У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 9 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення та за позовом ОСОБА_2 до Приморської районної адміністрацій, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з кімнати № 281-а, що розташована у сімейному гуртожитку по АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення на підставі ст.ст. 98, 116 ЖК України, посилаючись на те, що вона є наймачем зазначеного жилого приміщення на підставі ордера № 000253 від 28 березня 1995 року. Крім того, з 7 квітня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, і фактично з дня реєстрації шлюбу з нею і до дня своєї смерті ОСОБА_5 жив однією сім'єю зі своєю колишньою дружиною - відповідачем ОСОБА_2, як чоловік і жінка в спірній кімнаті № 281-а. Позивач зазначила, що вона не надавала своєї згоди на вселення ОСОБА_2 у зазначене приміщення.

ОСОБА_2 (уточнюючи свої позовні вимоги) звернулася до суду з позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, третя особа - Приморський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просить визнати за нею право користування однокімнатною квартирою № 281-а, що розташована у сімейному гуртожитку по АДРЕСА_1 та зобов'язати Приморський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати її місце проживання за вказаною адресою.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 9 вересня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Виселено ОСОБА_2 з кімнати № 281-а, що розташована у сімейному гуртожитку по АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 98 ЖК України тимчасові жильці на вимогу наймача зобов'язані негайно звільнити приміщення, а у разі відмовлення - підлягають виселенню у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Померлий ОСОБА_5 з 7 грудня 2006 року і по день своєї смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_3, але фактично весь цей час постійно проживав однією сім'єю зі своєю колишньою дружиною - відповідачем ОСОБА_2 як чоловік і жінка в кімнаті № 281-а, що розташована у сімейному гуртожитку по АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 не заперечувала проти тимчасового проживання ОСОБА_2 у спірній кімнаті, разом із тим не надавала своєї згоди на її вселення для постійного проживання.

ОСОБА_2, з грудня 1996 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, суди правильно зазначали, що в матеріалах справи відсутнє рішення про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування кімнатою № 281-а у сімейному гуртожитку по АДРЕСА_1, або про визнання за ОСОБА_2 права користування цим жилим приміщенням.

Суди також обґрунтовано брали до уваги, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2013 року малолітнього ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2, відібрано у його матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав, та накладено заборону на відчуження житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, де право користування та реєстрацію має малолітній ОСОБА_6

Враховуючи викладе, суди вірно застосували до спірних правовідносин положення статей 65, 98, 99 ЖК України та дійшли правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_3 про виселення.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 9 вересня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення та за позовом ОСОБА_2 до Приморської районної адміністрацій, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 9 вересня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна