Справа № 461/3960/15 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/5900/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого - Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 5 серпня 2015 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Львівське міське комунальне підприємство «Княже місто», Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про зобов`язання до вчинення дій,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - співвласників квартири АДРЕСА_1, за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану перегородку в приміщенні пл. 14,5 кв.м (в поверховому плані під літ. 4-5) в будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, просять таке скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказують як на підставу оскарження рішення - неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи. Районний суд невірно застосував норми матеріального права, не обґрунтував, яким чином влаштування перегородки порушить право власності сусідів, не з`ясував причин відмови сусідів надати свою згоду на переобладнання, така відмова мала б бути обґрунтованою, не врахував обставин щодо постійних конфліктів відносно спільного користування приміщенням.

В судове засідання сторони не з`явились, хоч належним чином були повідомлені про розгляд справи, поважних причин неявки не підтвердили, тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, справу заслухано без таких. За відсутності осіб, які не з`явились, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Перевіривши у межах доводів апеляційної скарги та пред`явлених позовних вимог законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції, будинок АДРЕСА_1 вказаного будинку складається з однієї кімнати житловою площею 18,9 кв.м, загальною площею 28,20 кв.м.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП «Княже місто», від 4 березня 2015 року №557 та свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 13 грудня 1996 року, співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.4).

29 жовтня 2014 року ЛКП «Княже місто» скеровано ОСОБА_3 попередження з проханням демонтувати самовільно встановлену перегородку в коридорі спільного користування з квартирами №4, 4 б (а.с.5).

17 грудня 2014 року ЛКП «Княже місто» складено акт-попередження, про те, що самовільно переобладнано квартиру - самовільно встановлено перегородку в коридорі спільного користування з квартирами №4, 4б (а.с.6).

22 січня 2015 року адміністративною комісією Галицької районної адміністрації ЛМР винесено постанову №14. Вказаною постановою визнано в діях ОСОБА_2 вину та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.92 КУпАП, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрито. Згідно постанови ОСОБА_2 порушила вимоги законодавства про охорону культурної спадщини, а саме - 30 вересня 2014 року розпочато проведення ремонтних робіт по переплануванню, зокрема влаштовано перегородку в коридорі спільного користування другого поверху будинку АДРЕСА_1, без письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини (вказаний будинок є пам'яткою культурної спадщини; охоронний №982 згідно Рішення Львівського облвиконкому №393 від 22 листопада 1988 року) (а.с.7).

5 лютого 2015 року комісією ЛКП «Княже місто» складено акт обстеження технічного стану квартири, яким встановлено, що самовільно влаштовано перегородку в коридорі спільного користування другого поверху (а.с.8).

12 лютого 2015 року головою Галицької районної адміністрації JIMP прийнято розпорядження №42 «Про демонтаж перегородки в приміщенні пл.14,5 кв.м (в поверховому плані під літ.4-5) в будинку АДРЕСА_1. Вказаним розпорядженням затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (витяг з протоколу №5 від 10 лютого 2015 року §7), а саме зобов'язано гр. ОСОБА_2 - співвласника квартири АДРЕСА_1, за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану перегородку в приміщенні пл.14.5 кв.м (в поверховому плані під літ.4-5) в будинку АДРЕСА_1. (а.с.10).

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції зазначив про те, що відповідачі у встановлені строки розпорядження про демонтаж перегодки не виконали, а тому прийшов до висновку про достатність наведених підстав для задоволення позову.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно з п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.4.3. Правил до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Пункт 1.4.6. Правил зазначає, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч.ч.4,5 ст.319 ЦК України власність зобов'язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч. 2 ст.382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також , власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Як видно з матеріалів справи, через невиконання розпорядження у встановлені строки 6 березня 2015 року комісією ЛКП «Княже місто» складено відповідний акт (а.с.11).

Доводи апелянтів про те, що судом першої інстанції не перевірено підставність відмови сусідів надати згоду на облаштування перегородки та не досліджено наявність порушених їхніх (сусідів) прав, на увагу не заслуговують, оскільки самі апелянти зазначають про постійні конфлікти через спільне користування спірною частиною приміщення, окрім того, встановлення будь-яких переобладнань потребує не тільки згоду інших осіб- мешканців, але і дотримання встановленого чинним вищенаведеним законодавством порядку щодо здійснення таких переобладнань. Оскільки позивачем не дотримано вимог вказаного законодавства щодо порядку влаштування перегородки у будинку, який є окрім того і пам`яткою культурної спадщини, суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідачів демонтувати самовільно влаштовану перегородку.

Враховуючи наведене, рішення районного суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, відповідає встановленим обставинам справи, наявним доказам, підстав для його скасування немає, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст.313, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 5 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.