Справа № 202/5109/15-ц
Провадження № 2/202/3695/2015
05 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі : головуючого судді - Мороза В.П.
при секретарі - Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -
У червні 2015 року позивач звернулася з позовом до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
Уточнивши позовні вимоги позивач посилалася на те, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2013 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права займати посади пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарчих функцій строком на 1 рік. Ухвалою Апеляційного суду дніпропетровської області від 09.07.2013 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2013 року щодо ОСОБА_1 скасовано і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України провадження по справі закрито за відсутністю в діях останньої складу злочину.
З урахуванням викладеного просила суд, зобов'язати Державну казначейську службу України списати в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на її користь грошові кошти: упущена вигода - 109 566,30 грн.; матеріальна шкода - 500,00 грн.; моральна шкода - 200 000,00 грн., а всього 310 066,30 грн.; стягнути на її користь всі судові витрати.
Позивач та її представник у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали, просили суд її задовольнити.
Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, суду надали письмові заперечення проти позовних вимог. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2013 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права займати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарчих функцій строком на 1 рік. Ухвалою Апеляційного суду дніпропетровської області від 09.07.2013 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2013 року щодо ОСОБА_1 скасовано і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України провадження по справі закрито за відсутністю в діях останньої складу злочину
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2015 року по цивільній справі № 206/7539/14-ц за заявою ОСОБА_1 про визначення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності вимоги заяви задоволено частково, а саме визначено розмір шкоди, завданої ОСОБА_1, внаслідок незаконного засудження та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, у кримінальній справі №68099010 (судова справа № 206/203/13, провадження № 1/206/37/13) за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України у розмірі 109 466,67 грн.; зобов'язано прокуратуру Самарського району м. Дніпропетровська протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили опублікувати у газеті «Самарський обрій» повідомлення про рішення щодо реабілітації ОСОБА_1; у задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.04.2015 року другий абзац резолютивної частини ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2015 року викладено в наступній редакції: визначити, що розмір шкоди, завданої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок незаконного засудження та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, у кримінальній справі № 68099010 судова справа №206/203/13, провадження № 1/206/37/13) за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, становить: моральна шкода - 64 554 грн., сума сплачена за надання юридичної допомоги - 3 200 грн., а загалом - 67 754 грн. Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2015 року в частині зобов'язання прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили опублікувати у газеті «Самарський обрій» повідомлення про рішення щодо реабілітації ОСОБА_1 скасувати і в цій частині заяви ОСОБА_1 відмовити. В решті ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2015 року залишити без змін.
Позивач зазначає, що у листопаді 2013 року сума 64 554 грн. була еквівалентна 8 079 дол. США (курс 7,99 грн. за 1 дол. США). На 22 травня 2014 року сума 64 554 грн. була еквівалентною 5 565 дол. США (курс 11,6 грн. за 1 дол. США), а на 01.04.2015 року ця сума 64 554 грн. еквівалентна 2 869 дол. США (курс 22,5 грн. за 1 дол. США).
Таким чином, упущена вигода відповідно до ст. 22 ЦК України складає: 8 079 - 2 869 = 5 210 дол. США, що дорівнює 109 566,30 (курс на 08.06.2015 року - 21,03 грн. за 1 дол. США).
Також позивач зазначає, що протягом судових процесів нею було витрачено 500,00 грн. на здійснення копій документів, позовних заяв, апеляційних скарг.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що було порушено право позивача на свободу та особисту недоторканість, закріплене в ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та завдано моральної шкоди, що виявилась в душевних стражданнях, які зазнала позивач в зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, в порушенні нормального та звичного способу життя, в порушені і розриві деяких її соціальних зв'язків, в пригніченому стані, почутті приниження, відчаю і страху, що не могло не відбитись на її психологічному стані.
В зв'язку з цим, позивач у відповідності до положень ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» набула право на відшкодування моральної шкоди.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, заподіяна громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, які обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню. Частина 2 статті 1 зазначеного Закону передбачає, що у випадках, визначених у частині першій цієї статті, заподіяна шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.
Згідно положень ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», - право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає як при постановленні виправдовувального вироку суду, так і при припиненні кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю в діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину тощо.
Статтею 29 Конституції України гарантовано, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у випадках, наведених у статті 1 цього Закону, моральна шкода відшкодовується громадянину за рахунок коштів державного бюджету (ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону). При цьому, відповідно до ст. 13 зазначеного Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
Як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1,3,4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Згідно п.п. 5 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України - Казначейство України відповідно до покладених завдань, в тому числі, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Таким чином, враховуючи глибину душевних страждань, яких зазнав позивач, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також з урахуванням зазначених вище положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та на її користь слід стягнути моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури чи суду» і п. 13 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у даному спорі не справляється. В зв'язку з цим, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,1167,1176 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 13, 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконним діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури чи суду», ст. 25 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 58-61, 79, 88, 169, 212-215, 224 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Державної казначейської служби України судовий збір на користь держави у розмірі 1 200,00 грн.
В решті вимог за позовом ОСОБА_1 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз