У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дем'яносов М.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України, Міністерства освіти і науки України, державного підприємства «Інфоресурс», приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут прикладних інформаційних технологій» про зобов'язання вчинити певні дії щодо зберігання, обробки та видалення персональних даних,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України, Міністерства освіти і науки України, державного підприємства «Інфоресурс», приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут прикладних інформаційних технологій» про зобов'язання припинити зберігання, обробку та видалення персональних даних з Інформаційно-виробничої системи «Освіта» та з Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано, з дотриманням вимог ст.ст. 2, 11, 12 Закону України «Про захист персональних даних», ст.ст. 11, 20, 21 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 1, 7, 9 Закону України «Про вищу освіту», виходив з того, що на даний час персональні дані позивача не обробляються, а зберігаються, оскільки були використані тільки з метою видачі позивачу відповідного диплому державного зразка, в подальшому дані зберігаються з метою ідентифікації виготовлених документів в галузі освіти, виготовлення дублікатів тощо.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України, Міністерства освіти і науки України, державного підприємства «Інфоресурс», приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут прикладних інформаційних технологій» про зобов'язання вчинити певні дії щодо зберігання, обробки та видалення персональних даних.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Дем'яносов