Ухвала

Іменем України

29 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державної служби інтелектуальної власності України, третя особа - ОСОБА_7, про визнання свідоцтва на знак для товарів і послуг недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10 квітня 2008 року вони зареєстрували у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг свій знак для товарів і послуг під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», а 10 лютого 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у тому ж реєстрі зареєстрували знак для товарів і послуг під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Посилаючись на те, що зазначені знаки є схожими та їх можна сплутати, що може призвести до змішування в діяльності суб'єктів господарювання, а тому знак для товарів і послуг під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» не відповідає умовам надання правової охорони і вводить в оману споживачів щодо виробника товару, позивачі просили: визнати свідоцтво України НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг, зареєстроване у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 10 лютого 2012 року, недійсним; зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про визнання зазначеного свідоцтва повністю недійсним та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення їхнього позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що знак для товарів і послуг зареєстровано відповідно до Міжнародної класифікації товарів і послуг. При цьому, судами обґрунтовано вказано на те, що товари різняться повністю і, крім того, одні із них належать за класом до товарів, а інші до послуг. Таким чином, наслідки тотожності і схожості до ступеня змішування за різними зареєстрованими знаками не можуть бути застосовані.

Що стосується висновку судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 06 липня 2012 року, який був наданий позивачами, то він правильно відхилений судами, оскільки відповідна експертиза при розгляді цієї справи не призначалася, а сам висновок отриманий у межах розгляду іншої справи господарськими судами. При цьому рішенням господарського суду Львівської області від 06 вересня 2012 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03 січня 2013 року, у задоволенні позову суб'єктів підприємницької діяльності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до суб'єктів підприємницької діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист від недобросовісної конкуренції відмовлено і висновку експертизи у тій справі дано оцінку, як такому, що не відповідає вимогам закону. Ці обставини є преюдиційними для вирішення даної справи (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що позивачі не довели своїх вимог, клопотання про призначення судової експертизи у цій справі не заявляли. За таких умов суд на власний розсуд встановити відповідні обставини не може.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М. Фаловська