У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_6 про припинення поруки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що відповідно до умов кредитного договору від 15 серпня 2007 року № 49.35/334/07-НВС, який був укладений між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_6, останньому було надано кредитні кошти в розмірі 145 900 доларів США з розрахунку 11,00 % річних - перемінна процентна ставка за користування кредитом на строк з 15 серпня 2007 року до 15 серпня 2032 року, 1,83 % річних - фіксована процентна ставка.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Забезпеченням виконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором є укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 договір поруки від 15 серпня 2007 року № 49.35/334/П334/07-НВС.

Відповідно до умов договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 20 травня 2014 року заборгованість за кредитним договором відповідача складає 1 410 156 грн 62 коп., з яких: тіло кредиту - 1 308 501 грн 01 коп.; відсотки - 101 655 грн 62 коп.

28 листопада 2014 року представником ПАТ «Дельта Банк» подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором, яка станом на 17 жовтня 2014 року складає 1 634 347 грн 61 коп., з яких: тіло кредиту - 1 446 438 грн 36 коп.; відсотки - 187 909 грн 25 коп.

У січні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_6 про припинення поруки.

На обґрунтування вимог ОСОБА_7 посилалася на те, що

між нею та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений договір поруки від 15 серпня 2007 року № 49.35/334/П334/07-НВС.Вважала, що договір поруки є припиненим, оскільки кредитор пропустив шість місяців з дня виникнення прострочення за кредитним договором на звернення до неї як з досудовою вимогою, так і з позовом до суду. Вказувала, що нею також не надавалась згода на додаткову грошову відповідальність позичальника у розмірі комісії, тому договір поруки є припиненим. Їй не направлялись вимоги щодо погашення заборгованості <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>. Про наявність письмових вимог-повідомлень про дострокове повернення кредиту вона дізналась лише під час розгляду справи судом.

Просила суд ухвалити рішення, яким визнати договір поруки від 15 серпня 2007 року № 49.35/334/П334/07-НВС припиненим.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 446 438 грн 36 коп. та заборгованість за відсотками в розмірі 187 909 грн 25 коп. Вирішено питання про стягнення судового збору. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_6 про припинення поруки відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що відповідно до кредитного договору від 15 серпня 2007 року № 49.35/334/07-НВС, який укладений між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_6, останньому було надано кредитні кошти в розмірі 145 900 доларів США з розрахунку 11,00 % річних - перемінна процентна ставка за користування кредитом на строк з 15 серпня 2007 року до 15 серпня 2032 року, 1,83 % річних - фіксована процентна ставка (а. с. 5-11).

Відповідно до п. 2.3 кредитного договору погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати щомісячного платежу у термін, визначений п. 2 частини 1 цього договору.

Пунктом 3.2.8. кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредитних коштів та процентів за кредитним договором.

'-

''

'

-

Забезпеченням виконання ОСОБА_6 своїх зобовязань за кредитним договором є укладений між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_7 договір поруки від 15 серпня 2015 року № 49.35/334/П334/07-НВС (а. с. 2123).Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_6 за кредитним договором.Згідно з п. п. 2.1 договору поруки у разі порушення позичальником своїх зобовязань перед банком за платежами, що передбачені кредитним договором, відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 договору поруки цей договір діє до повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а. с. 3439). П <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844142/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>озичальник умови кредитного договору належним чином не виконує.

--

Згідно з розрахунком заборгованості від 17 жовтня 2014 року, загальний розмір заборгованості ОСОБА_6 станом на 17 жовтня 2014 року становить: за тілом кредиту 111 683,56 доларів США, що за курсом НБУ України складає 1 446 438 грн 36 коп.; відсотки 14 509 доларів США, що за курсом НБУ становить 187 909 грн 25 коп. Останній платіж ОСОБА_6 здійснено 15 грудня 2013 року (а. с. 69). <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844142/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 3.2.8. кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 05 серпня 2014 року досудову вимогу боржнику і поручителю (а.с.30, 31, 32) про погашення боргу.

Банк звернувся до суду з позовом 05 вересня 2014 року.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1050> у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України <nau://ukr/435-15|st559> порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до правової позиції, висловленій у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права - частини четвертої статті 559 ЦК України у поєднанні з частиною другою статті 1050 ЦК України, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

Задовольняючи позовні вимоги банку та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що боржник не виконує взяті на себе зобов'язання, станом на 20 травня 2014 року існує значна заборгованість за кредитним договором, банком 05 серпня 2014 року надіслано боржнику і поручителю досудову вимогу про погашення боргу, яка відповідачами не виконана, пред'явивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, з позовом до суду банк звернувся 05 вересня 2014 року, тобто в межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що порука не припинилася, заборгованість підлягає стягненню солідарно з позичальника та поручителя за весь період користування кредитними коштами.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345, 355, ч. 1, 5 ст. 360-4, ст. 360-7 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук