Справа № 545/1963/15-ц
Провадження № 2/545/1128/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2015 р. м.Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Цибізової С.А.

за участю секретарів : БутирінО.М., Лобовкіна А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариство комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.12.2006 року в сумі 23094,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 13.12.2006 року банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі - 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, заборгованість по тілу кредиту - не повернув, відсотки за користування кредитом - не сплатив, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути вищевказану заборгованість з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити.Пояснив суду, що згідно інформації про карту - рахунок НОМЕР_1 строк дії кредитної картки, яка була видана ОСОБА_2 24.12.2006 року закінчується 12.2012 року.

Відповідач позовні вимоги не визнав та заперечував з приводу їх задоволення, заявив суду про застосування строків позовної давності та пояснив суду, що у 2006 році отримав кредитну карту ПАТ КБ «Приватбанк», яку у 2008 році переоформив та отримав нову картку із номером НОМЕР_2, яка діяла до 12.2010 року, а стару здав у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Полтава, після чого жодних карток не отримував, відносини із банком не підтримував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 2 статті 1054 ЦК України передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 24.12.2006 року банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі - 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строк дії ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення - щомісячні платежі в розмірі 7% від суми заборгованості, що підтверджується заявою про відкриття рахунку від 24.12.2006 року (а.с.7).

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк .

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строк платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в зв'язку із чим відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13.12.2006 року, укладеного між Приватбанком та ОСОБА_2, станом на 30.06.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 23094,83 грн., яка складається з: 4535,79 грн. - заборгованість за кредитом; 12358,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4625,08 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф /(фіксована частина); 1075,94 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6).

Згідно з положеннями ст. 257, 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до правових позицій викладених в Постановах ВСУ від 19 березня 2014 р. у справі № 6-14цс14 та від 18 червня 2014 р. у справі № 6-61цс14 за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку), яким установлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 зазначеного Кодексу).

Відповідно до п.3.1.1 Договору, строк дії картки зазначений на лицьовій стороні карти (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с.12).

Згідно п.3.1.2. Договору, дата закінчення дії картки, виданих довіреним особам тримача, співпадає з датою закінчення дії картки тримача (а.с.12).

Відповідно до п.3.1.3. Договору, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк(шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява утримувача про закриття картрахунку, а також при умовах наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по

виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором.

З вищезазначених умов договору вбачається, що належним та допустимим доказом строку дії картки є сама така кредитна картка де зазначається термін її дії. Проте позивачем в обґрунтування строку дії кредитної картки НОМЕР_1 належних та допустимих доказів до суду не надано. Інформація по карті, яку надав позивач ніким не завірена та не підписана. В своїх поясненнях суду представник банку зазначив, що оригінал кредитної картки в банку відсутній, інформація про термін дії картки міститься в комп'ютерній програмі «Промінь», яким чином вноситься в програму строк дії картки, пояснити суду не зміг. Разом з тим, відповідач надав суду оригінал іншої картки «Приватбанк» з терміном дії до 12.2010 року. Після 2010 року отримання ним інших карток «Приватбанку» категорично заперечив.

Враховуючи те, що сторонами належних та допустимих доказів терміну дії кредитної картки НОМЕР_1 суду не надано та позивачем не підтверджено видачу відповідачу нових карток після 2010 року, суд вважає за необхідне рахувати строк позовної давності з дати останнього платежу по кредиту, який було здійснено 20.05.2009 року в зв'язку із чим, на момент звернення до суду з відповідним позовом 14.07.2015 року, строк позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредиту сплив.

Згідно частини 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, взвязку із спливом строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 84, 88, 208 - 218, 224-226, 292 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариство комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 23094 ( двадцять три тисячі девяносто чотири) грн 83 коп. за ткредитним догвовором № б/н від 13.12.2006 року - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. А. Цибізова