Провадження № 2/344/4881/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Караїм Ю.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів з 250 до 1000 гривень. В позові вказано, що рішенням Івано-Франківського міського суду присуджено стягнення з відповідача аліментів в сумі 250 гривень, однак їх не достатньо для утримання дитини, мінімального забезпечення задоволення потреб дитини. Тому позивачка просила збільшити розмір аліментів до 1000 гривень.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов з підстав, що в ньому зазначені. Також позивачка надала суду пояснення про те, що відповідач працює і отримує доходи, а також про те, що він повинен працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки є працездатним і має обов`язки щодо утримання дитини; позивачка має на утриманні іншу неповнолітню дитину, а тому не може самостійно утримувати їх з відповідачем сина. У зв`язку із ростом витрат на утримання сина та недостатністю коштів, які стягуються з відповідача та відсутністю власної можливості для утримання їх з відповідачем дитини, позивачка просила суд збільшити розмір аліментів.

В судовому засіданні відповідач заперечив позов з тих підстав, що з 2009 року він сплачує аліменти в сумі 350 гривень, на даний час він не працює, у зв`язку із захворюванням спини не може виконувати важку фізичну працю.

Судом встановлено наступні обставини.

30/11/2007 р. рішенням Івано-Франківського міського суду присуджено стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх сина 15/05/ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 250 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до свідоцтва про народження № 065929 15/05/2001 у сторін спору народився син ОСОБА_3.

Відповідно до довідки від 21/05/2015 р. син сторін проживає з позивачкою.

Згідно копії трудової книжки, наданої позивачкою, остання на даний час не працює.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 ,,Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до п. 23 вказаної постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

За приписами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При вирішенні спору щодо розміру аліментів їх мінімальний розмір відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивачем не надано суду доказів про рівень доходів відповідача, стан його здоров'я, сімейний стан відповідача, наявність чи відсутність у нього інших утриманців, про можливість для відповідача сплачувати аліменти в розмірі 30% усіх його доходів.

Відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу дитині. З урахуванням наведеного та реалізації принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд вважає за можливе частково збільшити розмір стягуваних аліментів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача до 700 гривень, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України ,,Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20/11/1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно із ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому мінімальний розмір судового збору підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково;

збільшити розмір аліментів за рішенням Івано-Франківського міського суду від 30/11/ 2007 р. та стягувати щомісячно аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на утримання сина ОСОБА_4 15/05/ІНФОРМАЦІЯ_1 700 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати до досягнення дитиною повноліття;

в іншій частині позову відмовити;

на підставі ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання цього рішення в частині стягнення одного щомісячного платежу аліментів;

стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 487,2 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський