АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/8166/15 Головуючий 1 інст.: Панас Н.Л.
Справа №635/6642/14-ц Доповідач: Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів - Кружиліної О.А., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, - представника ОСОБА_2 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а :

03 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2015 рокузадоволено заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення вищевказаного позову, та ухвалою цього ж суду від 06 листопада 2015 року роз'яснено ухвалу суду від 02 листопада 2015 року.

Суд заборонив ОСОБА_2 вчиняти певні дії направлені на відчуження або передачі третім особам на підставі будь якого правочину, щодо 58/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. «А-1», цегла, житловою площею 87,1 кв.м., загальною площею 142,5 кв.м.; літньої кухні літ. «Б», гаражів літ. «В, Д, С», бані літ. «Г», сараїв літ. «Е, Ж, З, И, Л», літнього душу літ. «М», вбиралень літ. «Н, Р», зливної ями літ. «О», колодязя літ. «К», колонки літ. «К1», огородження №1-№5 та належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 09 квітня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимофєєвою О.В.

Суд допустив ухвалу до негайного виконання та направив до Державної реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст.312 ЦПК України, суд апеляційної інстанції розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

В ч.3 ст.151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Із матеріалу справи вбачається, що позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування 58/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Згідно п.20 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових справ», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК України), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачу вчинити певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 97 ЦК України (судовий секвестр).

З урахуванням наведеного та обставин справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову та вважає, що обраний вид забезпечення позову, є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки йдеться про накладення арешту, як заборону здійснювати відчуження вищевказаного майна, до ухвалення рішення по суті заявленого позову і не порушує прав відповідача ОСОБА_2 на володіння майном.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни зазначеної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - представника ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -