АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2110/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 60 Клочко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріВолвенко А. В.

за участю:

заявника ОСОБА_6

представника заявника ОСОБА_7

представника третьої особи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа - Черкаська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_9, після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_9 говорила, що у неї немає родичів, та у зв'язку з тим, що вона потребувала постійної допомоги і догляду, пов'язаних з лікуванням, придбанням ліків, веденням домашнього господарства, приготуванням їжі, прибиранням, купівлею продуктів тощо, ОСОБА_6 за проханням ОСОБА_9 протягом шести останніх років постійно проживала разом з останньою до її смерті та організувала поховання і понесла всі пов'язані з цим витрати.

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 просила суд встановити факт її проживання постійно разом із ОСОБА_9 протягом останніх шести років та на час відкриття спадщини.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2015 року заяву задоволено та встановлено факт проживання ОСОБА_6 постійно разом однією сім'єю з ОСОБА_9 протягом останніх шести років до часу відкриття спадщини (на момент смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 року).

Не погоджуючись з рішенням суду, Черкаська міська рада оскаржила його в апеляційному порядку та посилаючись на його невідповідність нормам матеріального і процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_6

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що факт проживання позивача ОСОБА_6 однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_9 більше п'яти років до часу відкриття спадщини після смерті останньої, підтверджений в судовому засіданні належними доказами.

Проте з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_9 (а.с. 7), якій належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Спадкоємці після померлої ОСОБА_9 відсутні.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Суд першої інстанції прийшов до переконання, що факт проживання заявниці однією сім'єю з померлою ОСОБА_9 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також актом від 18.03.2015 року за підписами мешканців будинку АДРЕСА_1.

Однак, колегія суддів вважає, що місцевим судом зроблено помилковий висновок щодо проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_9 однією сім'єю.

Так, згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Тобто, для підтвердження проживання однією сім'єю необхідно підтвердити факт ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально.

В матеріалах справи відсутні відповідні докази, що підтверджують факти ведення заявницею із померлою ОСОБА_9 спільного господарства, наявність у них спільного бюджету тощо.

Так, в актах від 18.03.2015 року (а.с.13) та 15.04.2015 року (а.с.25) вказано, що громадяни ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 підтверджують факт проживання ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 протягом шести останніх років і на момент смерті ОСОБА_9 Також вказані особи підтверджують, що ОСОБА_6 постійно протягом шести останніх років доглядала померлу ОСОБА_9, надавала їй матеріальну допомогу, прибирала, готувала їжу, купувала ліки, продукти та все необхідне, а після її смерті організувала поховання та понесла всі пов'язані з цим витрати (а.с. 13, 25).

Згідно довідки КП «Придніпровська СУБ» № 3024 від 12.12.2014 року, витягу з паспорта, ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Крім неї, у вказаній квартирі зареєстровані її дочка та онуки (а.с. 26). Таким чином, заявниця є сусідкою померлої ОСОБА_9

Даний факт підтверджується також і дозволом на видачу трупа № 185-52вих15 від 06.03.2015 року, в якому зазначено, що до прокуратури звернулась сусідка померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_6 (а.с. 9).

У заяві ОСОБА_6 вказує, що вона проживала із померлою ОСОБА_9 у зв'язку з тим, що остання потребувала постійної допомоги та догляду, пов'язаних з лікуванням, придбанням ліків, веденням домашнього господарства, приготуванням їжі, прибиранням, купівлею продуктів тощо (а.с.2).

Наведені докази не дають підстав вважати заявницю такою, що проживала однією сім'єю із спадкодавцем.

Наявні в матеріалах справи договір-замовлення на організацію та проведення поховання № 474 і накладна на обід у їдальні № 474 від 07.03.2015 року (а.с. 23-24), видані на ім'я заявниці, підтверджують лише факт понесення нею витрат на поховання і не є належним доказом на підтвердження факту проживання однією сім'єю із померлою.

Судом першої інстанції також не встановлено і конкретний період часу, протягом якого заявниця проживала із ОСОБА_9 Так у рішенні вказано, що суд вважає доведеним факт спільного проживання заявниці ОСОБА_6 із ОСОБА_9 починаючи з кінця 2008 року - початку 2009 року та до смерті ОСОБА_9

Встановлення факту проживання ОСОБА_6 постійно разом із спадкодавцем ОСОБА_9 протягом останніх шести років та на час відкриття спадщини, не породжує правових наслідків, які бажає заявниця, а саме права на спадкування у четверту чергу за законом відповідно до ст. 1264 ЦК України, оскільки у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заявниця ОСОБА_6 не проживала із ОСОБА_9 однією сім'єю в розумінні ст. 3 СК України, тому правові підстави для задоволення заяви відсутні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_6 та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу Черкаської міської ради задовольняє, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2015 року скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

На підставі ст. 88 ЦПК України, із ОСОБА_6 слід стягнути на користь Черкаської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 60,90 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа - Черкаська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім'єю - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Черкаської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 60 гривень 90 коп.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :