Провадження №2/193/70/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

12 листопада 2015 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О. В.

при секретарі Палій Л. Г.

за участю позивача: ОСОБА_1 представник позивача: ОСОБА_2

прокурора: Чумак В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи -відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_3 селищна рада про визнання права на земельну частку(пай), -

У С Т А Н О В И В:

17 грудня 2015 року позивач звернувся до Софіївського районного суду із вказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що він свою трудову діяльність розпочав членом колгоспу «Победа», КСП «Перемога» Софіївського району Дніпропетровської області з 26 вересня 1989 року, відомості про виведення його з членів колгоспу «Победа», КСП «Перемога» в документах архівного фонду відсутні.

Реорганізація колгоспу «Победа» в КСП «Перемога» відбулась у лютому 1994 року. Правонаступник КСП «Перемога» є ТОВ «Перемога».

10 серпня 1994 року КСП «Перемога» Софіївського району Дніпропетровської області одержало Державний акт серії ДПСФ №0003, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №3, з отриманням якого у нього як члена КСП «Перемога» у відповідності із ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» виникло право власності на землю, як члена КСП і як співвласника землі в обсязі земельної частки (паю).

Під час паювання земель, переданих у колективну власність КСП «Перемога» позивач був включений в список до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Перемога» під №199.

Під час паювання земель та видачі сертифікатів на право на земельну часту (пай) в 1997 році позивач не звертався до керівництва КСП «Перемога» з питанням отримання сертифікату на своє імя тому, що йому про його право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) не було відомо та про те, чи внесений він був до списку до державного акту на право колективної власності на землю. Крім того згідно вироку Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 січня 1995 року він в період з 20 березня 1995 року по 12 січня 1997 року відбував покарання в Широківському виправному центрі УДПтС України в Дніпропетровській області №75, згідно вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 1997 року він в період з 28 травня 1997 року по 02 лютого 2000 року відбував покарання в ОСОБА_3 виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області №45; згідно вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2000 року він в період з 07 вересня 2000 року по 16 серпня 2001 року відбував покарання в Солонянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області №21.

Після відбуття покарань, на початку 2013 року позивач звернувся до відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області, яке надало йому довіку за №304 відповідно якої він внесений до списку до Державного акту на право колективної власності на землю колишнього КСП «Перемога» під №199.

Із заявою щодо визнання за ним права на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) він звернувся до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, але 01 червня 2013 року райдержадміністрація надала йому листа яким відмовила, пославшись на відсутність таких повноважень та порекомендувала звернутись до суду, зазначивши, що лише на підставі рішення суду щодо визнання права на земельну частку (пай) він набуде права на оформлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в розмірі земельної частки (паю).

Під час ознайомлення зі списком до Державного акту на право колективної власності на землю колишнього КСП «Перемога» позивач звернув увагу на те, що під №199 до списку внесений ОСОБА_4, тоді як його прізвище ОСОБА_1. З заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, позивач 31 березня 2014 року звернувся до Софїівського районного суду Дніпропетровської області. Рішенням Софіївського районного суду від 23 травня 2014 року його заяву було розглянуто та задоволено, встановлено факт того, що ОСОБА_5, внесений під №199 до списку громадян членів КСП до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Перемога» серії ДП Сф 0003, виданого ОСОБА_3 селищною радою народних депутатів 10 серпня 1994 року, і ОСОБА_1 є одна і та особа. Тому позивач просить поновити строк, встановлений для захисту порушеного права та визнати за ним право на земельну частку (пай), як члена КСП «Перемога» Софіївського району у розмірі 9,10 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 192 210 гривень 36 копійок.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 районна державна адміністрація в судове засідання свого представника не направили, надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог позивача заперечують.

Прокурор в судовому засіданні проти позову не заперечує.

Третя особа відділ Держземагенства у Софіївському районі в судове засідання свого представника не направили, надали заяву про розгляд справи без їх участі та прийняти відповідне рішення на розсуд суду, ніяких заперечень та доповнень не мають.

Третя особа -ОСОБА_3 селищна рада в судове засідання свого представника не направили, надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечують.

Вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, суд, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.7 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємствовід 14 лютого 1992 року земля є обєктом права колективної власності підприємства, майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам, субєктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Згідно із пунктом 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 р. Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що відповідно до архівної довідки №153 від 11 квітня 2013 року комунальний заклад «СОФІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ ТРУДОВИЙ АРХІВ» підтверджує стаж роботи ОСОБА_1 по колгоспу «Побєда» за період з 1991 по 1993 р.р. включно . Підтвердити стаж роботи з 1989-1990 р.р. немає можливості, так як прізвище ОСОБА_1 в архівних документах за названий період не значиться (а.с. 13). Під час паювання земель, переданих у колективну власність КСП «Перемога» ОСОБА_6 був включений в список до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Перемога» під №199, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Софіївському районі №304 від 25 квітня 2013 року, копією списку членів КСП «Перемога» до Державного акта на право колективної власності на землю серії ДП Сф 0003 від 10 серпня 1994 року (а.с. 10, 14). Рішенням Софіївського районного суду від 23 травня 2014 року його заяву було розглянуто та задоволено, встановлено факт того, що ОСОБА_5, внесений під №199 до списку громадян членів КСП до Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Перемога» серії ДП Сф 0003, виданого ОСОБА_3 селищною радою народних депутатів 10 серпня 1994 року, і ОСОБА_1 є одна і та особа (а.с. 19-20). Позивач посилається на те, що він не міг звернутися до суду з позовом раніше, так як відбував покарання. Згідно вироку Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 січня 1995 року ОСОБА_1 в період з 20 березня 1995 року по 12 січня 1997 року відбував покарання в Широківському виправному центрі УДПтС України в Дніпропетровській області №75. Звільнений з установи 28.03.1996 року умовно достроково на 9 місяців 15 днів, що підтверджується довідкою Широківського виправного центру Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (а.с. 12). Згідно вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 1997 року він в період з 28 травня 1997 року по 02 лютого 2000 року відбував покарання в ОСОБА_3 виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області №45, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (а.с. 16); згідно вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2000 року він в період з 07 вересня 2000 року по 09 серпня 2001 року відбував покарання в Солонянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області №21, що підтверджується довідкою Солонянської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (а.с. 15).

Державний акт на право колективної власності на землею серії ДП Сф №0003 КСП Перемога, Софіївського району отримало 10 серпня 1994 року, що підтверджується копією цього акту на землю (а.с 7).

Позивач в судовому засіданні пояснив, що він під час паювання земель та видачі сертифікатів на право на земельну часту (пай) в 1997 році не звертався до керівництва КСП «Перемога» з питанням отримання сертифікату на своє імя тому, що йому про його право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) не було відомо, в подальшому відбував покарання, що перешкоджало йому звернутися до суду раніше.

Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку, а також той факт, що визнання за позивачем права на земельну частку (пай) не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.392 Цивільного кодексу України, п.16, п.17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", ст.41 ,55 Конституції України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи -відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_3 селищна рада про визнання права на земельну частку(пай) - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай), як члена КСП "Перемога" Софіївського району урозмірі 9,10 умовних кадастрових гектар, вартістю 192210грн. 36 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Шумська