Справа №: 343/1332/15-ц
Провадження №: 2/0343/614/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

адвоката- Дуткевича М.В.,

представника позивача -ОСОБА_2,

представників відповідача- Сенів Т.Л., ОСОБА_3,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в приміщенні суду в мiстi Долина справу за позовом ОСОБА_4 до Долинського краєзнавчого музею "Бойківщина" Тетяни та ОСОБА_5 про визнання протиправним (незаконним) та скасування наказу про звільнення з роботи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить визнати протиправним (незаконним) та скасувати наказ директора Долинського краєзназ музею «Бойківщина» Тетяни та ОСОБА_5 № 45 від 27.05.2015 року про її звільнення з займаної посади доглядача Долинського краєзнавчого музею «Бойківщина» Тетяни та ОСОБА_6 на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпПУ.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що наказом від 11.02.2015 року, передбачено скорочення чисельності і штату працівників Долинського краєзнавчого музею "Бойківщина" Тетяни та ОСОБА_5, згідно якого її посада доглядача підлягала скороченню, а вона була попередженя про можливе звільнення з 13.04.2015 року. Наказом № 45 від 27.05.2015 року в зв"язку з скороченням штату працівників, на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП її, як доглядача Долинського краєзнавчого музею "Бойківщина" Тетяни та ОСОБА_5, було звільнено. Дане звільнення вважає незаконним, оскільки відбулось з порушенням ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", яким встановлені певніквоти робочих місць для інвалідів для всіх підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю та мають загальну чисельність 8 і більше працівників.

Відповідно до рішення Долинської міської ради встановлено штатну чисельність в 16 працівників. За таких обставин серед працівників музею повинна працювати одна особа із числа інвалідів.

Приймаючи рішення про її звільнення, адміністрація музею «Бойківщина» не врахувала цих вимог Закону та звільнила її з займаної посади. При звільненні їй як інваліду не було запропоновано іншої роботи, в тому числі на 0,25, 0,50 чи 0,75 ставки, хоча інші особи отримали працю по таких ставках.

За таких обставин вважає, що її звільнення з роботи проведено з порушенням вимог ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року, а тому і наказ про її звільнення підлягає визнанню протиправним та скасуванню, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача та її адвокат в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, з підстав, вказаних в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, з підстав наведених у запереченні, в якому зазначено, що згідно рішення Долинської міської ради №1881-57/2015 від 29.01.2015р. був затверджений новий штатний розпис, згідно якого вивільнялася посада доглядача.

Наказом №16 від 11.02.2015 р. ОСОБА_4 було попереджено про майбутнє скорочення з посади доглядача та 26.03.2015р. вручене письмове повідомлення про вивільнення. Відпрацювавши два місяці, згідно законодавства, ОСОБА_4 була звільнена з посади доглядача згідно наказу № 45 від 27.05.2015р., а тому вимоги щодо скорочення дотримані в повному обсязі, в тому числі і вимоги ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», яким встановлюються певні квоти робочих місць для інвалідів для всіх підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю та мають загальну чисельність 8 і більше працівників. Так, якщо працює від 8 до 25 осіб - одне робоче місце має бути виділене для інваліда. У Долинському краєзнавчому музеї «Бойківщина» до 2015 р. працювали чотири працівники, які мали статус інваліда, а на даний момент працює один працівник - інвалід III групи - ОСОБА_7. Дану інформацію підтверджує і те, що щорічно до Івано-Франківського обласного фонду захисту інвалідів подававався звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів.

При звільнені ОСОБА_4, як і іншим доглядачам краєзнавчого музею «Бойківщина», не було запропоновано іншої посади, оскільки всі інші посади були зайняті.

Всі дії, які стосувались звільнення ОСОБА_4 є законними, підстав для поновлення позивачки на роботі, скасування наказу та стягнення на користь ОСОБА_4 вартість послуг адвоката- немає, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

В судовому засіданні встановлено,що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала на посаді доглядача музею «Бойківщина» Тетяни і ОСОБА_5 з 11.01.2006 року.

Згідно наказу №45 від 27.05.2015 року позивачку було звільнено в зв"язку із скороченням штату працівників відповідно до п.1.ч.1.ст. 40 КЗпП 27.05.2015 року, про що усно проголошено ОСОБА_4 в присутності працівників, оскільки остання відмовилася його підписувати.

Підставою для звільнення явилось рішення Долинської міської ради від 29.01.2015 року № 1880-57/2015,"Про структуру і штатний розпис краєзнавчого музею "Бойківщина", письмове попередження про вивільнення від 26.03.2015 року та наказ "Про скорочення працівників №16 від 11.02.2015 року.

В рішенні від 29.01.2015 року № 1880-57/2015 Долинською міською радою вказано, що керуючись наказом Міністерства культури і туризму України № 823 від 01.08.2012 року з метою більш ефективної діяльності Долинського краєзнавчого музею "Бойківщина" у зв"язку зі змінами в організації виробництва і праці, була затверджена структура та штатний розпис музею, згідно якого посада доглядача була скорочена, що підтверджується наказом № 16 від 11.02.2015 року.

З врахуванням вищезазначеного рішення, відповідачем видано наказ №16 від 11.02.2015 року про скорочення з 13.04.2015 року посади зберігача фондів (одна штатна одиниця), лектор екскурсовод (одна штатна одиниця), старший доглядач (одна штатна одиниця), доглядач (одна штатна одиниця). Попереджено працівників, які займають вищевказні посади про звільнення з 13.04.2015 року на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП .

З даних повідомлення про наступне звільнення у зв"язку зі скороченням чисельності та штату працівників від 26.03.2015 року, вбачається, що доглядача ОСОБА_8 попереджено про майбутнє звільнення у відповідності до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП за два місяці, як це передбачено ст 49-2 КЗпП України, відповідно до наказу від 11.02.2015 року №16 (у зв»язку з перебуванням на лікарняному) та усно про це оголошено. Підписувати повідомлення позивачка відмовилась. Дана відмова зафіксована у повідомленні у присутності працівників музею. Окрім цього позивачка в позовній заяві зазначила, що поряд з іншими працівниками була попереджена про можливе звільнення. Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в суді дали показання про те, що ОСОБА_4 26.03.2015 року відмовилась від підпису в повідомленні про те, що її ознайомлено про наступне звільнення у зв"язку з скороченням чисельності та штату працівників.

З показань свідка ОСОБА_11 встановлено, що позивачка відмовилась від підписання наказу про її звільнення в зв"язку з скороченням штату працівників.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 6.11.1992 року, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Про те, що у відповідача відбулися зміни в організації праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників, підтверджується рішенням Долинської міської ради від 29.01.2015 року № 1881-57/2015 про структуру та штатний розпис краєзнавчого музею «Бойківщина»,яким затверджено структуру і штатний розпис краєзнавчого музею «Бойківщина», в якому відсутня посада доглядача музею. Наказ №16 від 11.02.2015 року про скорочення чисельності і штату працівників, винесений Долинським краєзнавчим музеєм «Бойківщина» Тетяни та ОСОБА_5, а також звітність - інформація про заплановане масове вивільнення працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці від 11.02.2015 року, згідно якої посада доглядач підлягала скороченню.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду Україні, викладеної у справі за № 6-40цс15, яка згідно ст.214 ч.2 ЦПК України є обов"язковою для судів, згідно із частинами першою та третьою статті 49-2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується повідомленням №140 від 26.10.2015 року на час звільнення ОСОБА_4 вакантні посади чи роботи за відповідною професією чи спеціальністю, чи інші ваканті роботи, яку ОСОБА_4 могла б виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду- в Долинському краєзнавчому музеї «Бойківщина» були відсутні.

Доводи позивача про те, що їй не запропонували іншої роботи в тому числі 0.25, 0.50 чи 0.75 ставки, хоча інших так працевлаштували, не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, долучені в якості доказу наказ № 11 від 02.02.2015 року про прийняття на декретне місце ОСОБА_11 на посаду наукового співробітника вказує на те, що останню прийняли на роботу до винесення наказу №16 від 11.02.2015 року про скорочення чисельності і штату працівників; наказ №54 про перевід на іншу посаду (декретне місце) від 09.06.2015 року ОСОБА_11 на посаду головного зберігача фондів та наказ №64 від 04.08.2015 року про прийняття на декретне місце ОСОБА_12 на посаду наукового співробітника свідчать про те, що вони прийняті на роботу вже після винесення наказу № 45 від 27.05.2015 року про звільнення ОСОБА_13, та позивачка не могла їх займати згідно своєї освіта та кваліфікації, а тому відповідач вважається таким, що виконав обовязок, покладений на нього ст. 49-2 КЗпП України.

Переважним правом на залишення на роботі, передбаченим ст. 42 КЗпП України, ОСОБА_4 не користувалася.

З даних повідомлення реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції від 20.03.2014 року №29/02 2-40 встановлено про те, що профспілкова організація Долинського краєзнавчого музею «Бойківщина» Тетяни та ОСОБА_5 ними зареєстрована не була.

Окрім цього, не заслуговують на увагу і посилання позивача про те, що її звільнення є незаконним, оскільки відбулося з порушенням ст. 19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», виходячи з наступного.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 0221243 ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи інвалідності загального захворювання, встановлена на строк до 01.01.2017 року.

Частиною першої статті 19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб-у кількості 1 робочого місця.

В судовому засіданні встановлено, що в Долинському краєзнавчому музеї «Бойківщина» Тетяни та ОСОБА_5 з 2006 року до цього часу на посаді прибиральниці працює ОСОБА_7, яка згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ№010931 являється інвалідом 3 групи загального захворювання з 01.07.2013 року без переогляду, що підтверджується наказом №4 від 11.01.2006 року про прийняття ОСОБА_7 на роботу.

Окрім цього, згідно відповіді Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Міністерства соціальної політики України № 03-171/699 від 22.07.2015 року на запит адвоката ОСОБА_14 про річні звіти Долинського краєзнавчого музею «Бойківщина», адміністративно-господарські санкції музеєм не сплачувалися, оскільки у річних звітах форми №10-ПІ зазначено виконання нормативу по працевлаштуванню інвалідів. Згадані звіти подавалися у формі та в терміни, визначені Порядком, затвердженим постановою КМУ від 31.01.2007 року №70.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що представником позивачки не надано доказів згідно зі ст.ст.58-59 ЦПК України на підтвердження доводів про наявність низки порушень вимог чинного трудового законодавства України з боку відповідача при її звільненні, тому що скорочення посади доглядача мало місце, а відповідач дотримав порядок звільнення і не мав можливості перевести позивачку на іншу роботу в Долинському краєзнавчому музеї «Бойківщина» Тетяни та ОСОБА_5, у штатному розписі якого з часу попередження по час звільнення передбачались шістнадцять посад, які не були вакантними. Також відповідачем дотримано вимог ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а тому суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача, що є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, ст.ст. 40 ч.1п.1 , 49-2 КЗпП ,ст.19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» , керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-216, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Долинського краєзнавчого музею "Бойківщина" Тетяни та ОСОБА_5 про визнання протиправним (незаконним) та скасування наказу про звільнення з роботи,- відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено 30.11.2015 року.