РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Селидівського міського суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант», третя особа - ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в наслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, в якій вказав, що 08.01.2013 року о 20 годині 50 хвилин ОСОБА_4, керуючи автомобілем ГАЗ-3302, номерний знак НОМЕР_1 в м. Селидове по вул. Красноармійська, рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на транспортний засіб «Дачіа Логан», номерний знак НОМЕР_2, яким керував позивач згідно вимог Правил дорожнього руху України. Винним у пригоді визнано ОСОБА_4, що підтверджене матеріалами справи та встановлено постановою Селидівського міського суду від 15.01.2013 року. В наслідок пригоди автомобіль «Дачіа Логан», номерний знак НОМЕР_2, біло пошкоджено. Фактичні витрати на відновлювальний ремонт склали 38 889,35 грн. Відповідальність відповідача ОСОБА_4 застрахована у ТДВ СК "Альфа-Гарант". З часу настання події та по час звернення до суду відповідачами не здійснено виплат по страховому відшкодуванню. Суму відновлювального ремонту довелося позивачу сплачувати самому, що призвело до моральних страждань. На підставі цього просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 38 889,35 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача - ТДВ СК "Альфа-Гарант" (в режимі відеоконференції) заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступного.

Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ № 2003301 від 13.12.2012 року ОСОБА_4 застрахував в ТДВ СК "Альфа-Гарант" цивільно-правову відповідальність, повязану з експлуатацією транспортного засобу ГАЗ-3302, номерний знак НОМЕР_1. За умовами договору сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну складає 100000 грн., а франшиза 0 грн.

Відповідно постанови Селидівського міського суду Донецької області від 15.01.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 грн.

Згідно положень частини 4 статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 ст. 1 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів (надалі Закон) особи, відповідальність яких застрахована, - це визначені в договорі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Забезпечений транспортний засіб - це наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування, або будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на законних підставах.

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно положень ст. ст. 12, 29 зазначеного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, завжди зменшується на суму франшизи.

Листом відповідача від 05.09.2013 року № 12/1701 (а.с. 8-9) ОСОБА_1 було повідомлено, що йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки були надані неправдиві відомості про характер та обставини ДТП з метою отримання незаконного та завищеного страхового відшкодування.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року (а.с. 178-179) встановлено, що при попередньому розгляді даної цивільної справи суди нижчих інстанцій не розяснили відповідачу право про призначення відповідної експертизи щодо перевірки доводів страховика про те, що частина пошкоджень не могла бути заподіяна в цьому ДТП.

За клопотанням представника ТДВ СК "Альфа-Гарант" ухвалою Селидівського міського суду від 24 лютого 2015 року (а.с. 217) було призначено автотехнічну експертизу, що була доручена експертам Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз.

З висновку експерта від 09.06.2015 року № 5514/15-52 вбачається, що з технічної точки зору, комплекс механічних пошкоджень деталей (вузлів) автомобіля «Дачіа Логан» (номерний знак НОМЕР_2, водій ОСОБА_1Ю.), перелічених у протоколі аварійного комісару ОСОБА_5 № 43 від 08.02.2013 року (за винятком, можливо, правого боку облицювання заднього бамперу та блоку задніх правих ліхтарів) не міг утворитися на місці та за обставинами дорожньо-транспортної пригоди, яка заявлена водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_1 такою, що сталася 08.01.2013 року приблизно о 20-50 год., біля центральної аптеки по вул. Красноармійській м. Селидове Донецької області, а саме: спочатку при наїзді автомобіля ГАЗ-3302 (номерний знак НОМЕР_1, водій ОСОБА_4О.) задньою правою нижньою частиною на передню право-кутову частину нерухомого автомобіля «Дачіа Логан», а потім в результаті контакту правого боку з електроопорою дорожнього освітлення при русі автомобіля «Дачіа Логан» задньою частиною в напрямок електроопори. Можливо допустити, що утворення ділянки малозначимих поверхневих слідів ковзання на правому боці облицювання заднього бамперу та руйнування розсіювача блоку задніх правих ліхтарів може бути наслідком торкання з електроопорою на заявленому місці пригоди при русі автомобіля «Дачіа Логан» задньою частиною в напрямок електроопори, але без подальшого пересування у даному напрямку.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є, зокрема: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами ст.ст. 57-60 ЦПК доказами є дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_4 також не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні на підставі висновку експерта встановлено, що механічні пошкодження транспортних засобів не могли утворитися при обставинах, які заявлені водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Таким чином, оцінивши надані суду докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло підтвердження обґрунтованість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування та не знайшло свого підтвердження спричинення моральної шкоди відповідачем ОСОБА_4, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Ухвалою суду від 05.02.2014 позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, таким чином, враховуючи вимоги ЦПК України з позивача слід стягнути на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант», третя особа - ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в наслідок ДТП відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_3, на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя