РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Шепеля К.А.,
за участі секретаря Бондар С.В.,
заяника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

у с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду з цією заявою, в якій зазначив, що відповідно до посвідчення, виданого йому 4 липня 1991 року, він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі ЧАЕС), 2 категорія. 11 серпня 2014 року він звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації з проханням надати йому статус особи, яка приймала участь у ліквідації наслідків цієї аварії. Згодом отримав відповідь від Міністерства соціальної політики, що у його справі спірні питання відсутні. При вирішенні цього питання не були взяті до уваги численні довідки про перебування його у зоні відчуження, запис у військовому квитку. Встановити факт перебування у зоні відчуження з 26 вересня по 15 листопада 1986 року йому необхідно для можливості подальшого звернення за статусом ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, отримання такого статусу та можливість користуватися передбаченими законом пільгами і компенсаціям для таких осіб.
У судовому засіданні заявник та його представник повністю підтримали заяву і заявник пояснив, що у 1986 році, коли стався вибух на ЧАЕС, він проходив строкову службу. З 26 вересня по 15 листопада він перебував у зоні відчуження. Проживали вони у с. Димарка Чорнобильського району Київської області (яке не було розташоване у зоні відчуження), а їздили у с. Андріївку, де забивали вікна покинутих будинків, вивозили верхній шар ґрунту та радіоактивну техніку, будували зимовий польовий табір. Чому в архівних довідках, які підтверджують його факт перебування у зоні відчуження, зазначені різні періоди, сказати не може. Тоді, на його думку, ретельного обліку не велось, оскільки ніхто не міг передбачити наслідки тієї аварії. З-за цих розбіжностей він не може підтвердити свій статус. Раніше не звертався нікуди по цьому питанню, не було часу та можливості, оскільки у нього була на утриманні хвора дружина та дев`ятеро дітей. Встановлення факту його перебування у зоні відчуження та виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС необхідно для можливості його подальшого звернення за отриманням статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, так як йому остаточно не відмовили, а вказали, що у разі надходження додаткових матеріалів його справа буде переглянута. Свідків, які могли б підтвердити цей факт, у нього немає. Представник заявника, уточнивши у судовому засіданні його заяву, просив встановити факт перебування його довірителя у зоні відчуження та виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 26 вересня 1986 року по 15 листопада 1986 року, так, як це записано у його військовому квитку.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. У своїх письмових поясненнях вказала, що довідки про перебування військових у зоні відчуження повинні були видавати військові частини, які брали участь у ліквідації наслідків аварії. В справі заявника є різні довідки про перебування його майже в один і той же період в різних місцях у с. Димарка, яке не розташоване у зоні відчуження, та у с. Андріївка, яке знаходиться у зоні відчуження. Через архіви ці протиріччя усунути не вдалось. Вважає також, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не є підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Просила відмовити у задоволенні заяви (а.с.46-47).
Відповідно до приписів ст. 256 ЦПК України юридичний факт, від якого залежить виникнення особистих та майнових прав, передбачених законом, підлягає встановленню судом, якщо не представляється можливим набуття таких прав іншим шляхом.
Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 р.р. незалежно від кількості днів, а у 1988-1990 р.р. - не менше 30 календарних днів, а також громадяни відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців.
Статтями першою та другою Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27 лютого 1991 року № 791а-XII визначено території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та категорії зон радіоактивно забруднених територій.
Додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також визначено зони за ступенем радіоактивного забруднення та проведених заходів щодо відселення громадян.
Таким чином, правове значення для визначення осіб учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та встановлення їх правового статусу має факт їх перебування у відповідний період у зоні відчуження.
Вимагаючи встановлення юридичного факту заявник посилався на те, що наявних документів, в тому числі архівних довідок різних за змістом, недостатньо для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а тому він в судовому порядку просить встановити юридичний факт перебування у зоні відчуження.
З наданих суду письмових доказів та пояснень учасників процесу не вбачається спору про право.
В той же час, записи у військовому квитку заявника, архівні довідки містять суперечливі дані про періоди перебування, місце перебування, місце знаходження заявника у зоні відчуження.
З рішення комісії з врегулювання спірних питань, які віднесені законом до її компетенції, про яке проінформувала заявника перший заступник директора Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації вбачається, що комісія ця приймає рішення за наявними письмовими документами без їх правової оцінки лише за формальними підставами та що недостатність та суперечливість письмових документів позбавляє її можливості прийняти остаточне рішення про підтвердження за заявником статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.24, 53-55).
Вищевикладене свідчить про те, що зазначений юридичний факт може бути встановлений лише судом, оскільки заявником вичерпані можливості його підтвердження компетентними галузевими органами.
Отже, правове значення для визначення осіб - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та встановлення їх правового статусу - має факт їх перебування у відповідний період у зоні відчуження.
З наданих до матеріалів справи архівних довідок та записів військового квитка вбачається достовірно встановленим факт перебування заявника на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у с. Андріївка Чорнобильського району Київської області.
Зазначений населений пункт віднесений до зони відчуження, згідно з Додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. № 106.
Так, з ксерокопії довідки № 31/1/3044 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 11 березня 1999 року видно, що по архівних документах військової частини № 43187 встановлено, що ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 17 вересня 1986 року (наказ № 136) по 23 жовтня 1986 року (наказ № 172). Місце дислокації частини 2 км на північ населеного пункту Димарка (а.с.6, 72).
З ксерокопії архівної довідки № 179-2/1010 Львівського територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 28 липня 2014 року вбачається, що військовий будівельник рядовий ОСОБА_1 16 вересня 1986 року вибув у с. Димарка Чорнобильського району Київської області на 15 діб для виконання будівельно-монтажних робіт, керував особовим складом старший лейтенант ОСОБА_3 (а.с.7, 70).
З ксерокопії військового квитка ОСОБА_1 видно, що у ньому є два записи : на сторінці 17 про прийняття ним участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 16 вересня 1986 року по 14 листопада 1986 року, на сторінці 24 про прийняття ним участі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26 вересня 1986 року по 15 листопада 1986 року та про видачу посвідчення серії НОМЕР_1 4 липня 1991 року (а.с.8 на звороті, 73 на звороті).
З ксерокопії виписки з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 140 від 17 жовтня 1986 року вбачається, що рядовий ОСОБА_1 17 жовтня 1986 року вибув у службове відрядження у с. Димарка Чорнобильського району на 30 діб по 15 листопада 1986 року (а.с.10, 79).
З ксерокопії довідки № 105 від 11 лютого 1989 року командира військової частини НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_1 з 26 вересня 1986 року по 15 листопада 1986 року знаходився у складі підрозділу (зоні відчуження) військової частини НОМЕР_3 у 30-тикілометровій зоні ЧАЕС с. Андріївка (а.с.11, 77).
З ксерокопії довідки № 528 від 18 грудня 1989 року командира військової частини НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_1 з 26 вересня 1986 року по 15 листопада 1986 року перебував у складі підрозділу в с. Димарка, розташованому у 30-тикілометровій зоні ЧАЕС (а.с.12, 78).
З ксерокопії довідки № 4/13 від 21 серпня 1997 року Жмеринського об`єднаного міського військового комісаріату видно, що ОСОБА_1 , 1965 року народження, був призваний на спецзбори по ліквідації аварії на ЧАЕС при військовій частині НОМЕР_3 з 16 вересня 1986 року по 14 листопада 1986 року (а.с.13, 76).
З ксерокопії припису про відрядження № 135 від 1 жовтня 1986 року командира військової частини НОМЕР_2 видно, що старший лейтенант ОСОБА_3 з 1 жовтня 1986 року вибуває у с. Димарка Чорнобильського району на 31 день по 31 жовтня 1986 року для керівництва роботою особового складу (а.с.14, 75).
З ксерокопії архівної довідки № 51/1/3044 від 11 березня 1999 року Галузевого державного архіву Міністерства оборони України вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 17 вересня 1986 року (наказ № 136) по 23 жовтня 1986 року (наказ № 172) (а.с.15).
З ксерокопії посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_1 категорія 2 від 4 липня 1991 року видно, що видане воно ОСОБА_1 (а.с.18, 80).
З ксерокопії архівної довідки № 10-4269 від 25 вересня 2014 року Галузевого державного архіву Міністерства оборони України видно, що вважати таким, що прибув для надання допомоги по обладнанню зимового польового табору з військової частини НОМЕР_2 рядового ОСОБА_1 , муляра 3-го розряду (наказ № 136 від 17 вересня 1986 року); вважати таким, що вибув після закінчення поставлених завдань на будівництві зимового польового табору рядового ОСОБА_1 (наказ № 172 від 23 жовтня 1986 року) (а.с.20, 69).
З ксерокопії архівної довідки № 51/1/3044 від 11 березня 1999 року Галузевого державного архіву Міністерства оброни України видно, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 17 вересня 1986 року (наказ № 136 від 19 вересня 1986 року) по 23 жовтня 1986 року (наказ № 172 від 23 жовтня 1986 року) (а.с.21).
В ході розгляду справи суд оглянув оригінали всіх вищеперерахованих ксерокопій документів, які знаходяться в особовій справі заявника, витребуваній судом у заінтересованої особи.
Населений пункт Димарка Чорнобильського району, де дислокувалася військова частина, у якій проходив строкову службу заявник, до зони відчуження не включений, відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, однак с. Андріївка Чорнобильського району, де заявник разом з іншими проводив роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, до зони відчуження відноситься, цей факт підтверджується дослідженими у судовому засіданні архівними довідками та записами у військовому квитку заявника, а тому період перебування заявника у цьому місці має правове значення для визначення статусу ліквідатора.
Хоча у матеріалах справи містяться суперечливі дані щодо періоду перебування заявника у зоні відчуження, однак всі досліджені у судовому засіданні докази свідчать про перебування ним саме у 1986 році у зоні відчуження та виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. А учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 р.р. незалежно від кількості днів.
Визначаючи період перебування заявника у зоні відчуження, суд враховує, що запис у військовому квитку на сторінці 24 свідчить про прийняття ним участі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26 вересня 1986 року по 15 листопада 1986 року та про видачу посвідчення ліквідатора серії А № 897121 4 липня 1991 року, що підтверджується ксерокопією самого цього посвідчення (а.с.18, 80) та ксерокопією довідки № 105 від 11 лютого 1989 року командира військової частини НОМЕР_2 про перебування ОСОБА_1 з 26 вересня 1986 року по 15 листопада 1986 року у складі підрозділу (зоні відчуження) військової частини НОМЕР_3 у 30-тикілометровій зоні ЧАЕС с. Андріївка (а.с.11, 77). Про цей же період говорить і заявник.
Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд вважає встановленим факт перебування заявника у зоні відчуження на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 26 вересня 1986 року по 15 листопада 1986 року, що підпадає під період, визначений ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та є підставою для віднесення його до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Суд не приймає до уваги заперечення представника заінтересованої особи, викладені ним у письмовому вигляді (а.с.46-47) щодо не підтвердження заявником факту перебування ним у 1986 році саме у зоні відчуження, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності, які узгоджуються з поясненнями заявника, не викликають у суду сумніву та дають підстави для встановлення юридичного факту.
Зазначений юридичний факт, від якого залежить виникнення особистих та майнових прав, передбачених зазначеним законом, підлягає встановленню, відповідно до приписів ст. 256 ЦПК України, оскільки іншим шляхом не представляється можливим набуття таких прав.
Керуючись ст.ст.209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.256 ЦПК України, ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.1, 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», Додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

в и р і ш и в :
Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації) про встановлення факту, що має юридичне значення звдовольнити повністю.
Встановити факт перебування та виконання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження в с. Андріївка Чорнобильського району Київської області в період з 26 вересня 1986 року по 15 листопада 1986 року.
На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня його проголошення, а представником заінтересованої особи в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий К.Шепель