Справа № 226/2660/15-ц
У Х В А Л А

16 листопада 2015 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Димитров заяви ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (далі ОСОБА_3) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про звернення стягнення, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору № М3-48 від 06.09.2007 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 195000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2012 року. У звязку з порушенням позичальником зобовязань за кредитним договором за станом на 03.07.2015 року заборгованість за кредитом склала 837336,59 доларів США. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 11.10.2007 року між Банком і ОСОБА_5 було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав у заставу автомобіль VOLVO FH 12, рік випуску 1998, № кузова/шасі: YV2A4B2A6WB206422, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_5 В ході здійснення моніторингу даного кредиту встановлено, що у порушення умов договору, ч.2 ст.586 ЦК України та ст.17 Закону України «Про заставу», без згоди Банку ОСОБА_5 реалізував заставний автомобіль відповідачу ОСОБА_4 Тому ОСОБА_3 просить суд вилучити у ОСОБА_4 та передати в заклад Банку предмет застави вищевказаний автомобіль, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що належить ОСОБА_4, а також звернути стягнення на предмет застави вказаний автомобіль, що належить ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Позивач звернувся до суду з двома заявами від 13.11.2015 року, які підтримані представником у судовому засіданні, про забезпечення позову шляхом накладення арешту та вилучення у ОСОБА_4 вищевказаного автомобілю, який є предметом застави та позову, та передання його на збереження Банку до вирішення спору по суті, оскільки у Банку відсутні будь-які підстави вважати, що з боку відповідача не буде здійснено дій щодо передачі третім особам права власності на майно або його переховування від Банку й державної виконавчої служби, а також проведенні інших операцій з майном щодо позбавлення Банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок.

Представник відповідача висловилася проти заявлених заяв.

Розглянувши надані до позову матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у заявах про забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Звертаючись до суду з проханням про забезпечення позову, позивачем у підтвердження права власності відповідача ОСОБА_4 на зазначене рухоме майно надані ксерокопії листа центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м.Луцька, Луцького, Ківерцівського, Рожищенського районів від 21.10.2015 року та облікової картки від 02.09.2014 року, які не оформлені належним чином, а саме: не містять мокрих печаток та підписів осіб, які виготовляли ці папери, через що суд не приймає їх за належні докази при вирішенні питання щодо накладення арешту на спірний автомобіль.

Крім того, обраний заявником спосіб забезпечення позову шляхом вилучення у відповідача та передачі предмету застави спірного автомобілю на зберігання Банку один в один збігається з позовними вимогами, що є неприпустимим, оскільки забезпечуючи позов у заявлений спосіб, суд фактично вирішує спір по суті.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» у задоволенні заяв про забезпечення позову до ОСОБА_4 про звернення стягнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ж.Є.Редько