РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року

Київський районний суд міста Харкова у складі судді Дмитрієва О.Ф., при секретарі Латко В.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2012 року . Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,14.07.2014 року, які на даний час проживають з позивачем, в свідоцтві про народження батьком дитини зазначений ОСОБА_3 З травня 2015 року сторони шлюб розірвали. Дохід відповідача їй невідомий, а тому просить стягнути з нього аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі до суду позову і до досягнення дитиною ОСОБА_5,14.07.2014 року трьох років.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підримали та просили задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказав, що не має змоги платити аліменти на утримання дружини.

Суд, заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований 11.10. 2012 року. Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,14.07.2014 року, які на даний час проживають з позивачем, в свідоцтвах про народження батьком дітей зазначений ОСОБА_3. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в травня 2015 року шлюб розірвали, що неоспорюється сторонами.

Згідно зі ст.75 Сімейного Кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Між тим, з довідки про доходи ОСОБА_3 вбачається, що його заробітна плата складає 1220,0, грн. на місяць, позивачем під час розгляду справи не надано до суду належних доказів на підтвердження можливості відповідача утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3,10,11, 217-218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дати оголошення.

Суддя: