Справа № 751/6382/15-ц Провадження № 22-ц/795/2083/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Мороз К. В. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Лакізи Г.П., Шевченка В.М.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:представника позивача - ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14.09.2015року в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначають, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції не узгоджуються з фактичними обставинами справи. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що у нього не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, і за даних обставин, як вказав суд першої інстанції, відсутні підстави для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини згідно ч.3 статті 1272 ЦК України. Апелянт вважає, що відсутність в нього заповіту на час смерті матері та до кінця січня 2015року не надавала йому підстав для звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини саме за заповітом. Також апелянт вказує, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції фактично не заперечував щодо задоволення вимог заявленого позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить залишити без змін вірне по суті рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14.09.2015року, відмовивши в задоволенні вимог апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_7, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.64), не з'явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_7, як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.1982року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1877 (а.с.40), спадкоємцями майна ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, є його дружина-ОСОБА_9 та його син-ОСОБА_6, які проживають в АДРЕСА_1.

Згідно із заповітом від 29.10.1987року ОСОБА_13, все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_13 заповіла ОСОБА_7 (а.с.6).

ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданого 02.08.2012року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с.7).

Відповідно до листа Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 16.01.2015року № 152/02-14, ОСОБА_7 було повідомлено, що у зв'язку зі спливом шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_13, він, як спадкоємець за заповітом, не встиг прийняти спадщину. В зазначеному листі також вказано, що оскільки заява про прийняття спадщини від ОСОБА_7 не надходила, свідоцтво про право на спадщину буде видано на користь іншого спадкоємця за законом, який прийняв спадщину фактом спільного проживання із спадкодавцем (а.с.37).

Відмовляючи в задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції з врахуванням норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичних обставин справи, прийшов до висновку, що наведена позивачем причина пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, - незнання про існування заповіту до кінця січня 2015року, не може вважатися поважною.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції, оскільки вказаний висновок узгоджується з приписами норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи.Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції та невідповідності його висновків нормам матеріального права та фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Приписами ч.3 статті 1272 ЦК України регламентовано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з правового аналізу норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008року „Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2 листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_7(а.с.3-4), позивач вказує наступну причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_13: про заповіт матері від 29.10.1987року на його ім'я позивачу не було відомо до кінця січня 2015року. При цьому позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 його матір- ОСОБА_9 померла, після її смерті залишилося спадкове майно, зокрема частина будинку АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_13 на праві власності. Позивач вказує, що наприкінці січня 2015року він виявив наявність заповіту ОСОБА_13, складеного на його ім'я; про наявність такого заповіту до кінця січня 2015 року він не знав, у зв'язку з чим і не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає, що оскільки йому не було відомо про наявність заповіту, то він з поважних причин пропустив шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вимог заявленого позову, виходив з того, що ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, при цьому з обґрунтування позовних вимог і представлених суду доказів вбачається, що у позивача не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, а тому відсутні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини згідно з ч.3 статті 1272 ЦК України. Судом в ході розгляду даної справи не встановлено перешкод для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13, які б були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції відносно того, що причину пропуску вказаного строку, на яку посилається позивач, - незнання про існування заповіту до кінця січня 2015року, не можна вважати поважною,оскільки вона не пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

За даних обставин твердження апелянта відносно того, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні вимог позову, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, оскільки позивачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, не вказані поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які були б пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до приписів ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції фактично не заперечував щодо задоволення вимог заявленого позову, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, з наступних підстав. Відповідно до приписів п.4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, як вбачається із заперечень відповідача ОСОБА_6 на апеляційну скаргу та його пояснень в судовому засіданні апеляційного суду, відповідач просить залишити без змін рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14.09.2015року, відмовивши в задоволенні вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: