Сколівський районний суд Львівської області
РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 453/1299/15-ц

№ провадження 2/453/539/15

27.10.2015 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Брони А.Л.,

при секретарі Павкевич Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що протиправними діями відповідачів йому було заподіяне умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило довготривалий розлад здоров`я. За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення та відкриті кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України та про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України. Під час судового розгляду вказаних кримінальних проваджень 08.12.2014 року він, позивач, відмовився від підтримання обвинувачення у зв`язку з тим, що між ним та відповідачами 08.12.2014 року було досягнуто згоди про те, що кожен з відповідачів зобов`язується до 30 березня 2015 року повернути йому кошти в сумі 20000 гривень за спричинення тілесних ушкоджень. У зазначений строк відповідачі вказану суму позивачу не повернули, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірителя, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви про визнання позовних вимог, проти задоволення яких не заперечували. Одночасно просили суд справу розглядати без їх участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2014 року приблизно о 23 годині 25 хвилин у с. Опорець Сколівського району Львівської області, в приміщенні літньої кухні ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили конфлікт з ОСОБА_1, під час якого ОСОБА_2 умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока, від якого ОСОБА_1 впав на підлогу, та декілька ударів ногою по голові, заподіявши позивачу, згідно висновку експерта № 154 від 24.11.2014 року, легке тілесне ушкодження. Під час конфлікту ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_1 один удар кулаком правої руки в область грудей, від якого останній впав на підлогу, та декілька ударів ногою в область обличчя, заподіявши ОСОБА_1 згідно висновку експерта № 154 від 24.11.2014 року умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило довготривалий розлад здоров`я.

За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення та відкриті кримінальні провадження № 0001052 про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України та № 0000990 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України.

Під час судового розгляду вказаних кримінальних проваджень 08.12.2014 року ОСОБА_1 відмовився від підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3, узв`язку з чим суд постановив ухвалу про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що причиною того, що ОСОБА_1 08.12.2014 року відмовився від підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є те, що між позивачем та відповідачами 08.12.2014 року було досягнуто згоди про те, що кожен з відповідачів зобов`язується до 30.03.2015 року повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 20000 гривень за спричинення останньому тілесних ушкоджень, що підтверджується розписками, написаними власноруч відповідачами та підписаними ними.

Однак, у строк до 30.03.015 року відповідачі вказану суму позивачу не повернули, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 року у разі закриття справи потерпілому необхідно роз'яснити право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства без сплати державного мита.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода компенсується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Фізична шкода визначається через сукупність змін, що об'єктивно сталися внаслідок вчинення кримінального правопорушення в стані людини як фізичної істоти. До складових фізичної шкоди належать: а) тілесні ушкодження, б) розлад здоров'я, в) фізичні страждання.

Згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 р. з медичної точки зору тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій, що виникає внаслідок одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних. Отже, тілесними ушкодженнями називають протиправне і винне заподіяння шкоди здоров'ю іншої особи, яким порушено анатомічну цілісність або фізіологічні функції тканин чи органів потерпілого при посяганні на здоров'я. Поряд з фізичною шкодою потерпілим одночасно заподіюється і майнова шкода, що полягає у витратах на лікування, протезування, посилене харчування тощо.

Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідачів ОСОБА_1 було завдано моральної, майнової та фізичної шкоди, розмір якої був узгоджений між позивачем та відповідачами в сумі 20000 гривень з кожного відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 174, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень, по 20000 (двадцять тисяч) з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя