УХВАЛА

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Маляренка А.В., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання садового будинку об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/2 частки садового будинку та припинення права власності на Ѕ частки садового будинку,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу із жовтня 1991 року по 09 серпня 1997 року та поділ майна подружжя, а згодом, 10 червня 2014 року, уточнив вимоги і звернувся до суду з позовом про визнання садового будинку об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/2 частки садового будинку та припинення права власності на 1/2 частки садового будинку.

Посилався на те, що з 09 серпня 1997 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_4, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2012 року шлюб між ними розірваний. Під час шлюбу на земельній ділянці, що розташована в АДРЕСА_1, вони збудували садовий будинок, на який право власності оформили 30 листопада 2004 року на ім'я відповідачки. Тому будинок належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, що встановлено рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 квітня 2014 року у цивільній справі № 509/5729/13-ц про визнанням шлюбного контракту частково недійсним, яким суд визнав недійсними умови шлюбного контракту в частині того, що належні ОСОБА_4 земельна ділянка з дачним будинком, що знаходиться у АДРЕСА_1, залишаються у її власності і не успадковуються ОСОБА_3 у випадку, коли ОСОБА_4 помре раніше ОСОБА_3 Посилаючись на ці обставини та на ст. ст. 60 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_278/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>, 69 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_308/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>, просив суд позов задовольнити.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 2 липня 2014 року позовні вимоги задоволено, визнано садовий будинок зі спорудами, загальною площею 91,5 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 - об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 91,5 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 2 липня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року та просить залишити в силі заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 2 липня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що садовий будинок АДРЕСА_1, був збудований подружжям під час шлюбу, тому він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та при його поділі кожному належить право на Ѕ частини.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем ОСОБА_3 не надано доказів про те, що садовий будинок був зведений під час шлюбу, тому його права не порушуються.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які судом вірно застосовані.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що рішенням Овідіопольської районної Ради народних депутатів від 13 грудня 1988 року № 512 та рішенням Профкому та адміністрації ІМТП від 27 січня 1989 року ОСОБА_4 була надана в постійне користування земельна ділянка АДРЕСА_1 для ведення садівництва.

Рішенням виконкому Молодіжненської сільської ради від 30 вересня 1997 року № 120 вказана земельна ділянка передана їй приватну власність безоплатно.

В 1989 році на підставі дозволу Овідіопольської районної Ради народних депутатів вона почала будівництва садового будинку, який збудувала у 1995 році, що підтверджується копією свідоцтва на будівництво літнього садового будинку.

07 серпня 1997 року при реєстрації шлюбу відповідачка уклала з позивачем шлюбний контракт, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак З.І., зареєстрований в реєстрі за № 5193, яким визнано, що дачна ділянка з будинком, що знаходяться в АДРЕСА_1, є її особистою приватною власністю (п. 2 контракту).

Розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 18 листопада 2004 року № 739 садовий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 91,50 кв. м., літньою житловою - 39,20 кв.м. по лінія 30, був прийнятий до експлуатації.

30 листопада 2004 року виконком Молодіжненської сільської ради видав відповідачці свідоцтво про право власності на нерухоме майно, рішення про реєстрацію права власності прийнято Овідіопольським РБТІ 13 грудня 2004 року, реєстраційний номер 8717800, номер запису 480 в книзі 3.

Вказаний садовий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0581 га, для ведення садівництва, що належить їй на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Молодіжненської міської ради від 26 липня 2005 року № 1178-ІУ, та в силу п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_260/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> є її особистою приватною власністю.

За правилами ст. 24 КпШС <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_100/ed_2010_07_01/pravo1/KD0004.html?pravo=1> УРСР (1969 р.), чинного на час зведення садового будинку, та частини 1 статті 57 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_260/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> особистою власністю дружини, чоловіка є, зокрема: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Статтею 25 КпШС <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_104/ed_2010_07_01/pravo1/KD0004.html?pravo=1> УРСР та ч. 1 ст. 62 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_286/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> передбачено, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналізуючи зазначені норми права, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо й у їх сукупності, колегія суддів бере їх до уваги й вважає, що в справі є достатньо належних та допустимих доказів, якими підтверджується те, що до реєстрації шлюбу садовий будинок існував та був зведений у 1995 році.

Відповідно до ст. 60 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_278/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, але належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і фактом, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13, який відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3428/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> є обов'язковим для всіх судів України.

Скасовуючи заочне рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позивачем ОСОБА_3 не надано доказів про те, що садовий будинок був зведений під час шлюбу, тому його права не порушуються та відповідно до ст. ст. 15 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843046/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 16 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> вказане право не підлягає судовому захисту.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

На підставі ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко А.В. Маляренко О.М. Ситнік