Справа №490/9464/15-ц 17.11.2015 17.11.2015 17.11.2015
Справа № 490/9464/15-ц
Провадження №22ц/784/2827/15 Головуюча в першій інстанції Мамаєва О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Шолох З.Л., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання Гавор В.Б.,

за участю заявника ОСОБА_3,

представника відділу ДВС Фартух О.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2015 року, постановлену за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ( далі - відділ ДВС) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

по справі за позовом

публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»

(далі - ПАТ «ОТП Банк»)

до

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

28 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, заінтересовані особи: ПАТ «ОТП Банк», відділ ДВС, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2010 року з нього на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 334 747 грн. 90 коп.

06 грудня 2010 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист, на підставі якого відділом ДВС було відкрито виконавче провадження та проводилися виконавчі дії.

10 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «ОТП Банк». В зв'язку з цим, ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2012 року заява була задоволена. Проте, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2013 року, вищезазначену ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва скасовано та відмовлено ПАТ «ОТП Банк» в задоволенні вказаної заяви.

Посилаючись на вказане та те, що право вимоги перейшло до іншої особи, а саме ТОВ «ОТП Факторинг Україна», але, всі виконавчі дії проводяться на користь ПАТ «ОТП Банк», заявник просив заяву задовольнити.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника та представника відділу ДВС, дослідивши матеріали справи, колегія судів вважає, що апеляційна скарга, в межах її доводів, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції керувався ч. 4 ст. 369 ЦПК України, ст. 516 ЦК України та виходив із того, що ПАТ «ОТП Банк» є стягувачем за виконавчим провадженням, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» письмово не повідомив ОСОБА_3 про заміну кредитора у зобов'язанні, а тому виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2010 року з ОСОБА_3 на користь ЗАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 334 747 грн. 90 коп.

Державним виконавцем Центрального відділу ДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_5 24 січня 2011 року відкрито виконавче провадження за № 23942646 про примусове виконання рішення за виконавчим листом № ц2-673, виданого 06 грудня 2010 року Центральним районним судом м. Миколаєва, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості по кредиту і процентам в сумі 42523,61 доларів США, що еквівалентно - 324 373 грн. 75 коп. і суми пені та штрафу в розмірі 10 374 грн. 15 коп., а всього в загальному розмірі 334 747 грн. 90 коп. та судові витрати в розмірі 1950 грн. (а.с.38, т.3).

10 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № CL-400/150/2008 від 22 серпня 2008 року, укладеного між ним та ПАТ «ОТП Банк» (а.с. 5-11, т. 5).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2012 року заяву ПАТ «ОТП Банк» про зміну сторони виконавчого провадження було задоволено (а.с.12, т. 5).

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2013 року, ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2012 року скасовано та відмовлено ПАТ «ОТП Банк» в задоволенні вказаної заяви (а.с. 13-14, 15-16, т. 5).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з вказаних норм, зокрема, п. п. 1, 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як вбачається зі змісту п. 4.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю укладеного 10 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (покупець) та ПАТ «ОТП Банк» (продавець), саме продавець зобов'язався повідомити боржників (поручителів) про укладання цього договору протягом 20 робочих днів з дати набрання ним чинності (т. 5 а.с. 7).

Між тим, вказане повідомлення ПАТ «ОТП Банк» на адресу ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутнє.

Посилання в судовому рішенні на те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» письмово не повідомило ОСОБА_3 про заміну кредитора у зобов'язанні хоча і є помилковим, але не вплинуло на правильність висновку суду.

Таким чином, за змістом зазначених норм права неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні не звільняє його від обов'язку виконати взяте зобов'язання, а лише може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 516 ЦК України щодо виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові як належного виконання.

Крім того, відступлення права вимоги не свідчить про відсутність обов'язку боржника ОСОБА_3, та не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_3 Також заявником не надано належних та допустимих доказів в силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження відсутності зобов'язань з повернення боргу за рішенням суду, а наведені заявником обставини не є правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню згідно із ч. 4 ст. 369 ЦПК України.

Посилання в судовому засіданні апеляційної інстанції представника відділу ДВС на те, що виконавче провадження за спірним виконавчим листом закінчено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» не заслуговують на увагу, так як не підтверджені належними доказами.

Доводи апеляційної скарги, що проведення виконавчих дій може призвести до безпідставного стягнення коштів на корить ПАТ «ОТП Банк» є необґрунтованими у зв'язку з тим, що виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням та права боржника не порушуються.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог діючого законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва 09 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді