Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/3089/14-ц Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 на рішення Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014р. Банк звернувся до суду з позовом. Просив в рахунок погашення заборгованості у сумі 204049,91грн. за кредитним договором №Z012/110/694, укладеним 17.10.2007 р., звернути стягнення на нежиле приміщення по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, стягнути з заборгованість за кредитним договором з поручителя ОСОБА_3 Зазначав, що 17.10.2007р. між Банком і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №Z012/110/694 про надання 410000грн. кредиту строком до 16.10.2017р. зі сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами для придбання комерційної нерухомості. З метою забезпечення виконання зобов'язання між ОСОБА_2 і Банком 18.10.2007р. укладено договір іпотеки, яким передано в іпотеку нежиле приміщення по АДРЕСА_1. ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання виконав частково. Заборгованість станом на 27.06.2014р. складала 204049,91грн., з яких: по тілу кредиту - 178817,07грн., по % - 22121,09грн., пеня - 1956,74грн., пеня по % - 1155,01грн. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язання між ОСОБА_3 і Банком укладено договір поруки № Z012/110/694/2 від 29.04.2009р., за яким вона зобов'язалась відповідати за борговими зобов'язаннями ОСОБА_2, які виникають з кредитного договору.

Рішенням Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2015р. позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Z012/110/694 від 17.10.2007р., яка станом на 27.06.2014р. складає 204049,91грн.: заборгованість по тілу кредиту - 178817,07грн., по % - 22121,09грн., пеня за прострочення тіла кредиту - 1956,74грн., пеня по % - 1155,01грн., звернути стягнення на нерухоме майно шляхом продажу на прилюдних торгах - нежилого приміщення, загальною площею 220м2 за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю, за початковою ціною для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, яка буде проведена суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № Z012/110/694 від 17.10.2007р., яка станом на 27.06.2014р. складає 204 049,91грн., з яких заборгованість по тілу кредиту -178817,07грн., по % - 22121,09грн., пеня - 1956,74 грн., пеня по % - 1155,01 грн., стягнуто у дольовому порядку з відповідачів на користь Банку судовий збір у розмірі 2040,50грн., тобто по 1020,25грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 просить рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованості в сумі 204049,91грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_3 Зазначає, що банк надавав кредит ОСОБА_2 в сумі 410000грн. під 13,5% річних з кінцевим терміном погашення 16.10.2017р.Листом від 28.07.2008р. позичальник дав свою згоду на збільшення річної ставки по кредиту з 13,5% на 17%. Проте ОСОБА_3 не було відомо зміну відсоткової ставки.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, 17.10.2007р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №Z012/110/694, за яким відповідач отримав 410000грн. на придбання комерційної нерухомості (нежитлового приміщення) з датою повернення 16.10.2017р. зі сплатою за користування кредитом 13,5% річних та інших обов'язкових платежів (а.с.10-16,38-40). 18.10.2007р. з метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_2 уклав з Банком договір іпотеки, яким передав в іпотеку належне йому нежиле приміщення, площею 220,9м2 по АДРЕСА_1 (а.с.23-27).

28.07.2008р. ОСОБА_2 на адресу Банку написав заяву, якою дав згоду на зміну ставки з 13,5 на 17% річних (а.с.17-20).

Відповідач неналежним чином виконував умови договору і 21.10.2013р. Банком на його адресу направлена письмова вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором і попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.34).

Станом на 27.06.2014р. заборгованість складала 204049,91грн. : по тілу кредиту - 178817,07 грн. (прострочена заборгованість 31097,35грн.), по % - 22121,09грн., пеня за прострочення тіла кредиту - 1956,74грн., пеня за прострочення % по кредиту - 1155,01 грн. (пеня нарахована за період з 28.06.2013 року по 27.06.2014 року) (а.с. 8-9).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21.04.2009р. між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №Z012/110/694/2, за яким поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих % за користування кредитом, неустойки, комісійну винагороду, можливі збитки (а.с.21-22).

За правилами ст.526,611,615,1050 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з п.п.1.2 Договору поруки сторони договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням Боржника - ОСОБА_2, які виникають із умов кредитного договору №Z012/110/694 від 17.10.2007р., а саме : повернути кредит у розмірі 410000грн., % за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. П.1.4.1 Договору поруки Поручитель підтверджує, що він ознайомлений з положеннями Кредитного договору.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст.16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст.ст.559,598 ЦК припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Уживаний законодавцем у ч.1 ст.559 ЦК термін "порука" використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру %; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються % за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Судом першої інстанції враховано, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст.8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст.16 ЦКУ, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Отже, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, що є підставою для визнання договору поруки припиненим.

В матеріалах справи відсутні та Банком не надано доказів повідомлення поручителя про збільшення розміру відсоткової ставки за основним договором.

Відповідно до п.п.2.5,п.п.2.6. Поручитель приймає на себе зобов'язання у випадку невиконання Боржником боргових зобов'язань перед Банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому Банком, протягом трьох днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Банку. Обов'язок Поручителя виконати боргові зобов'язання виникає при отриманні від Банку відповідної письмової вимоги.

В матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів повідомлення поручителя про збільшення розміру відсоткової ставки за основним договором.

На підставі наведеного рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат із поручителя ОСОБА_3 слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові за безпідставністю.

В решті рішення сторонами не оскаржується.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору із ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: