АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Перепелюк Л.М., Половінкіна Н.Ю.

секретар Герман Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання окремого положення договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів та визнання окремого положення договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 11 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею був підписаний кредитний договір № CVXWGA, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати кредит у сумі 55 940 грн. 00 коп., а вона - повернути його і сплатити проценти за його користування.

Вказувала, що у змісті кредитного договору міститься пункт 5.5., який передбачає термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Зазначала, що 01 грудня 2014 року, після звернення за консультацією до юриста дізналась про порушення її права з боку відповідача.

Вважає, що п. 5.5. кредитного договору порушує права споживачів й одночасно суперечить Цивільному кодексу України, оскільки позовна давність

____________________________________________________________________________________________

№ 22ц-1601/15 р. Головуючий у 1-й інстанції Єфтеньєв О.Г.

Категорія: 19/27 Доповідач Кулянда М.І.

збільшується лише для однієї із сторін - банку та по окремим вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів. Для будь-яких вимог споживача збільшення позовної давності не передбачено, що створює істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків, порушує принцип рівності сторін договору.

На підставі вищевикладеного, просила суд визнати недійсним п. 5.5. кредитного договору № CVXWGA від 11 вересня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним п. 5.5. кредитного договору № CVXWGA від 11 вересня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1

На дане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що п. 5.5. кредитного договору є таким, що порушує права споживачів і суперечить Цивільному кодексу України. Встановлена у договором спеціальна позовна давність є несправедливою умовою договору, яка суперечить принципу добросовісності та створює дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Однак, з таким висновком погодитись не можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, судом встановлено, що 11 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № CVXWGA, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати кредит у сумі 55 940 грн. 00 коп., а ОСОБА_1 - повернути і сплатити проценти за його користування.

У пункті 5.5. вказаного договору передбачено термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором тривалістю 5 років.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 215-236 ЦК України врегульовано порядок визнання недійсними правочинів та передбачення наслідків визнання недійсними чи нікчемними.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підставою для задоволення позовних вимог у суду першої інстанції стало визнання встановленої у договорі спеціальної позовної давності несправедливою умовою договору.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак:

умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України);

умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін;

умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором є несправедливою умовою договору.

Із пункту 5.1. кредитного договору вбачається, що за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожен день прос рочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до пені не нараховуються.

У силу вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків суми кредиту) у разі невиконання нею зобов'язань за договором.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із тексту кредитного договору вбачається, що у ньому передбачено всі істотні умови: валюта, сума кредиту, відсоткова ставка, щомісячний платіж та номер рахунку для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту.

Крім цього, згідно положень ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. А отже, збільшення позовної давності у п. 5.5. оспорюваного договору, тобто застосування спеціальної - відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із кредитного договору (а.с. 6 зворот), ОСОБА_1 підписала вказаний договір, що є беззаперечним підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами його умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами, змістом договору та додатками до нього.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2015 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання окремого положення договору недійсним, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: