Провадження № 2/752/5002/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Новак А.В. при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на грошові кошти,-

встановив?

позивач звернулвся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на грошові кошти.

Мотивував свої вимоги тим, що 12 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір № 12022015 відступлення права вимоги (цесії).

Позивач зазначає, що відповідно до п. 1 зазначеного договору відповідач відступив позивачеві, а останній набув права вимоги і став кредитором за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу(депозиту) Лояльний у доларах США від 02 лютого 2015 року укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до умов п. 2 зазначеного договору, позивач набув право вимоги до ПАТ «Дельта Банк» у розмірі 5500 доларів США.

Відповідно до умов п. 4 зазначеного договору, як вказує позивач до нього перейшло право власності на суму 5500 доларів США.

Станом на 25 червня 2015 року відповідач не визнав його право власності на зазначені кошти, про що повідомив останнього.

Позивач вказує, що його право порушене, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом і просить останній визнати за ним право власності на грошові кошти в розмірі 5500 доларів США, які як вказує позивач вона набула на підставі договір № 12022015 відступлення права вимоги (цесії) від 12 лютого 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та з посиланням на письмові пояснення долучені до матеріалів справи просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Суд не приймаючи визнання позову відповідачем, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

02 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 005-28618-020215 Банківського вкладу(депозиту) Лояльний у доларах США.

12 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір № 12022015 відступлення права вимоги (цесії).

Аналізуючи умови зазначеного договору, суд вважає, що ОСОБА_2, як Цедент відступила ОСОБА_1, як Цесіонарієві право вимоги до ПАТ «Дельта Банк» за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу(депозиту) Лояльний у доларах США.

Укладаючи договір сторони такого обумовили, що вони керуються статтями 512-519 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги).

Відповідно, аналізуючи умови договору № 12022015 відступлення права вимоги (цесії) від 12.02.2015 року у сукупності із зазначеною правовою нормою, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 передала своє право ОСОБА_1 за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу(депозиту) Лояльний у доларах США укладеного 02.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2, внаслідок чого ОСОБА_1 набув права кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На погляд суду, позивач звертаючись з даним позовом обрав невірний спосіб захисту свого права.

Як зазначає позивач, станом на день предявлення даного позову, його право за договором № 12022015 відступлення права вимоги (цесії) від 12.02.2015 року не визнавалося ОСОБА_2, а тому з урахуванням природи договору та встановлених судом обставин справи, захисту у судовому порядку підлягає право ОСОБА_1, як нового кредитора за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу(депозиту) Лояльний у доларах США укладеного 02.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2, а не визнання за позивачем права власності на грошові кошти, оскільки ОСОБА_2 фактично передала ОСОБА_1 своє право кредитора за договором банківського вкладу, і відповідно останній має повний обсяг процесуальних прав, як новий кредитор у розумінні статті 514 ЦК України.

Виходячи з таких міркувань, у ОСОБА_1, як нового кредитора за договором про відступлення права вимоги, про що не заперечувалося представником відповідача ОСОБА_2 наявний весь обсяг прав, як нового кредитора на предявлення до ПАТ «Дельта Банк», за наявності певних відповідних умов та волевиявлення, своїх вимог, як нового кредитора за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу(депозиту) Лояльний у доларах США укладеного 02.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 в межах суми відступленого.

Щодо самого договору № 12022015 відступлення права вимоги (цесії) від 12.02.2015 року укладеного між сторонами спору, то зазначений правочин є вчиненим у відповідній до закону формі, з дотриманням вимог закону та з урахуванням пояснень представників є виконаним.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд вважає, що у разі невизнання, або оспорювання такого договору, обовязок доказування на підтвердження відповідних для такого обставин покладється на ОСОБА_2, а не на ОСОБА_1, оскілки відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним, а тому з урахуванням конкретних обставин, саме сторона правочину ОСОБА_2, яка не визнає факт дійсності договору відступлення права вимоги(цесії), вправі звернутися до суду з відповідним позовом про його оспорювання.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на грошові кошти відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак