Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/717/15-ц
Провадження по справі № 2/514/271/15
17 вересня 2015 року
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - М.В. Козирєва
за участю секретаря - О.В. Терзі,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 (далі - Відповідач) встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченого зобов'язання за період з 03 квітня 2014 року по червень 2015 року, всього, з урахуванням уточнень, на суму 9650,92 грн. Окрім того, Позивач просив стягнути витрати на оплату судового збору на суму 243,60 грн.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 лютого 2015 року зазначене рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2014 року залишено без змін.
В судове засідання Позивач не з'явився, був повідомлений належним чином, надавав суду заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с. 3, 32).
В судове засідання Відповідач двічі не з'явилась, була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання (а.с. 31, 40).
Враховуючи викладене, суд ухвалою постановив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши позовну заяву та додані матеріали, суд дійшов наступних висновків.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 3 лютого 2015 року зазначене рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 2 квітня 2014 року залишено без змін (а.с. 15-17).
Суд не погоджується з доводами Позивача про можливість стягнення на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України сум з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченого зобов'язання за період з 03 квітня 2014 року по червень 2015 року з огляду на наступне.
Так, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема: із договорів та інших правочинів; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншим особам; інших юридичних фактів. Крім того, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.
При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.
Також слід зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.
Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-74/0/4-13 від 16 січня 2013 року).
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 625 ЦК України, ст.ст. 224, 226 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 9650,92 грн. - відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а якщо сторони не були присутні в судовому засіданні, рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя М.В. Козирєв