження 2/127/6291/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2015 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
при секретарі Коберник О.Л.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житлом,
позов мотивований тим, що позивачеві на праві власності належить 51/100 частка будинку №1 по вул. Тимощука в м. Вінниці. Відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача, вона з 08.12.1987 року зареєстрована в належній позивачеві частині будинку. У 2007 році вони розірвали шлюб і з того часу ОСОБА_2 фактично не проживає у частині будинку, витрат на його утримання не несе. Позивач позбавлений можливості оформити субсидію, оскільки для цього необхідно надати документи про майнові доходи усіх зареєстрованих у житлі осіб. Просив усунути йому перешкоди в користуванні власністю і на підставі ст. 405 ЦК України визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком №1 по вул. Тимощука в м. Вінниці.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав за обставин, викладених у ньому. Суду пояснив, що на час придбання частини будинку він перебував із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. У 2007 році вони розірвали шлюб, але майно не ділили. З того часу відповідач не проживає у належній йому частині будинку, витрат на його утримання не несе. Просив позов задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, позов не оспорила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Коростильова») Л.М. був зареєстрований 04.09.1982 року (зворот а.с. 13). Припинення шлюбу було зареєстроване 25.12.2007 року на підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 13.11.2007 року у справі №2-1382-07 (а.с. 9).
В період перебування у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2, ОСОБА_1 04.10.1988 року купив 51/100 частку житлового будинку з відповідною часткою
господарських будівель в м. Вінниці, вул. Тимощука, 1 (а.с. 4-5). Право власності зареєстроване в БТІ 18.10.1988 року.
Згідно домової книги для реєстрації громадян, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, була зареєстрована за цією адресою 08.12.1987 року (а.с. 7-8) і згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області, залишається зареєстрованою на даний час.
Враховуючі наведені обставини суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли відносини щодо права власності подружжя на майно, тому при вирішенні спору застосовує відповідні положення Кодексу про шлюб та сім`ю в редакції від 20.06.1969 року, які діяли на момент придбання нерухомого майна, а також положення Сімейного кодексу України в редакції 2002 року, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року щодо тих прав і обов`язків, які продовжують існувати після набрання ними чинності.
Відповідно до ст. 22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до акту від 30.08.2015 року, завіреного квартальним комітетом «Царина» (а.с. 12), ОСОБА_2 з 2013 року не проживає в частині будинку №1 по вул. Тимощука в м. Вінниці.
Разом з тим, згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.
Таким чином, обрання ОСОБА_2 іншого постійного місця проживання не позбавляє її права володіння та користування майном, що належить їй на праві власності, оскільки право власності є абсолютним. Також суд вважає, що не сплив строк позовної давності щодо вимог ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, оскільки в акті квартального комітету від 30.08.2015 року зазначено, що вона не проживає в будинку з 2013 року (ст.ст. 69, 72 СК України), а також щодо вимог про визначення порядку користування майном, що належить їй та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.
До даних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України, яка є правовою підставою позову ОСОБА_1, оскільки ця норма регулює право користування чужим майном і встановлює право членів сім`ї власника житла на користування ним (особистий сервітут).
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 22 КпШС, ст.ст. 317, 319 ЦК України, ст.ст. 63, 66, 72 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Судові витрати залишити за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: