Справа № 2/303/2892/15
Р І Ш Е Н Н Я

17 листопада 2015 року м. Мукачево

.

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Морозової Н. Л.

секретар судового засідання Ільчак Р. М.

сторони у справі: представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за первісним позовом представника ПАТ «Універсал Банк» - ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, 3 % річних та інфляційних втрат солідарно з боржника та фінансового поручителя, та

зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про розірвання кредитного договору,

в с т а н о в и в:

ПАТ «ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5) звернувся в суд з позовом про солідарне стягнення з позичальника боржника ОСОБА_1 та її фінансового поручителя ОСОБА_4, суми заборгованості по відсоткам за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року в розмірі 7 294,93 доларів США та в порядку ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобовязання 3 % річних (від суми 130 696,82 гривень) в розмірі 4 511,73 грн. та інфляційні втрати (від суми 130 696,82 гривень) за період з червня 2014 року по червень 2015 року в розмірі 77 111,12 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач 1 ОСОБА_1 відповідно до умов Кредитного договору № CL46108 від 23 травня 2008 року отримала у Банку кредит у сумі 26 928,71 доларів США з терміном на 96 місяців та зобовязалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором. У забезпечення виконання позичальником ОСОБА_1 зобовязань за Кредитним договором, між Банком та відповідачем 2 ОСОБА_4, було укладено Договір поруки від 26.12.2011 року, відповідно умов якого, ОСОБА_4 виступив фінансовим поручителем ОСОБА_1 перед Банком та несе солідарну відповідальність з Позичальником у випадку порушення чи невиконання зобовязань за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 січня 2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в користь ПАТ «ОСОБА_5 суму заборгованості за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року в розмірі 130 696,82 грн. На підставі даного рішення, Дніпровський районний суд м. Києва 12 червня 2014 року видав виконавчий лист. На даний час, виконавчий лист перебуває на виконанні в в РВ ДВС Мукачівського МРУЮ Закарпатської області, однак Рішення третейського суду від 20.01.2014 року боржником та її фінансовим поручителем не виконано. За таких обставин справи, ОСОБА_5 просить задоволити позовні вимоги повністю.

При зверненні з позовом, представником позивача зазначено про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримує, позов просить задоволити.

До початку розгляду справи по суті, відповідачем 1 - ОСОБА_1, через канцелярію суду подано зустрічний позов до ПАТ «Універсал Банк» про розірвання Кредитного договору № CL46108 від 23 травня 2008 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що Кредитний договір № CL46108 від 23 травня 2008 року між нею та Банком було укладено з метою отримання коштів на придбання автомобіля, тобто «споживчий кредит». Вказує, що банк звернувшись до третейського суду з вимогою про дострокове погашення кредиту, вже скористався своїм правом на стягнення всієї суми заборгованості за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року в розмірі 130 696,82 грн., що зазначено в Рішенні постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 січня 2014 року. На даний час, боржником частково сплачено суму заборгованості в розмірі 14 000,00 гривень на стадії виконавчого провадження. Посилаючись на те, що розділом 9 Кредитного договору пп.9.1.5 п.9.1 визначено, що «Сторони погодилися вважати, що настання будь-якої з нижче вказаних у цьому пункті Договору обставин є фактом порушення його істотних умов: погіршення фінансового стану Позичальника або стану його забезпечення», просить суд розірвати Кредитний договір у звязку з порушенням істотних умов договору, оскільки у неї на даний час не має можливості сплачувати суми передбачені договором, що дасть можливість Банку в подальшому нараховувати штрафні санкції за договором.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2, підтримав повністю поданий нею зустрічний позов та просив задоволити. При цьому заперечив проти задоволення позову Банку до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості (відсотків) за кредитним договором, 3 % річних та інфляційних втрат. Посилаючись на те, що нарахування відсотків за користування кредитом після ухвалення третейським судом рішення про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 суми боргу за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року в розмірі 130 696,82 грн., - є неправомірним, а тому у стягненні відсотків за Кредитним договором в розмірі 7 294,93 доларів США просить відмовити. В частині заперечень щодо стягнення сум в порядку ст. 625 ЦК України, позицію своєї довірительки та свою позицію чітко не виклав.

Представник Банку в судове засідання не зявився, заперечення на зустрічний позов не подав, повідомлявся в порядку ст. 74 ЦПК України.

Відповідач 2 за первісним позовом ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, заперечення на позов не подав, повідомлявся в порядку ст. 74 ЦПК України.

З врахуванням заяви позивача за первісним позовом, пояснень представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи за первісним та зустрісчним позовами, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, Рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 січня 2014 року та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 відповідно до умов Кредитного договору № CL46108 від 23 травня 2008 року отримала у Банку кредит у сумі 26 928,71 доларів США з терміном на 96 місяців та зобовязалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором. У забезпечення виконання позичальником ОСОБА_1 зобовязань за Кредитним договором, між Банком та відповідачем 2 ОСОБА_4, було укладено Договір поруки від 26.12.2011 року, відповідно умов якого, ОСОБА_4 виступив фінансовим поручителем ОСОБА_1 перед Банком та несе солідарну відповідальність з Позичальником у випадку порушення чи невиконання зобовязань за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 січня 2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в користь ПАТ «ОСОБА_5 суму заборгованості за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року в розмірі 130 696,82 грн.(наявне Рішення третейського суду).

На підставі вказаного рішення третейського суду, Дніпровський районний суд м. Києва 12 червня 2014 року видав виконавчий лист (а.с31-32). На даний час, виконавчий лист перебуває на виконанні в в РВ ДВС Мукачівського МРУЮ Закарпатської області, однак Рішення третейського суду від 20.01.2014 року боржником та її фінансовим поручителем не виконано в повній мірі, що не заперечено представником відповідача ОСОБА_1, який подав квитанції про сплату тільки 14 000,00 гривень з присудженихдо стягнення 130 696,82 грн.

Позивач за первісним позовом - ОСОБА_5 просить задоволити позовні вимоги повністю та стягнути солідарно з позичальника боржника ОСОБА_1 та її фінансового поручителя ОСОБА_4, суми заборгованості по відсоткам за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року в розмірі 7 294,93 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.08.2015 року (2138,5392 грн. за 100,00 доларів США) становить суму 156 004,94 грн. та за прострочення виконання грошового зобовязання, в порядку ст. 625 ЦК України 3 % річних від суми 130 696,82 гривень в розмірі 4 511,73 грн. та інфляційні втрати від суми 130 696,82 гривень за період з червня 2014 року по червень 2015 року в розмірі 77 111,12 грн., що стверджується наданими розрахунками (а. с. 25-30).

Суд критично оцінює твердження представника відповідача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, щодо неправомірності нарахування Банком суми заборгованості по відсоткам за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року в розмірі 7 294,93 доларів США, з посиланням на те, що Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 січня 2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в користь ПАТ «ОСОБА_5 суму заборгованості за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року в розмірі 130 696,82 грн., тому договірний обовязок «позичальника» щодо сплати процентів за користування кредитом припинено.

Ухвала ВССУ від 15.07.2015 по справі № 6-15565св15 повязує момент припинення договору ТІЛЬКИ у випадку виконання рішення суду, а не з ухваленням його судом), більше того п. 17 ПП ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 однозначно говорить: "Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору", тобто - саме по собі ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором не припиняє виконання боржником свого договірного обовязку щодо сплати процентів за користування кредитом до моменту фактичного повернення кредитору, аналогічний висновок слід зробити зі ст. 599 ЦК України.

Таке повністю узгоджується з п 12.5 Кредитного договору № CL46108 від 23 травня 2008 року, відповідно до якого Сторони домовилися, що такий договір діє до повного виконанням зобовязань Позичальником за цим Договором (а.с16)

Відповідно до приписів статті 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Відсотки, які нараховані після ухвалення рішенням судом по суті (стягнення суми заборгованості) - є упущеною вигодою внаслідок неналежного виконання боржником кредитного договору.

За вказаних обставин пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної Вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якщо б відповідачем не було порушено його прав.

Оскільки, на момент розгляду справи судом, строк дії Кредитного договору № CL46108 від 23 травня 2008 року (96 місяців) не закінчився, ОСОБА_5 звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобовязань, наявне рішення третейського суду про дострокове стягнення суми боргу за кредитним договором не виконано, суму кредиту фактично не повернуто, що визнано самим представником відповідача в судовому засіданні (сплачено тільки 14 000,00 гривень боржником), то вимоги Банку про стягнення солідарно з позичальника боржника ОСОБА_1 та її фінансового поручителя ОСОБА_4, суми заборгованості по відсоткам за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року в розмірі 7 294,93 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.08.2015 року (2138,5392 грн. за 100,00 доларів США) становить суму 156 004,94 грн., - є правомірними та документально підтвердженими, а тому підлягають до задоволення, як і вимоги Банку заявлені в порядку ст. 625 ЦК України в частині прострочення боржником виконання грошового зобовязання - 3 % річних від суми 130 696,82 гривень в розмірі 4 511,73 грн. та інфляційні втрати від суми 130 696,82 гривень за період з червня 2014 року по червень 2015 року в розмірі 77 111,12 грн.

Таким чином позивач у своїй позовній заяві довів, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (упущену вигоду в сумі 7 294,93 доларів США) та має право на відшкодування, передбачені ст. 625 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України) роз'яснив, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення). Право ухвалювати рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті суд має лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. З ст. 533 ЦК України, Декрет).

Вимога ОСОБА_1 за зустрічним позовом про розірвання Кредитного договору № CL46108 від 23 травня 2008 року у звязку з порушенням істотних умов договору, оскільки у неї на даний час не має можливості сплачувати суми передбачені договором, що дасть можливість Банку в подальшому нараховувати штрафні санкції за договором. Банк надаючи кредит у іноземній валюті мав попередити її, як "споживача" про валютні ризики під час виконання зобовязань за договором. Крім того, пп.9.1.5 п.9.1 ст.9 Кредитного договорупередбачено, що «Сторони погодилися вважати, що настання будь-якої з нижче вказаних у цьому пункті Договору обставин є фактом порушення його істотних умов: погіршення фінансового стану Позичальника або стану його забезпечення», - не підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Розірвання (зміна) договору у звязку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобовязань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін.

При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено у частині першій статті 651 ЦК України.

Установлено, що 23 травня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № CL46108 предметом якого є кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 26 928,71 доларів США з терміном на 96 місяців.

Із вимогою про розірвання Кредитного договору № CL46108 від 23 травня 2008 року або його зміну ОСОБА_1 не зверталась до ПАТ «Універсал Банк».

Звертаючись до суду та обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 посилалася на те, що у неї відбулась істотна зміна обставин, якою вона керувалась, укладаючи кредитний договір, а саме: на даний час не має фінансової можливості сплачувати суми передбачені договором, що дасть можливість Банку в подальшому нараховувати штрафні санкції за договором

Однак, частиною другою статті 652 ЦК України передбачено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов:

1. в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2. зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3. виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4. із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно.

До того ж, вимагаючи розірвання договору на підставі статті 652 ЦК України на позивача (за зустрічним позовом) покладається, у відповідності до статті 60 ЦПК України, обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

ОСОБА_1, а ні її представником адвокатом ОСОБА_2, не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у звязку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

ОСОБА_1, а ні її представником адвокатом ОСОБА_2 М не доведено, що сторони при укладенні кредитного договору були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане.

Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику.

Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).

Отже, позивач (за зустрічним позовом) зобовязаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Оскільки ОСОБА_1 не здійснено спроб досудового врегулювання спору, а також не доведено умови для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України у судовому порядку, то підстави для задоволення її позовних вимог та розірвання кредитного договору відсутні.

На підставі наведеного, керуючись: ст.ст. 11, 22, 526, 530, 533, 554, 625, 629, 651, 652, 1050,1054 ЦК України, Постановою Верховного Суду України від 19.03.2014 №6-20цс14, п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", Ухвала ВССУ від 15.07.2015 по справі № 6-15565св15, ст.ст.10, 11, 57-60, 208-209, 212-215, 292-294 ЦПК України, суд -

р і ш и в :

Первісний позов представника ПАТ «Універсал Банк» - ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, 3 % річних та інфляційних втрат солідарно з боржника та фінансового поручителя, - задоволити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, 25.05.1969 р. н., ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 07.02.1965 р. н., ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ПАТ «УніверсалБанк», 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, суму заборгованості по відсоткам за Кредитним договором № CL46108 від 23 травня 2008 року в розмірі 7 294,93 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.08.2015 року (2138,5392 грн. за 100,00 доларів США) становить суму 156 004,94 гривень; за прострочення боржником виконання грошового зобовязання - 3 % річних (від суми 130 696,82 гривень) в розмірі 4 511,73 грн. та інфляційні втрати (від суми 130 696,82 гривень) за період з червня 2014 року по червень 2015 року в розмірі 77 111,12 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, 25.05.1969 р. н., ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 07.02.1965 р. н., ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ПАТ «УніверсалБанк», 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19 судові витрати у справі 2 376,28 гривень судового збору, сплаченого позивачем за первісним позовом.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про розірвання кредитного договору, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Морозова Н. Л.