Справа №173/1983/15-ц
Провадження №2/173/954/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради» про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до комунального підприємства «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради» про зобовязання вчинити певні дії. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 30 листопада 2005 року між позивачем та КП «Верхньодніпровське управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради» (КП «ВВУВКГ» ДОР») було укладено договір про надання населенню послуг по водо забезпеченню та водовідведенню. Умовами договору передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок виконавця. При цьому витрати на вищезазначені роботи враховуються як складова в тарифи на послуги про надання питної води КП «ВВУВКГ» ДОР» категорично відмовляється виконувати зобовязання, передбачені договором, а саме здійснити періодичну повірку водяного лічильника. На чисельні звернення позивача щодо виконання відповідних робіт відповідач не реагує у звязку з чим позивач просив суд зобовязати КП «ВВУВКГ» ДОР» здійснити періодичну повірку, обслуговування, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів вимірювальної техніки, а саме водяний лічильник № 246028.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Також позивач просив суд зобовязати відповідача скасувати борг за період з березня 2014 року до вересня 2015 року за спожиту воду, стягнути понесені процесуальні витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, зобовязати відповідача привести договір у відповідність до закону, зобовязати відповідача в рахунок завданої моральної шкоди придбати та встановити в квартирі позивача новий лічильник. Позивач пояснив, що відповідно до закону відповідач як підприємство, що надає послугу з водопостачання зобов'язано за власний рахунок проводити періодичну повірку лічильника. Позивач вважає, що ці витрати мають бути включені до тарифу за водовідведення та водопостачання. Також позивач додав, що ще 23 жовтня 2013 року контролер склала акт про необхідність проведення повірки лічильника, з чим позивач не погодився, оскільки це є обовязком відповідача. Потім в 2014 році було знов складено акт про те, що повірку лічильника не проведено, на що позивач написав зауваження начальнику управління про необхідність дотримання закону. Повірку так і не було проведено. Потім позивач дізнався, що йому нараховують оплату за спожиту воду не за показаннями лічильника, а за нормами споживання води у звязку з чим у нього виникла заборгованість. Вважає таку бездіяльність відповідача незаконною тому просив суд зобовязати відповідача провести повірку лічильника або ж придбати новий та встановити його у квартирі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Суду пояснила, що позивач як власник лічильника зобовязаний проводити періодичну повірку лічильника за власний кошт. Витрати на проведення повірки лічильника мають бути включені до тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території. Якщо такі витрати не включено до тарифу, споживач має здійснювати повірку за власні кошти. Витрати на проведення періодичної повірки лічильників не включено до тарифу на водопостачання та водовідведення. КП «ВВУВКГ» ДОР» не є організацією, яка має право проводити повірку лічильників, не має працівників, які б могли проводити таку повірку. Оскільки позивачем не було проведено повірку лічильника його лічильник було знято з обліку, про що 21 березня 2014 року було складено відповідний акт та повідомлено про це позивача. З того часу нарахування за спожиту воду проводилось не за показниками лічильника, а за нормами. У звязку з чим представник відповідача вважала позовні вимоги необґрунтованими, оскільки відповідач не зобовязаний проводити повірку лічильника позивача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

30 листопада 2005 року між КП «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради» (Виконавець) та ОСОБА_1 (Споживач) було укладено договір № 3/1224 про надання населенню послуг по водоспоживанню та водовідведенню (а.с.11-12). Відповідно до умов договору облік спожитої води проводиться за допомогою лічильника, який знаходиться на обслуговуванні споживача.

Згідно з п.п. 2.2. договору водо лічильник, встановлений споживачем один раз на три роки має проходити повірку.

23 жовтня 2013 року контролером КП «ВВУВКГ» ДОР» ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність проведення повірки лічильника, про що складено відповідний акт (а.с.9). 21 березня 2014 року у звязку з не проведення ОСОБА_1 повірки лічильника, лічильник було знято з обліку, про що також було складено відповідний акт, який було підписано, в тому числі, позивачем (а.с.9). У звязку з не проведенням повірки з квітня 2014 року ОСОБА_1 нарахування за спожиту воду проводиться згідно з встановленими нормами водопостачання, що підтверджується випискою з особового рахунку споживача (а.с.29).

Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є субєктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, повязані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з пунктом 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до затвердженого Порядку.

Отже, у спірний період (до 24 жовтня 2014 року) проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обовязків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обовязком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Положеннями частини 3 статті 19, частини 4 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

До визначення на законодавчому рівні виконавців певних послуг (Закон від 10 квітня 2014 року № 1198-VIII, який набрав чинності 26 квітня 2014 року) питання визначення виконавців житлово-комунальних послуг (в тому числі з централізованого постачання холодної і гарячої води, водовідведення) статтею 7 Закону № 1875-IV було віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

Таким чином, підприємства, які надають населенню послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, повинні додавати оплату такої послуги як періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) квартирних засобів обліку води та теплової енергії до тарифу на оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Якщо до тарифів послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не включено таку плату, то споживач повинен самостійно виконувати періодичну повірку та оплачувати виконані роботи спеціалізованим атестованим організаціям та підприємствам.

В судовому засіданні встановлено, що виконавцем житлово-комунальних послуг за місцем проживання позивача є Обєднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ), а тому КП «ВВУВКГ» ДОР», до якого позивачем предявлено позов, не зобовязаний за власний кошт проводити повірку засобів обліку води.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-60цс15 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України.

Окрім того п.2.3 договору № 3/1224 про надання населенню послуг по водоспоживанню та водовідведенню передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів вимірювальної техніки, проводиться за рахунок Виконавця. При цьому витрати на вищевказані роботи включаються як складова в тарифи на послуги водопостачання. До введення в дію тарифів, що включають в себе витрати на вищевказані роботи останні проводяться за рахунок Споживача.

Матеріалами справи підтверджується, що витрати на проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів вимірювальної техніки, не включено до тарифу з послуг водопостачання та водовідведення, що підтверджується калькуляцією з послуг водопостачання, водовідведення, пояснювальною запискою щодо доцільності і визначення та затвердження економічно обґрунтованого тарифу на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради «Про погодження тарифів на послуги водопостачання та водовідведення для КП «Верхньодніпровське ВУВКГ» від 27 листопада 2008 року № 1065 (а.с.27-28, 31-32).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про зобовязання відповідача провести повірку лічильника води.

Щодо інших вимог позивача, то суд вважає їх також необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст.11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дозволяється застосовувати лічильник, якщо він пройшов повірку. Тобто застосування лічильника у разі не проходження чергової повірки заборонено законом.

Згідно з абзацом 5 пункту 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення

вноситься згідно з нормативами ( нормами) споживання.

Таким чином КП «ВВУВКГ» ДОР», встановивши, що лічильник води ОСОБА_1 не пройшов періодичну повірку, нараховували плату за послуги водовідведення та водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання діяли у межах та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Вимоги позивача про приведення договору у відповідність до вимог чинного законодавства суд вважає необґрунтованими та передчасними, оскільки, як пояснив сам позивач у судовому засіданні з будь-якими зауваженнями (пропозиціями) до договору до відповідача він не звертався та відповідач йому у цьому не відмовляв. Окрім того однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, а вирішення питання про внесення змін до договору у судовому порядку можливе лише у випадку спору.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до комунального підприємства «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради» про зобовязання вчинити певні дії не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, приймаючи до уваги, що судом ухвалено рішення про відмову у позові, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем необхідно віднести за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10,11,60,212-215 Цивільного-процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до комунального підприємства «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради» про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, - віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час його проголошення мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко