Суддя Матвієвська Г. В.
Провадження № 2/644/3131/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2015 р. м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі : головуючого - судді Матвієвської Г.В., при секретарі Нестеренко К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова перебуває зазначена цивільна справа. Представником позивача надано заяву про забезпечення зазначеного позову шляхом накладення арешту на рухоме чи нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: 61106, м. Харків, Пономаренківський в*їзд, б. 41 або грошові кошти у розмірі спів мірному заявленим позовним вимогам, а саме: 22010 (двадцять дів тисячі десять) грн.. 00 коп., які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що проживають за адресою: 61106, м. Харків, Пономаренківський в*їзд, б.41, посилаючись на ті обставини, що 06.12.2012 року позивачкою було передано відповідачам грошові кошти в розмірі 8200 грн. в еквіваленті 1000 доларів США в якості оплати за вище вказану частину земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Харків, Пономаренківський в*їзд, б. 41. В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувшись до компетентних органів для здійснення приватизації земельної ділянки отримала відмову, у зв*язку з побудовою ОСОБА_2 самовільних споруд, на які відсутні документи, що посвідчують право власності. Позивач вважає, що відповідачі одержали вище вказані кошти без достатньої правової підстави, а тому вимагала повернути сплачену нею суму.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Матеріали справи свідчать, що предметом спору по справі є стягнення боргу.

Згідно ч. З ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам.

Слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати в користуванні власністю фізичної особи.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Обраний заявником вид забезпечення позову, є тим заходом, який перешкоджає експлуатації спірних приміщень і позбавляє можливості відповідачів здійснювати своє право власності.

Крім того, забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти є необґрунтованим, оскільки позивачем не надано жодних доказів, про наявність у відповідачів цих коштів, або наявність рахунків, на яких би зберігались ці кошти.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя