АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Адвокатського об»єднання «Фортіс», поданою представником за довіреністю Разумним ЄвгеніємМиколайовичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 11 вересня 2015 року у справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Шеремета Олександра Вікторовича, заінтересована особа - стягувач Адвокатське об»єднання «Фортіс», про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника Публічного акціонерного товариства «Інвест-Клімат» - ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року державний виконавець ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві ШереметО.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження керівника юридичної особи боржника ПАТ «Інвест-Клімат» - ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов»язань, покладених на ПАТ «Клімат-Інвест» рішенням Господарського суду м.Києва про примусове виконання його ж рішення від 22 квітня 2014 року у справі №910/3767/14 про стягнення з ПАТ «Клімат-Інвест» на користь АО «Фортіс» боргу в розмірі 25540,16 грн.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві знаходиться виконавче провадження з виконання судового наказу Господарського суду м.Києва, проте боржник рішення суду добровільно не виконує, продовжує здійснювати свою господарську діяльність, зокрема приймає участь у формуванні статутних фондів іноземних підприємств.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11 вересня 2015 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Разумним Є.М. в інтересах АО «Фортіс» подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення подання.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість підстав відмови у задоволенні подання.

В судове засідання учасники цивільного процесу не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник знаходиться в процесі припинення, відтак установлено особливий порядок задоволення вимог кредиторів.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що незаборонені законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов»язань.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язань за рішенням.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст.377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця, присутність якого є обов»язковою.

Установлено, що 25 квітня 2014 року ВДВС Шевченківського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №43104979 з виконання наказу Господарського суду м.Києва про стягнення з ПАТ «Інвест-Клімат» на користь АО «Фортіс» суми коштів.

10 квітня 2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу.

29 травня 2015 року ВДВС Шевченківського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №47690076 з виконання наказу Господарського суду м.Києва про стягнення з ПАТ «Інвест-Клімат» на користь АО «Фортіс» суми коштів.

Відповідно до інформації з ЄДРЮтаФОП з 10 серпня 2015 року боржник перебуває в процесі припинення, головою комісії з припинення є ОСОБА_4

Питання обмеження керівника юридичної особи у праві виїзду за межі країни є заходом впливу шляхом встановлення певної заборони для спонукання вчинення дій, які боржник зобов»язаний вчинити.

В той же час, встановлення заборони керівнику юридичної особи виїжджати за межі країни може мати позитивний ефект лише в тих випадках, коли діяльність цієї юридичної особи є сталою і не пов»язана з обставинами її припинення. Проте, у зв»язку із настанням події ліквідації юридичної особи, діяльність останньої на цьому етапі змінює характер своєї мети, спосіб керування, зокрема керівний склад (ліквідаційна комісія, ліквідатор), а також установлюється механізм і порядок задоволення вимог кредиторів, за наслідками чого вирішується питання про припинення юридичної особи шляхом внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відтак, слід дійти висновку, що обмеження керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі країни під час процедури ліквідації цієї юридичної особи, як спонукання до виконання зобов»язання, не може бути застосовано, оскільки не матиме позитивного ефекту.

Разом з тим, колегія суддів уважає помилковим висновок суду першої інстанції про ухилення боржника від виконання зобов»язань за виконавчим листом, оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон не за наявності факту невиконання зобов»язань, а за ухилення від їх виконання.

Під ухиленням від виконання зобов»язань, покладених судових рішенням, розуміються такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов»язків, коли виконати цей обов»язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обставини.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження таких обставин, проте зазначене не призвело до неправильного вирішення справи по суті. А відтак не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Є безпідставними та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції у своїх висновках фактично встановив заборону державному виконавцю здійснювати виконавче провадження. Таких висновків ухвала суду не містить і зазначене питання не було предметом судового розгляду.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Адвокатського об»єднання «Фортіс», подану представником за довіреністю Разумним ЄвгеніємМиколайовичем, відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов