Справа № 415/3464/15-ц
Провадження № 2/415/2220/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Нескородовій Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Лисичанської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування заявлених вимог позивача посилається на те, що вона є спадкоємцем за заповітом всього майна, що належить ОСОБА_2, яка померла 14 листопада 2014 року. В травні 2015 року вона звернулась до Лисичанської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на належне спадкодавцю нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори від 26 травня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належне спадкодавцю нерухоме майно. Постанова нотаріуса мотивована тим, що Лисичанською державною нотаріальною конторою 26.05.2000 року видано свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яке підтверджує їх право власності на земельну ділянку № 2 по вулиці Коммунарів м. Лисичанська, але правовстановлюючий документ не пройшов державної реєстрації у Попаснянському районному відділі земельних ресурсів. На день смерті ОСОБА_2 була єдиним власником земельної ділянки № 2 по вулиці Коммунарів м. Лисичанська, ? частину якого вона успадкувала від свого чоловіка ОСОБА_4, а другу половину ділянки від свого сина, ОСОБА_3, право на яку спадкодавець не зареєструвала у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного просила суд, визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку розміром 0,0630 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель за адресою: Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Коммунарів, будинок № 2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 14 листопада 2014 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в прохальній частині позову просила суд розглянути справу за її відсутністю.

Представник відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з свідоцтвом про смерть, серії І-ВЛ № 460557, виданого 18.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, 14 листопада 2014 року померла ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис № 1551.

Згідно з заповітом від 04.03.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Луганської області ОСОБА_6, ОСОБА_2 на випадок смерті зробила розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те що буде належати їй на день смерті, та на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.05.2000 року, спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлого 25 листопада 1999 року є в рівних долях кожний: його дружина ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3, спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з: земельної ділянки, що знаходиться: м. Лисичанськ, вул. Коммунарів, буд. 2, Луганської області, площею 0,0630 га. наданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та належало спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю за І-ЛГ № 041387, виданого виконкомом Лисичанської міської ради народних депутатів згідно рішенням № 439 від 21.10.1997 року.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.03.2007 року, спадкоємцем майна ОСОБА_3, померлого 05 січня 2006 року є його мати ОСОБА_2, спадкове майно, на яке в зазначеній частці видане це свідоцтво складається з: ? частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0630 га., яка розташована: м. Лисичанськ, вул. Коммунарів, буд. 2, Луганської області, та належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.05.2000 року Лисичанською ДНК, за реєстром № 1-1188.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛГ №041387 від 05.03.1998 року, виданому ОСОБА_7 , який мешкає м. Лисичанськ, вул. Коммунарів, буд. 2, у тому, що на підставі рішення міськвиконкому Лисичанської ради від 21.10.1997 року за № 439, передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0630 га., яка розташована на території м. Лисичанськ, вул. Коммунарів, буд. 2.

Згідно з постановою про відмову здійснення нотаріальної дії від 26.05.2015 року, ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на належне спадкодавцю нерухоме майно тому, що наявний у спадковій справі правовстановлюючий документ не пройшов державної реєстрації.

Відповідно до довідки від ЛКП «Паспортна служба» №9679 від 06.07.2015р. за адресою м. Лисичанськ, вул.. Комунарів, буд. 2 зареєстрована ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з листом від 01.07.2015р. №358/01-09 наданого Державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2, яка померла 14.11.2014р. спадкова справа не заводилась.

Таким чином, судом встановлено, що Лисичанською державною нотаріальною конторою 26.05.2000 року видано свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яке підтверджує їх право власності на земельну ділянку № 2 по вулиці Коммунарів м. Лисичанська, але правовстановлюючий документ не пройшов державної реєстрації у Попаснянському районному відділі земельних ресурсів. У звязку з тим, що правовстановлюючий документ не пройшли держаної реєстрації, позивач не змогла отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2.

Враховуючи той факт, що позивач заявила про свої права на вищевказану земельну ділянку, що свідчить про її бажання прийняти спадщину, однак у звязку з тим, що спадкодавець за життя не зареєструвала своє право власності, суд вважає вимоги позову обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Згідно з Листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, після смерті ОСОБА_2, у зв'язку з чим її право має бути захищене судом, шляхом визнання за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, окрім цього визнанні відповідачем, за таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 321, 328, 392, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лисичанської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку розміром 0,0630 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель за адресою: Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Коммунарів, будинок № 2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 14 листопада 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА