АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Чернівці м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретаря Вівчарик Н.В.

за участю: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним та визнання права власності на автомобіль, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним та визнання права власності на автомобіль.

Вказував на те, що 10 лютого 2011 року на підставі договору купівлі-продажу він купив у відповідача автомобіль марки „ВАЗ", модель 2108, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Укладення зазначеного договору підтверджується розпискою відповідача про отримання 17960 грн в рахунок оплати за автомобіль та довіреністю, виданою йому відповідачем.

Відповідач передав йому у власність вказаний автомобіль та документи на нього, однак ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля.

Посилаючись на ці обставини, просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки „ВАЗ", модель 2108, 1988 року випуску,

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц-1372/15 головуючий у І-й інстанції Семенко О.В.

категорія: 19/20 суддя-доповідач: Міцней В.Ф.

реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений 10 лютого 2011 року між ним та відповідачем, визнати за ним право власності на цей автомобіль.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд неправильно застосував до правовідносин сторін положення ст.ст.204, 207, 334, 655, 656 ЦК України.

Також вказує на те, що відповідач визнав позов, однак суд безпідставно не застосував положення ст.174 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем у встановленому законом порядку не укладався договір купівлі-продажу спірного автомобіля, а видані відповідачем позивачу довіреність на право керування і розпорядження цим автомобілем і розписка про отримання грошових коштів не є підставами набуття права власності на цей автомобіль.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Судом встановлено, що 10 лютого 2011 року ОСОБА_2, видав на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 довіреність, якою уповноважив останніх керувати та розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем марки „ВАЗ", модель 2108, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

На підставі довіреності, як зазначено у частині першій статті 244 ЦК України, здійснюється представництво.

За змістом ст.ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль.

Відповідно до ст. ст. 208, 210 ЦК України та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338 (далі - Порядок), договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі і вважається вчиненим з моменту його державної реєстрації в органах ДАІ.

Цим Порядком встановлена процедура державної реєстрації усіх транспортних засобів та зняття їх з обліку, яка є обов'язковою для усіх фізичних та юридичних осіб, що є власниками транспортних засобів. Правомірність придбання транспортних засобів підтверджуються документами, скріпленими підписами відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами -виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами укладеними на товарних біржах. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Якщо транспортний засіб знімається з обліку в зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті), робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. Власники транспортних засобів зобов'язані зареєструвати їх протягом десяти діб після придбання.

Судом встановлено, що спірний автомобіль не був знятий з реєстрації в органах ДАЇ ні перед оформленням довіреності на ім'я позивача ні після цього і він залишився зареєстрованим за відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак позивачем не надано доказів того, що між ним та відповідачем був укладений саме договір купівлі-продажу автомобіля.

Наявність у позивача довіреності на право керування та розпорядження спірним автомобілем і розписки про отримання відповідачем від нього 17960 грн не свідчить про набуття ним права власності на цей автомобіль.

Визнання відповідачам цього позову також не дає підстав для його задоволення, оскільки таке визнання суперечить закону.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України , колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: