печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі секретаря - Котко А.С., Козачук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про вселення та усунення перешкод в здійсненні права власності,-

В С Т А Н О В И В :

25.03.2015 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3, просять суд вселити позивача-1 та позивача-2 в квартиру АДРЕСА_1. Також просять зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В обґрунтування свої вимог позивачі посилаються на наступне. Згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.07.2014 за позивачами визнано право власності кожного по 1/6 частини вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка позивача ОСОБА_1 та батька позивача ОСОБА_2, в подальшому зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідач ОСОБА_3 є співвласником спірної квартири згідно свідоцтва про право власності на житло. Позивачі стверджують, що незважаючи, що спірна квартира є об'єктом спільної часткової власності позивачів та відповідача, позивачі позбавлені можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном, оскільки ОСОБА_3 чинить постійні перешкоди, не надає їм ключів та користується спірною квартирою одноосібно. Позивачі неодноразово звертались до відповідача з проханням передати їм ключі від вхідних дверей спільної квартири та не перешкоджати вселенню та користуванню спірною квартирою. Проте, вселитись в квартиру позивачі не можуть, тому просять вселити їх до спірної квартири та зобов'язати не чинити перешкод у користування та розпорядження нею./а.с.3-5/

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_4 вимоги позову підтримала у повному обсязі з підстав, що викладених в позовні заяві, просила позов задовольнити./а.с.20-21/

Представник відповідача ОСОБА_5 /а.с.29-30/, у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, надавши пояснення протягом розгляду справи, зазначила, що ОСОБА_3 є співвласником спірної квартири, яку отримала в спадок, прожила у спірній квартирі 61 рік, спірна квартира для відповідача залишилась як пам'ять про її батька та сина, який проживав до самої смерті у цій квартирі. Відповідач, посилаючись на те, що на момент смерті сина позивач ОСОБА_1 не проживала з померлим і після смерті не намагалися допомагати відповідачу як літній людині, конфліктні стосунки з позивачами, вважає сумісне проживання взагалі не можливим. Відповідач бажає дожити свій вік у спірній квартирі і пропонувала позивачам дарувати іншу квартиру за адресою: АДРЕСА_2, площею 26 кв.м., однак позивачі не погоджуються на пропозиції відповідача./а.с.29-90/

Відповідач ОСОБА_3 пояснення свого представника підтримала, просила в задоволенні позову відмовити, пояснила суду, що вважає спільне проживання з позивачами у спірній квартирі через неприязні та конфліктні стосунки, а також свій похилий вік неможливим, а тому двері позивачам не відчиняє і до квартири позивачів не пускає.

Суд, вирішивши можливим розгляд справи у відсутність позивачів та представника відповідача, заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, встановивши обставини справи на підставі пояснень представників сторін та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.07.2014 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на 1/6 частини вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1, зареєстроване у встановленому законом порядку 21.10.2014./а.с. 6-8/

Як встановлено вказаним рішенням суду, частина спірної квартири є власністю відповідача ОСОБА_3, що визнано сторонами при даному судовому розгляді.

Крім того, згідно довідки Форми № 3 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована позивач ОСОБА_2 з 30.10.2001.

Виходячи з наданих відповідачем ОСОБА_6 протягом розгляду справи пояснень, остання визнала, що створює перешкоди позивачам у користуванні спірною квартирою, у тому числі, перешкоджає проживанню позивачів у спірній квартирі.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 і 7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. 3. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ч. ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст.391 ЦК України, якою регламентовано захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, виходячи положень законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, та з встановлених судом обставин справи, оскільки квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю сторін, разом з тим, відповідач ОСОБА_3 перешкоджає позивачам у входженні та проживанні у спільній квартирі, чим створює перешкоди позивачам у здійсненні права користування спільною квартирою, суд приходить до висновку про наявність підстав згідно ст.391 ЦПК України для усунення перешкод у здійсненні позивачами права користування шляхом вселення позивачів до спірної квартири.

Доводи представника відповідача щодо неможливості проживання відповідача разом з позивачами не беруться до уваги, як такі, що не мають юридичного значення, оскільки законом не передбачено таких підстав для обмеження права власності.

При вирішенні вимогпозивачів про зобов'язання відповідача не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні спірною квартирою, суд, виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає вимоги позивачів про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні та розпорядженні спірною квартирою на майбутнє передчасними та необґрунтованими, оскільки позивачі на наявність намірів здійснити право розпорядження спільною квартирою суду не посилались, доказів перешкоджання з боку відповідача у здійсненні позивачами права розпорядження суду не надали, а тому підстави стверджувати про можливе перешкоджання з боку відповідача у його здійсненні позивачами у майбутньому відсутні. Також задовольняючи вимоги про вселення позивачів до спірної квартири, судом здійснено захист права власності позивачів в частині здійснення ними права користування, а тому підстави стверджувати про вчинення перешкод з боку відповідача у його здійсненні позивачами у майбутньому також відсутні.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.14 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 358, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 6, 10-11, 12, ст.ст.57-61, ст.169, ст. 208, ч.1-3 ст. 209, ст.ст. 212-215, ст. 218, ст. 223, ст.ст. 292, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про вселення та усунення перешкод в здійсненні права власності, - задоволено частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко