Справа № 750/8571/15-ц
Провадження № 2/750/2841/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Коверзнева В. О.,

за участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П., позивача, представника відповідача ОСОБА_1, представників третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, про визнання права на приватизацію кімнати в гуртожитку,

треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: комунальне підприємство «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради, комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівська обласна лікарня»,

в с т а н о в и в:

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на приватизацію кімнати № 26 в будинку № 209 по проспекту Миру в місті Чернігові, та зобовязання відповідача передати йому вказану кімнату у власність і видати свідоцтво про право власності на жиле приміщення.

В обґрунтування позову зазначив, що він має право на приватизацію кімнати в гуртожитку на підставі Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Утім, вказане право не визнає відповідач, що стало причиною звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 13.11.2015 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача комунальне підприємство «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради та комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівська обласна лікарня», оскільки вирішення позовних вимог в подальшому може вплинути на їхні права та обовязки.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представники відповідача і третіх осіб позов не визнали.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

В січні 2009 року позивач вселився в квартиру АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_5 і дочкою ОСОБА_6. На момент вселення позивача в спірну квартиру дружина позивача працювала в прокуратурі Чернігівської області. Вказана квартира була надана сімї позивача в тимчасове користування на підставі домовленості між головним лікарем Чернігівської обласної лікарні та першим заступником прокурора Чернігівської області (а. с. 60, 63). На теперішній час в квартирі зареєстрований лише позивач.

Як слідує з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який перебуває на обслуговуванні комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради депутатів трудящих від 31.07.1974 року № 398 вказана квартира передана Чернігівській обласній лікарні для використання в якості гуртожитку для лікарів-інтернів (а. с. 37-42).

Відповідно до статті 127 Житлового кодексу Української РСР (далі - Кодекс) гуртожитки можуть використовуватися для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Згідно статті 128 Кодексу жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

В силу положень статті 129 Кодексу єдиною підставою для вселення на надану житлову площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видається на підставі рішення адміністрації підприємства про надання жилої площі у гуртожитку.

По справі встановлено, що позивач у трудових відносинах із Чернігівською обласною лікарнею не перебуває; спільне рішення адміністрації обласної лікарні та її профспілкового комітету про надання позивачеві жилої площі в гуртожитку не ухвалювалося, а спеціальний ордер на його вселення не видавався. Позивачу та членам його сімї надавався дозвіл лише на тимчасове проживання в гуртожитку.

За таких обставин вважається, що позивач не набув законного права користування гуртожитком № 26 в будинку № 209 по проспекту Миру в місті Чернігові, а тому заявлений ним позов не підлягає задоволенню.

Посилання позивача на норми Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» в даному випадку є безпідставними, оскільки цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які проживають у гуртожитках на законних підставах.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_4 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, про визнання права на приватизацію кімнати в гуртожитку відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев