Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2015 Справа №607/12498/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільно набутого майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач, в якому, згідно наданих в судових дебатах уточненнях, просить в порядку поділу майна визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири в м. Тернополі по вул. Ломоносова,60/40, загальною площею 83,0 кв.м., житловою площею 49,0 кв.м.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що за час шлюбу із відповідачем за спільні сімейні кошти була придбана квартира по вул. Ломоносова,60/40. Дана квартира відноситься до спільного майна подружжя і є спільною сумісною власністю, частки в якому є рівними. Між сторонами шлюб був розірваний, між ними виникли неприязні відносини, із відповідачем не досягнуто згоди щодо частки у квартирі. А тому просить поділити спільне набуте майно в ідеальних частках, визнавши за нею право власності на 1/2 частки квартири.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не заперечує, зазначає, що квартира була придбана за спільні кошти. Однак, не розуміє, чому позивач ставить питання про поділ квартири, ніяких перешкод у користуванні квартирою їй не чиняться.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини.

05 вересня 1992 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, актовий запис №1171, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.09.1992р. №496773.

Від шлюбу у сторін 31 травня 1994 року народилася ОСОБА_4 та 20 вересня 2010 року народилася ОСОБА_5, про що свідчать свідоцтва про народження №272694 від 22.06.1994р. та №125389 від 29.09.2010р. відповідно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.07.2015р. по справі №607/10958/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

19 листопада 2004 року Тернопільським міським БТІ ОСОБА_2 видане свідоцтво про право власності, згідно яким квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Із матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 79,3 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. оформлена за ОСОБА_2 на підставі рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 14.10.2004р. №989.

Як вбачається із Технічного паспорту від 24.01.2005р. сторонами по справі було здійснено перепланування у квартирі №40, внаслідок чого загальна площа збільшена на 3,7 кв.м., житлова площа збільшена на 0,4 кв.м.

Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Сторони в судовому засіданні зазначили, що ними у квартирі для покращення житлових умов було здійснено перепланування, а саме частково розібрана перегородка між стінами та розібрана частина балконної стіни на четвертому поверсі. Ремонтом не було порушено прав інших власників квартир, не порушено санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку та квартири в цілому.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно статей 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 83,0 кв.м., житловою площею 49,0 кв.м. відноситься до спільної сумісної власності, оскільки придбана у шлюбі сторонами за спільні сімейні кошти, що відповідачем не заперечується, а відтак частки у квартирі є рівними. Здійсненне сторонами часткове не істотне перепланування не порушує прав чи інтересів інших власників квартир, санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та визнанні відповідачем.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна шляхом визнання права власності на 1/2 частку квартири задовольнити.

2.В порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 загальною площею 83,0 кв.м., житловою площею 49,0 кв.м.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_6