АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/1885/12 22-ц/774/1601/К/15
Справа № 413/1885/2012 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1601/К/15 Водоп`янов С.М.
Категорія 53(3) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» (надалі - ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка») про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що у період з 11 листопада 1985 року по 29 травня 2007 року він працював на різних професіях і посадах у відповідача та за час його роботи на підприємстві наказами неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади, однак нарахування заробітної плати за час відпустки провадилось із порушенням законодавства. В останній редакції позовної заяви від 27.12.2013 року, представник позивача ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 недоплачену заробітну плату за час відпусток за період з 01 січня 1995 року по 29 травня 2007 року у сумі 5593,51 грн. та залишити без розгляду позовні вимоги щодо стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги і середнього заробітку за частину часу затримки виплати недоплаченої заробітної плати.

Ухвалою суду від 07 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення середнього заробітку за частину часу затримки виплат недоплаченої заробітної плати залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 зменшив суму позовних вимог в частині недоплаченої заробітної плати за час відпусток до 4755 грн. 40 коп. частково погодившись з нарахованими сумами відповідачем без врахування спільної постанови № 3 від 06.02.2012 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 до ПАТ «Євраз Суха Балка» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток задоволено частково, на його користь стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» недоплачену заробітну плату за час відпусток у сумі 4755,40 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ "Євраз Суха Балка" ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за час відпусток у розмірі 4755,40 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у сумі 2472,05 грн., посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до порушення норм матеріального права.

Так, з положень п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого 08.02.1995 року ПКМУ №100 та введеного в дію з 01.01.1995 року, вбачається, що коригування на коефіцієнт підвищення при обчисленні середньої заробітної плати є обов'язковим у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах).

З 01.01.2005 року на підприємстві було підвищено тарифні ставки (оклади) згідно наказу по ВАТ «Суха Балка» №83 від 24.01.2005 року з метою матеріальної зацікавленості працівників, підвищення ефективності виробництва та перевиконання планових завдань.

У цьому ж році ВАТ «Суха Балка» на підставі п. 3.1. розділу 3 Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2005-2006 роки та п. 3.27 Колективного договору ВАТ «Суха Балка» на 2005 року наказом по ВАТ «Суха балка» №331 від 24.03.2005 року встановлено провести з 01.03.2005 року підвищення тарифних ставок у 1,2014 рази, без зміни положень про оплату праці.

Оскільки, підприємство не порушувало умов Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2005-2006 роки та п. 3.27 Колективного договору ВАТ «Суха Балка» на 2005 року та провело підвищення тарифних ставок з 01.01.2005 року з власної ініціативи, відсутні підстави для застосування до наказу №83 від 24.01.2005 року положень 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати та врахування цього коефіцієнту при обчисленні недоплаченої заробітної плати за час відпусток.

Крім того, судом не взято до уваги, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, та не враховано, що підприємство на власний розсуд вже визначило корегуючи коефіцієнти для визначення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів у відповідності з актами законодавства і прийняло рішення про розрахунок цих сум за формулою: Корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір підвищення тарифних ставок та окладів (в частках одиниці) Х 0,71, а тому незастосування судом цієї формули є незаконним.

Судом не взято до уваги порушення позивачем тримісячного строку для звернення до суду за захистом свого порушеного права у період з 01.01.1995 року по 01.08.2001 року.

Також, судом порушено норми процесуального права та не взято до уваги рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.02.2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, яке в частині стягнення недоплаченої заробітної плати та відмови компенсації втрати частини заробітної плати залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2013 року, набрало законної сили та на теперішній час є чинним, тобто ним встановлено правомірність дій ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» при застосуванні корегуючого коефіцієнта за формулою: 1 + розмір підвищення тарифних ставок та окладів (в частках одиниці) Х 0,71.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з з 11 листопада 1985 року по 29 травня 2007 року позивач ОСОБА_3 працював на ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» на різних посадах.

У період роботи ОСОБА_3 підвищувались тарифні ставки і посадові оклади на підставі наказів 543 від 29.07.1994 року на коефіцієнт 2; № 786 від 31.10.1994 року на коефіцієнт 2; № 191 від 28 лютого 1995 року на коефіцієнт 3; № 84 від 31 січня 1996 року на коефіцієнт 2,5; № 462 від 28 червня 1996 року на коефіцієнт 1,5; №522 від 29 липня 1997 року на коефіцієнт 1,15; № 312 від 25 квітня 2000 року на коефіцієнт 1,3; № 1252 від 19 грудня 2001року на коефіцієнт 1,61; № 637 від 29 липня 2003 року; №717 від 20 серпня 2003 року на коефіцієнт 1,7; №391 від 21 квітня 2004 року на коефіцієнт 1,136; № 952 від 15 вересня 2004 року на коефіцієнт 1,0584; № 83 від 24 січня 2005 року на коефіцієнт 1,25; № 85 від 25 січня 2005 року на коефіцієнт 1,3; № 331 від 21 березня 2005 року на коефіцієнт 1,2014; № 92 від 31 січня 2006 року на коефіцієнт 1,06481; № 367 від 05 квітня 2006 року на коефіцієнт 1,0269; № 1117 від 02 жовтня 2006 року на коефіцієнт 1,0181; № 23 від 05 січня 2007 року на коефіцієнт 1,1; № 477 від 11 квітня 2007 року на коефіцієнт 1,019; № 624 від 08 травня 2007 року на коефіцієнт 1,05.

Позивач неодноразово у період роботи на підприємстві перебував у відпустках, отримував заробітну плату, йому нараховувалися та виплачувалися відпускні.

Спір виник з приводу невірного визначення розміру середньої заробітної плати при нарахуванні сум оплати за час відпусток, за період з 01 січня 1995 року по 29 травня 2007 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив із доведеності позову у зв'язку з порушенням відповідачем п.п. 2, 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), що призвело до неправильного нарахування заробітної плати за час відпусток та несвоєчасного проведення розрахунку.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України "Про відпустки" порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригується на коефіцієнти підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем в період роботи ОСОБА_3 підвищувались тарифні ставки і посадові оклади на підставі наказів 543 від 29.07.1994 року на коефіцієнт 2; № 786 від 31.10.1994 року на коефіцієнт 2; № 191 від 28 лютого 1995 року на коефіцієнт 3; № 84 від 31 січня 1996 року на коефіцієнт 2,5; № 462 від 28 червня 1996 року на коефіцієнт 1,5; №522 від 29 липня 1997 року на коефіцієнт 1,15; № 312 від 25 квітня 2000 року на коефіцієнт 1,3; № 1252 від 19 грудня 2001року на коефіцієнт 1,61; № 637 від 29 липня 2003 року; №717 від 20 серпня 2003 року на коефіцієнт 1,7; №391 від 21 квітня 2004 року на коефіцієнт 1,136; № 952 від 15 вересня 2004 року на коефіцієнт 1,0584; № 83 від 24 січня 2005 року на коефіцієнт 1,25; № 85 від 25 січня 2005 року на коефіцієнт 1,3; № 331 від 21 березня 2005 року на коефіцієнт 1,2014; № 92 від 31 січня 2006 року на коефіцієнт 1,06481; № 367 від 05 квітня 2006 року на коефіцієнт 1,0269; № 1117 від 02 жовтня 2006 року на коефіцієнт 1,0181; № 23 від 05 січня 2007 року на коефіцієнт 1,1; № 477 від 11 квітня 2007 року на коефіцієнт 1,019; № 624 від 08 травня 2007 року на коефіцієнт 1,05.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність коригування заробітної плати при розрахунку середнього заробітку для нарахування оплати часу відпусток на коефіцієнти згідно вищезазначених наказів.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції неправильно визначив розмір суми недоплаченої заробітної плати за час відпусток позивачу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 58 Закону України від 17 вересня 2008 року № 514-VI "Про акціонерні товариства" управління поточною діяльністю акціонерного товариства здійснює виконавчий орган товариства. До його компетенції належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Згідно частини другої статті 60 вищезазначеного Закону особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, вправі без довіреності діяти від імені акціонерного товариства, в тому числі представляти його інтереси, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов'язкові для виконання всіма працівниками товариства.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, таке рішення приймається виконавчим органом підприємства, відповідно до повноважень, встановлених його статутом.

Зазначений правовий висновок висловлено Верховним судом України у постанові від 18.02.2015 року, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Євраз Суха Балка" від 3 лютого 2012 року вирішено надати згоду генеральному директору на проведення перерахунку та виплату заробітної плати за час відпусток працюючим та колишнім працівникам підприємства за період з 1 січня 1995 року.

Спільною постановою генерального директора та профспілкових комітетів ПАТ "Євраз Суха Балка" від 6 лютого 2012 року №3 було визнано порушення пункту 10 Порядку при розрахунку заробітної плати за період відпусток працівникам ПАТ "Євраз Суха Балка" в період з 01.01.1995 року до 01.01.2010 року й постановлено провести перерахунок заробітної плати колишнім працівникам підприємства за вказаний період із застосуванням формули: корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів (у частках одиниці) х 0,71.

Наказом генерального директора ПАТ "Євраз Суха Балка" № 295 від 16 лютого 2012 року на виконання вищезазначеної спільної постанови проведено розрахунок сум недоплаченої заробітної плати за час відпусток і визначено порядок їх виплати.

Спільна постанова генерального директора та профспілкових комітетів ПАТ "Євраз Суха Балка" від 6 лютого 2012 року №3 була предметом судового розгляду по справі за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_5 до ПАТ «Євраз Суха Балка», Первинної організації профспілки трудящих металургійної та гірничодобувної промисловості ПАТ «Євраз Суха Балка» про визнання частково недійсною спільної постанови генерального директора та профспілкових комітетів ПАТ "Євраз Суха Балка" від 6 лютого 2012 року №3 та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено, оскільки законодавством передбачено право підприємства визначати розмір коефіцієнта коригування та з огляду на погодження дій генерального директора щодо визначення коригую чого коефіцієнту з профспілковими організаціями.

У зв'язку з чим, висновок суду першої інстанції про те, що спільна постанова генерального директора та профспілкових комітетів акціонерного товариства носить виключно погоджувальний характер і не є рішенням уповноваженого органу відповідача, не ґрунтується на законі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що недоплата заробітної плати позивача по спірним відпусткам за період з 01.01.1995 року по 29.05.2007 року складає 4755 грн. 40 коп.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до суми недоплаченої заробітної плати за час відпусток коефіцієнт 0,71 та змінити рішення суду в частині розміру суми недоплаченої заробітної плати за час відпусток, яка підлягає стягненню з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3, зменшивши його з 4755,40 грн. до 3376,33 грн., виходячи з розрахунку: 4755,40 грн. х 0,71 = 3376,33 грн.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Однак, безпідставними, на думку колегії суддів, є доводи апеляційної скарги про те, що наказ №83 від 24.01.2005р. не може бути застосований при розрахунку заробітної плати за час відпусток, так як він виданий не на підставі колективного договору, а тому не може застосовуватись при проведенні розрахунку передбаченому п. 10 Правил, оскільки пунктом 10 Порядку передбачено коригування заробітної плати на коефіцієнти підвищення при обчисленні середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах). Госпрозрахункові підприємства, виходячи із своїх фінансових можливостей самостійно визначають зростання коефіцієнтів тарифних ставок (посадових окладів) та терміни їхнього запровадження відповідно до фінансових можливостей та граничного розміру коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та посадових окладів, вказаних в Постановах КМУ за погодженням із профспілковими органами підприємства, що відповідно відзначалося в Спільних Постановах адміністрації та профспілкових організацій, які встановлювали розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ «Суха Балка» (правонаступником якого є ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»), відповідно до наказу №83 від 24.01.2005 року, який доповнено наказом №85 від 25.01.2005 року, по підприємству, в межах своїх повноважень та, виходячи із своїх фінансових можливостей, визначило розмір коефіцієнта зростання тарифних ставок і посадових окладів з 01 січня 2005 року. Зазначений наказ є законним та не порушує права та інтереси працівників, а тому є обов'язковим до виконання.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосувати коефіцієнт 1,20 з 01.01.2005 року на підставі наказу № 83 від 24.01.2005 року, оскільки таке підвищення відбулося відповідно до умов Галузевої угоди на 2005 рік, яка передбачає підвищення посадових окладів, при цьому Наказ стосується всіх працівників підприємства і таке підвищення відповідає положенню п.10 Порядку.

Доводи ж апеляційної скарги в цій частині фактично зводяться до вільного тлумачення представниками відповідача ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача щодо пропуску позивачем строку для звернення до суду за захистом свого порушеного права не беруться до уваги колегією суддів з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, про порушення свого права позивач дізнався зі Спільної постанови № 3 від 06.02.2012 року.

Норми ЦК України визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257), а також спеціальну позовну давність (стаття 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність. Крім того, частина перша статті 268 ЦК України містить перелік позовних вимог, на які позовна давність взагалі не поширюється, а в частині другій цієї статті зазначено, що законом можуть бути встановлені додатково інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Згідно положень ст.238 КЗпП України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин - до 01.08.2001 року) при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних йому сум без обмеження будь-яким строком.

Частинами 1,2 статті 233 КЗпП України зі змінами, внесеними після 01.08.2001 року, передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ПАТ «Євраз Суха Балка» задовольнити частково, рішення суду змінити в частині розміру суми недоплаченої заробітної плати за час відпусток, яка підлягає стягненню з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3, зменшивши його з 4755, 40 грн. до 3 376,33 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 квітня 2014 року змінити в частині розміру суми недоплаченої заробітної плати за час відпусток, яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 , зменшивши його з 4755, 40 грн. до 3 376, 33 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

І.Є. ЛЯховська