УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_6, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ОСОБА_7, приватний нотаріус Гандабура Галина Петрівна, про визнання недійсними протоколу проведення прилюдних торгів, акта про реалізацію арештованого нерухомого майна та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати правочин, оформлений у вигляді протоколу № 2612028 проведення прилюдних торгів з реалізації 49/100 частки приміщень, які розташовані у житловому будинку АДРЕСА_1, а саме: коридора площею 7,9 кв. м, передпокою площею 22,6 кв. м, кухні площею 18,4 кв. м, вбиральні площею 3,6 кв. м, передпокою площею 25,8 кв. м, жилої кімнати площею 17,4 кв. м, комори площею 2,2 кв. м, ванної площею 7,2 кв. м, веранди площею 10,6 кв. м, двох кімнат площею по 24,6 кв. м кожна, загальна площа яких складає 164,9 кв. м, які були проведені 26 філією ПП «Нива-В.Ш.» 06 серпня 2012 року, недійсним; визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію арештованого майна, виданий на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 06 серпня 2012 року № 2612018, затверджений начальником Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ від 09 серпня 2012 року; визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № 2612028, видане 10 серпня 2012 року ОСОБА_6 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П. на 49/100 частини вищевказаного житлового будинку.

ОСОБА_3 посилалася на те, що під час проведення прилюдних торгів були допущені порушення Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, що вплинули на результат прилюдних торгів. Зазначала, що державним виконавцем при передачі на прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, належного на праві ОСОБА_9, не було отримано відповідного дозволу органу опіки та піклування на таку реалізацію, оскільки право користування арештованим майном мають діти. ПП «Нива-В.Ш.» після проведення двох прилюдних торгів на порушення вимог Тимчасового положення не зняло арештоване нерухоме майно з продажу, а звернулося до державного виконавця Шевченківського ВДВС з проханням провести повторну переоцінку та призначило проведення незаконних третіх прилюдних торгів за найнижчою ціною. Звіт про оцінку майна від 15 грудня 2011 року, проведений оцінювачем ОСОБА_10, втратив чинність на момент проведення прилюдних торгів, а повторна оцінка проведена не була.

Зазначала також, що наявні розбіжності в адресі місцезнаходження арештованого майна, що вказане у свідоцтві про право власності на нерухоме майно та рішенні апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2011 року, що є підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Право власності на окрему, виділену в натурі частину арештованого нерухомого майна, не було зареєстровано за ОСОБА_9, тому при його продажу з прилюдних торгів не було забезпечено перехід права власності до покупця та сам правочин у вигляді оскаржуваного протоколу про проведення прилюдних торгів не міг бути вчиненим. Державним виконавцем було порушено черговість звернення стягнення на майно, внаслідок чого було передано на реалізацію нерухоме майно житлового призначення за наявності іншого нерухомого майна.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 12 серпня 2015 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 06 серпня 2012 року № 2612028 з реалізації 49/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_9

Визнано недійсним акт державного виконавця від 09 серпня 2012 року про реалізацію 49/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_9

Визнано недійсним свідоцтво про придбання з прилюдних торгів 49/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1, видане 10 серпня 2012 року ОСОБА_6 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабурою Г.П.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, зазначав наступне.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2011 року в рахунок поділу спільного майна подружжя присуджено ОСОБА_9 частину приміщень в житловому будинку АДРЕСА_1 згідно з першим варіантом поділу спірного майна, який зазначений у висновку експертного дослідження від 23 лютого 2010 року № 191, а саме: коридор 1-10 площею 7,9 кв. м, вартістю 40 179 грн, передпокій 1-11 площею 22,6 кв. м, вартістю 114 942 грн, кухню 1-12 площею 18,4 кв. м, вартістю 93 581 грн, вбиральню 1-13 площею 3,6 кв. м, вартістю 18 309 грн, передпокій 1-16 площею 25,8 кв. м, вартістю 131 217 грн, кімнату 1-17 площею 17,4 кв. м, вартістю 88 495 грн, комору площею 2,2 кв. м, вартістю 11 189 грн; ванну площею 7,2 кв. м, вартістю 36 619 грн, веранду площею 10,6 кв. м, вартістю 53 911 грн, кімнату площею 24,6 кв. м, вартістю 125 114 грн, кімнату площею 24,6 кв. м, вартістю 125 114 грн, що складає 49/100 частини спірного нерухомого майна, загальною вартістю 838 670 грн, приміщення магазину № 6, загальною площею 31,6 кв. м, який знаходиться у сьомому ряду першого сектора торговельно-побутового центру «Добробут» в АДРЕСА_2, вартістю 451 972 грн, всього майна на загальну суму 1 290 642 грн та визнано за ОСОБА_9 право власності на це майно (а. с. 8-12).

18 липня 2011 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ Гринчуком М.П. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 25 червня 2011 року № 2-717 щодо виконання вищевказаного судового рішення (а. с. 15).

09 липня 2012 року державним виконавцем Гринчуком М.П. складено акт про уцінку майна, згідно з яким вартість нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_9 та знаходиться по АДРЕСА_1, після уцінки на 50 відсотків становить 366 473 грн (а. с. 24).

11 липня 2012 року постановою державного виконавця Гринчука М.П. № 1230-8 накладено арешт на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: коридор площею 7,9 кв. м, передпокій площею 22,6 кв. м, кухню площею 18,4 кв. м, вбиральню площею 3,6 кв. м, передпокій площею 25,8 кв. м, жилу кімнату площею 17,4 кв. м, комору площею 2,2 кв. м, ванну площею 7,2 кв. м, веранду площею 10,6 кв. м, дві кімнати площею по 24, 6 кв. м кожна, що належить на праві власності ОСОБА_9 згідно з рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2011 року (а. с. 25).

22 березня 2012 року Шевченківський ВДВС Чернівецького МУЮ уклав договір № 2612028 з ПП «Нива-В.Ш.» про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яким доручив виконання дій, пов'язаних з реалізацією арештованого нерухомого майна - частини приміщень, які розташовані у житловому будинку та складають 49/100 частини будинку загальною площею 164,9 кв. м по АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_9

Прилюдні торги з продажу зазначеного арештованого нерухомого майна зі стартовою початковою ціною 732 947 грн на підставі експертної оцінки від 15 грудня 2011 року були призначені на 19 квітня 2012 року, однак не відбулись у зв'язку з відсутністю покупців.

Після проведення уцінки на 25 % другі прилюдні торги, призначені на 14 червня 2012 року, також не відбулись через відсутність покупців.

06 серпня 2012 року були проведені треті прилюдні торги з реалізації частини приміщень, які складають 49/100 частини будинку по АДРЕСА_1, за результатами яких був складений протокол про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна № 2612028, відповідно до якого переможцем прилюдних торгів був оголошений ОСОБА_6 і вказане майно було продано за 367 тис. грн, про що був складений акт державного виконавця.

Згідно з протоколом про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 06 серпня 2012 року № 2612028 було оголошено переможцем прилюдних торгів ОСОБА_6, який запропонував найвищу ціну в сумі 367 тис. грн (а. с. 26).

09 серпня 2012 року державним виконавцем Гринчуком М.П. складено акт про реалізацію арештованого майна - частини приміщень загальною площею 164,9 кв. м, які розташовані в будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_9 (а. с. 27).

10 серпня 2012 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на 49/100 частки житлового будинку загальною площею 164,9 кв. м, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 (а. с. 28).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звіт про оцінку арештованого майна був дійсним на момент проведення перших прилюдних торгів, тобто на момент формування початкової ціни нерухомого майна, а також на момент переоцінки майна 18 травня 2012 року, а норма щодо чинності звіту про оцінку майна протягом шести місяців не застосовується у разі уцінки нереалізованого з прилюдних торгів майна; ОСОБА_9 була ознайомлена з оцінкою вартості арештованого майна, заперечень проти результатів оцінки державному виконавцю не надала; дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними; факт належності ОСОБА_9 на час проведення прилюдних торгів 49/100 частини житлового будинку, встановлений рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 15 червні 2011 року, що є правовстановлюючим документом і відсутність державної реєстрації права власності ОСОБА_9 на спірне майно в бюро технічної інвентаризації правового значення не має; у АДРЕСА_1; 49/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 набуло статусу об'єкта цивільних прав на підставі рішення апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2011 року та могло бути реалізовано на прилюдних торгах; право неповнолітніх дітей на користування будинком № 4 ніяким чином не порушено, оскільки вони продовжують користуватись 51/100 частини будинку, яка залишилася у власності ОСОБА_7 після реалізації будинку з торгів. З огляду на наведене суд дійшов висновку про те, що прилюдні торги з реалізації 49/100 частини будинку АДРЕСА_1 були проведені з дотриманням правил, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим положенням.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, виходив із того, що прилюдні торги, які відбулися 06 серпня 2012 року, були фактично третіми, що суперечить Тимчасовому положенню (у редакції, чинній на час проведення торгів), яким передбачено виключно перші та повторні торги, що не узгоджується із правовою позицією, яку висловив Верховний Суд України в постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-72цс15; на час проведення прилюдних торгів звіт про оцінку майна втратив чинність, в той час коли на момент проведення повторних торгів для визначення вартості об'єкта оцінки такий звіт про оцінку майна повинен бути дійсним, на що вказав Верховний Суд України в постанові від 22 квітня 2015 року в справі № 6-85цс15.

На переконання апеляційного суду, спірне майно, яке було продане з прилюдних торгів, не було окремим самостійним об'єктом власності, а продаж з прилюдних торгів частин внутрішнього обсягу будівлі без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі цих часток з об'єкта нерухомого майна й набуття ними статусу об'єкта цивільних прав не відповідає вимогам закону, про що вказав Верховний Суд України в постанові від 15 січня 2014 у справі № 6-148цс13.

З огляду на наведене апеляційний суд дійшов висновку про те, що вищевказані порушення, допущені під час проведення прилюдних торгів, вплинули на результати цих торгів, а саме: вони призвели до неправомірного продажу спірного нерухомого майна та порушення права користування позивача та її дітей спірними приміщеннями в будинку № 4, оскільки за довідкою КРЕП-6 від 04 лютого 2013 року в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а. с. 31).

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна з таких підстав.

Реалізація майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Складання за результатами проведення прилюдних торгів акта про їх проведення є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, правочином. Оскільки відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, то така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України). Підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Для дій державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, передбачено самостійний спосіб оскарження. Такі дії не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2013 року (а. с. 82-98) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_9 до Шевченківського ВДВС Чернівецького міського управління юстиції, ПП «Нива-В.Ш.», ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - ОСОБА_7, про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності.

Зазначеним судовим рішенням установлено, що ОСОБА_9 своїх обов'язків щодо погашення боргу ОСОБА_7 не виконала, їй достовірно було відомо про виконавче провадження, про що вона підтвердила особисто в судовому засіданні, своїми правами в процесі виконання виконавчого листа не скористалася, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи виконавчої служби в установленому законом порядку не оскаржувала. Після всіх відрахувань, отриманих від реалізації майна боржника, залишок коштів, які підлягали поверненню боржниці ОСОБА_9, склав 198 570 грн 80 коп. і знаходився на депозитному рахунку Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ. 26 вересня 2012 року ОСОБА_9 надала Шевченківському ВДВС реквізити з номером свого рахунка для перерахування залишку суми від реалізації її майна і 27 вересня 2012 року кошти їй були перераховані.

З огляду на наведене та інші встановлені у справі обставини суд дійшов висновку про те, що прилюдні торги з реалізації 49/100 частини будинку АДРЕСА_1 були проведені з дотриманням правил проведення прилюдних торгів, тобто було дотримано всі вимоги стосовно організації, проведення прилюдних торгів та оформлення їх результатів, які встановлені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Зазначене рішення, що було ухвалено за позовом колишнього власника спірного в цій справі майна (49/100 частини) ОСОБА_9, було залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Чернівці від 06 червня 2013 року. Між тим при вирішенні цієї справи на порушення вимог ст. 61 ЦПК України апеляційний суд, залишивши вказане рішення поза увагою, надав повторну оцінку обставинам, що доводились в іншій справі, хоча за позовом іншої особи, проте стосовно дотримання процедури проведення торгів державним виконавцем та торгуючою організацією та наявності чи відсутності відповідних порушень.

Крім того, позивачем в цій справі є ОСОБА_3 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей, яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 за згодою власника ОСОБА_7 в 2005 році, а її неповнолітні діти, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані в матері 23 квітня 2012 року (а. с. 55).

За рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 15 червня 2011 року проведено поділ спільного майна подружжя, за яким частину приміщень (які визначені судовим рішенням із зазначенням відповідних номерів та площ), що становили 49/100 частини нерухомого майна, було присуджено ОСОБА_9, а решту приміщень, що становили 51/100 частини, - ОСОБА_7

З часу набрання вказаним рішенням законної сили право спільної сумісної власності подружжя є таким, що припинилось, а саме: судове рішення для сторін набуло статусу первинного правовстановлюючого документа щодо належних їм часток та відповідних приміщень.

Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку (квартири) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку (квартири) і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право члена сім'ї власника квартири (будинку) на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником житла.

Оскільки житлові права членів сім'ї власника квартири (будинку) є похідними від прав власника цієї квартири (будинку), то припинення права власності особи на квартиру (будинку) припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою (будинком).

Посилаючись на положення ч. 1 ст. 156 ЖК України, апеляційний суд не врахував, що права позивачки та її неповнолітніх дітей на проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 є похідними від відповідних прав ОСОБА_7, до якого вони вселились та який залишається власником 59/100 будинку із відповідно визначеними судом приміщеннями, та, не спростувавши правильного висновку суду першої інстанції щодо відсутності порушень прав позивачки та неповнолітніх на користування житлом, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Наведеним положенням кореспондують загальні правила ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин); згідно з ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

ЦК України <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T030435?edition=2007_05_31> не дає визначення поняття «заінтересована особа». Тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд наведеного не врахував, в чому саме полягає порушення законних прав позивачів, не визначився, висновків суду першої інстанції щодо відсутності порушень прав позивачки та її неповнолітніх дітей на користування житлом не спростував, обставин, встановлених рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 березня 2013 року, не врахував та скасував рішення суду першої інстанції помилково.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 12 серпня 2015 року скасувати, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік