Справа №265/5666/15-ц
Провадження №2/265/2365/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Ждановій І.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови, звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (надалі за текстом Орджонікідзвський відділ ДВС) про скасування постанови, звільнення майна з-під арешту, виключення 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, належної позивачу є Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 08.09.2011 року постановою Орджонікідзвського відділу ДВС відкрито виконавче провадження № 28577486 про стягнення із позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти позивач сплачував своєчасно. Однак, 04.08.2014 року постановою Орджонікідзевського відділу ДВС було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, як на підставу винесення постанови державний виконавець посилався на наявність заборгованості за три місяця без зазначенням суми боргу, але з посилання на накладення арешту в межах суми боргу. В наслідок чого був накладений арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 09.03.2004 року. Дана сума боргу позивачем була сплачена.

14.08.2015 року Орджонікідзевський відділ ДВС повідомив позивача про відсутність заборгованості по аліментам.

Вважає, що дії державного виконавця про накладення арешту були передчасними та обмежують його права, як власника з приводу вільного розпорядження належним майном. Посилаючись на п.5 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст..ст.317, ч.2 ст.319 ЦК України просив скасувати постанову Орджонікідзевського відділу ДВС від 04.08.2014 року за № 44259111, зняти арешт, накладений на все рухоме та нерухоме майно та заборону здійснювати відчуження з нерухомого майна, яке належить позивачу, а саме 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 та виключення 1/3 частки квартири АДРЕСА_2, яка належить позивачу з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю за участю його представника, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг, позовні вимоги підтримала, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Представник Орджонікідзевського відділу ДВС, у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути позов без їх участі, вказуючи, що аліменти з боку ОСОБА_1 сплачуються щомісяця і станом на 17.11.2015 року борг по аліментам відсутній (а.с.26).

Третя особа ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надав заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Заслухав думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача за наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження по примусовому виконання виконавчого листа № 2-3837, виданого 29.08.2011 року Жовтневим районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2011 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.08.2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3837 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, у зв'язку із заборгованістю по сплаті аліментів понад 3 місяці.

За даними Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 17 листопада 2015 року станом на 17.11.2015 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 відсутня.

Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи той факт, що заборгованість по аліментах у позивача відсутня, а арешт з майна, належному позивачу на праві власності, державним виконавцем не знято, суд вважає, що наявність арешту на рухоме та нерухоме майно позивача порушує його право власності щодо розпорядження зазначеним майном. Відновлення порушеного права власності у даному випадку можливе шляхом звільнення майна з-під арешту.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині звільнення майна з-під арешту.

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 04.08.2014 року № 44259111 про накладення арешту задоволенню не підлягають, оскільки суд не може скасувати поставу винесену державним виконавцем, а може тільки зобов'язати державного виконавця здійснити певні виконавчі дії для усунення допущених порушень або іншим шляхом поновити порушені права чи свободи.

Що стосується позовних вимог про виключення 1/3 частки квартири АДРЕСА_2, яка належить позивачу з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 74 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17.10.2013 року № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 75 Порядку, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Одним із документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17.10.2013 року № 868 повноваження щодо зняття заборони відчуження майна відноситься до компетенції реєстраційної служби, а не суду.

В зв'язку із чим, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виключення належного позивачу нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно ст..79 ЦПК України відноситься судовий збір.

Однак, позивач відмовився у судовому засіданні про стягнення з відповідача на його користь судового збору.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 212-215,218 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови, звільнення майна з-під арешту, задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту накладеного постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.08.2014 року, все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення або у разі неприсутності сторін під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г.Мельник