Справа № 667/3616/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді : Майдан С.І.

при секретарі: Скоробогатовій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики та трьох відсотків річних,

встановив:

18.05.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 03.01.2008 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивач передала відповідачу 4200 доларів США зі строком повернення їх до травня 2014 року. До теперішнього часу відповідач зазначені кошти не повернув, у звязку з чим утворилась заборгованість у розмірі 4200 доларів США та 2691,96 грн. 3% річних. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 4200 доларів США з конвертацією в національну валюту на день платежу, 3% річних у розмірі 2691,96 грн. грн., а також понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 893,38 грн. та витрати на правову допомогу.

У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Зазначили, що доказом того, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти є оригінал розписки, написаний відповідачем власноручно. Просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 4200 доларів США з конвертацією в національну валюту на день платежу, 3% річних у розмірі 2691,96 грн. грн., а також понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 893,38 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.Позивач також зазначила, що з матірю ОСОБА_3 вони проживають однією сімєю, у них спільний бюджет, передачу коштів відповідачу вона погодила з нею, позивач особисто передавала кошти відповідачу.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Зазначили, що протягом багатьох років сторони перебували у дружніх стосунках. Позивач попросила відповідачку написати розписку для неї, про отримання коштів в борг для того, щоб приховати розтрату сімейних коштів перед ОСОБА_4 та його сином ОСОБА_5 Так як це не було несподіванкою для ОСОБА_2, тому як це був неодноразовий випадок в неї, щодо розтрат сімейних грошових коштів, не вбачаючи злого умислу та того, що в них були добрі стосунки, остання погодилась допомогти подрузі. Для відповідачки стало несподіванкою подальший розвиток відносин по відношенню до неї, а саме - заява до міліції, прокуратури, суду. Грошових коштів відповідачем від позивача отримано не було. Тому будь які посилання про те, що в присутності свідків були написана розписка та отримані грошові кошти не відповідає дійсності. З заяви до міліції позивача вбачається, що в самій заяві вказуються інші суми, інші власники цих сум та взагалі інші обставини справи.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики вважається укладеним у момент передання грошей.

Відповідно до вимог ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

З дослідженої судом розписки вбачається, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 на руки в борг гроші в сумі 4200,00 доларів США, які зобов'язалась повернути до травня 2014 року.

До теперішнього часуборг за договором позики не повернуто.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (частини перша статті 533 ЦК України).

Таким чином, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, стягненню підлягає грошова сума в іноземній валюті з переведенням її в гривні по курсу, встановленому Національним Банком України, на день ухвалення рішення судом.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь за договором позики від 03.01.2008 року необхідно стягнути заборгованість в розмірі 4200 доларів США, що станом на 16.11.2015 року за курсом НБУ 23,059 грн. за 1 долар США еквівалентно 96847,80 грн., відповідно до вимог закону та заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленні договором або законом.

З аналізу ст.625 ЦК України вбачається, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й три проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника за порушення виконання зобов'язання.

Беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК, як особливої міри відповідальності, то вони стягуються виключно в національній валюті Україні - гривні.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог.

Оскільки факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики встановлено, то суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних за період з 01.05.2014 року по 13.05.2014 року в сумі 2691,96 грн. в межах заявлених ним позовних вимог.

Доводи представників відповідача про те, що відповідач кошти не отримувала від позивача, а лише на прохання останьої написала розписку для того, щоб приховати розтрату позивачем коштів ОСОБА_5, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

З системного аналізу вказаної норми права вбачається, що удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Особа, яка стверджує про укладення правочину з метою приховати інший правочин, повинна довести, що правочин укладений з такою метою. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, за удаваним правочином настають інші права та обов'язки, ніж ті, що передбачені правочином, за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

З розписки вбачається, що вона підписана відповідачем без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення відповідача при укладанні договору позики. Належних та допустимих доказів того, що в момент написання розписки позивач та відповідач мали іншу мету, матеріали справи не містять, а тому правових підстав вважати, що між сторонами виникли інші правовідносини ніж ті, які випливають з договору позики, немає.

Тому, доводи представника відповідача, що розписка про отримання грошових коштів була написана відповідачем під впливом обману, суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до роз'яснень п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях сторони, істотність обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину немає істотного значення.

Відповідач не зверталась до суду з позовом про визнання договору позики недійсним з тих підстав, що він був укладений між сторонами під впливом обману, даний договір є дійсним і повинен виконуватись сторонами.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З цих підстав доводи сторони відповідача що між сторонами не укладався письмово договір позики є необґрунтованими.

Показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в судовому засіданні підтверджується той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають однією сімєю, мають спільний бюджет, тому кошти в розмірі 1500 доларів США були їх спільними коштами. Крім того, в їх розпорядженні знаходилися кошти, які залишив чоловік ОСОБА_1, після його смерті, для доньки у розмірі 2700 доларів США, загальна сума цих коштів склала 4200 доларів США.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 893,38 грн. та на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 102,02 грн. з врахуванням розміру задоволених вимог.

Крім того, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правову допомогу, сплачені за квитанцією № 01 від 20.05.2015 року, за договором про надання правової допомоги адвокатом у розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 58,59, 60, 88,209 ч.3,212, 213-215 ЦПК України, ст.ст.192,526, 533,625,1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики та трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродж. ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) основну суму боргу за договором позики від 03.01.2008 року в розмірі 4200 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.11.2015 року еквівалентно 96847,80 грн., 3% річних за період з 01.05.2014 року по 13.05.2014 року в сумі 2691,96 грн. в межах заявлених позовних вимог, витрати за сплату судового збору - 893,38 грн. та правову допомогу 5000 грн., всього 105433,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродж. ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 102,02 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Суддя: С.І.Майдан