Справа № 0503/6721/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2015 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.

при секретарі судового засідання Брагіній М.В.

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення порушених прав власника земельної ділянки і землекористувача та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відновлення порушенного права

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поновлення порушених прав власника земельної ділянки і землекористувача, в якому вказала, що вона являється власником жилового будинку і земельної ділянки розміром 1000,0 кв. м, розташованої в м. Артемівську по пров. Хмельницького 1 на підставі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом. На підставі рішення Артемівської міської Ради від 18.03.1998 року № 195 видано державний акт на право власності 1Y- ДН №100242 на земельну ділянку площею 1000 кв. м. Згідно рішення Артемівської міської Ради від 28.03.2012 року № 6/21-360 позивач є орендарем земельної ділянки площею 225 кв. м. по пров. Б.Хмельницького, 1 у м. Артемівську. Поряд з її будинком по сусідству в будинку № 1-А по пров. Хмельницького проживає ОСОБА_4, яка є користувачем суміжної земельної ділянки. ОСОБА_4 самостійно, без дозволу суміжного землевласника переставляє межові знаки, переносить паркан на її земельну ділянку, чим створює перешкоди у користуванні в повній мірі належній їй, ОСОБА_1, на праві власності земельною ділянкою. Після уточнення позовних вимог позивач ОСОБА_5 просить відновити розміри приватизованої земельної ділянки, розташованої по пров. Б.Хмельницького, 1 в м. Артемівськ Донецької області, зобовязавши ОСОБА_2, власника суміжної земельної ділянки № 1-а по пров. Б.Хмельницького в м. Артемівську Донецької області перенести межовий паркан по червоній лінії на 0,78 м в бік земельної ділянки 1-а, від кута будинку № 1-а по червоній лінії перенести межовий паркан на 0,20 м, а також від кута будинку № 1-а в огородній частині перенести межовий паркан на 0,35 м в бік земельної ділянки № 1-а, залишивши для обслуговування жилого будинку один метр (за рішенням суду від 08.05.2001 року) та відновити пряму лінію в огородній частині ділянки натягти шнур від стовпа напроти кута будинку № 1-а в огородній частині до межового стовпа земельних ділянок №№1, 1-а в кінці городу з північної сторони, відновити паркан відповідно до державного акту приватизації. Прийняти рішення про відшкодування витрат на складення позовної заяви в сумі 250 грн., судового збору в сумі 109,40 грн. та 80,29 грн. за подання касаційної скарги, розпечатування та ксерокопіювання документів в сумі 53,50 грн., а всього в сумі 493,19 грн.

У судовому засіданні позивач на заявлених вимогах наполягала у повному обсязі, оскільки вважає, що відповідач своїми діями порушує право позивача як землекористувача, і пояснила суду, що спір з приводу землекористування суміжними земельними ділянками вже неодноразово розглядався судами, проте вже після ухвалених судами рішень ОСОБА_4 й далі вчиняє дії по самовільному захопленню земельної ділянки за межовою лінією, а саме в односторонньому порядку переставляє стовбці деревяного паркану, при цьому паркан у верхній частині похилений на її територію. Вона також зверталась для врегулювання даного конфлікту в Управління муніципального розвитку Артемівської міської Ради, виїжджала комісія, робили обміри земельної ділянки, однак їй порадили звернутися в суд для захисту порушених відповідачем її прав та інтересів як землекористувача.

У судовому засіданні відповідач заявлені вимоги не визнала і суду пояснила, що ніяких порушень щодо встановлення паркану на межі між її земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_1 не вчиняла, зазначила, що раніше на виконання судового рішення від 08.05.2001 року її чоловіком було перенесено паркан, розташований з боку ділянки № 1 по пров. Б.Хмельницького в м. Артемівьск від кута будинку в огородній частині на 32 см в бік ділянки №1-а та на 40 см по червоній лінії, при цьому для обслуговування будинку до паркану належало залишити 1 м, що і було зроблено. Відповідач вважає, що саме позивач ОСОБА_1 порушує правила добросусідства і її прав як землевласника, оскільки внаслідок протиправних дій позивача її земельна ділянка зменшилась, за будинком до межі залишилося менше метра, а за льохом залишилося 0,46 м. Вона вважає, що розміри земельної ділянки позивача не співпадають з розмірами, зазначеними у її державному акті, а тому вважає, що необхідно здійснити інвентаризацію земельних ділянок. Заперечувала проти стягнення з неї 250 грн. за правову допомогу. Просила в позові відмовити.

ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1, у якому після уточнення позовних вимог просить залучити в якості третьої особи ТОВ «Земельно-кадастровий Центр», постановити рішення яким зобовязати третю особу здійснити інвентаризацію суміжних земельних ділянок, зобовязати їх відновити розміри земельної ділянки № 1-а по пров. Б.Хмельницького та межу між сміжними земельними ділянками будинків № 1 та 1-а по пров. Б.Хмельницького в м. Артемівськ Донецької області згідно земельно-кадастрової документації, суміжних земельних ділянок кварталу, а саме № 1 по вул. Макарова-Бахина, № 3 по пров. Б.Хмельницького - Чурікова, №1 по пров. Б-Хмельницького, 1 (ОСОБА_1) та 1-а (ОСОБА_2) для виявлення первісних меж і розмірів вищевказаних земельних ділянок та виявлення наявності змін їх розмірів; зобовязати ТОВ «Земельно-кадастровий центр» відновити розміри її земельної ділянки по пров. Б.Хмельницького, 1 «а» згідно державного акту на право власності на землю та земельно-кадастрової документації, встановити тверду межу та тверді знаки з привязкою до будівель між земельними ділянками по пров. Б.Хмельницького 1(ОСОБА_1) та 1-а (ОСОБА_2) в м. Артемівськ Донецької області; зобов*язати ОСОБА_1 повернути їй захоплену нею частину земельної ділянки.

ОСОБА_2 зазначає, що приводом звернення до суду є постійне порушення її землекористування земельною ділянкою з боку ОСОБА_1В (том 2 арк. с. 45-47).

Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом просила відмовити в позові та задовольнити зустрічний позов, посилаючись на документи, подані в обґрунтування зустрічного позову та висновки судової земельної експертизи.

Відповідач за зустрічним позовом, ОСОБА_1, проти задоволення заявлених позовних вимог просила відмовити, оскільки вважала, що вони не обґрунтовані.

Розглянувши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, висновок експертизи, судом дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та відмову в задоволенні зустрічного позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. ст. 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку і в порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.

Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За змістом ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Права власників земельних ділянок визначені законодавцем у ст. 90 ЗК України.

Відповідно до вказаної правової норми власники земельних ділянок, зокрема, мають право: самостійно господарювати на землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок, зокрема, зобов'язані: забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до ст.ст. 106, 107 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Артемівської міської Ради народних депутатів від 18.03.1998 року № 195 ОСОБА_6 видано державний акт на право власності IV- ДН №100242 на земельну ділянку площею 1000 кв. м., у тому числі 0,0536 га ріллі та 0,0464 га під будівлями, лісами та іншими угіддями, яка розташована в м. Артемівську по пров. Хмельницького, 1. Цей акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3917.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 успадкувала жилий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, пров. Хмельницького, 1, на земельній ділянці розміром 1000 кв. м. та саму земельну ділянку (арк.с.5,6 том1). 02.06.2011 року право власності на вищевказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори, про що міститься відмітка у Державному акті на право приватної власності на землю IV- ДН № 100242. В 2011 році земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 000140051:3:2 та 10.06.2011 року зареєстровано у Поземельній книзі (арк.с.7 том 1).

Рішенням Артемівської міської ради від 28.03.2012 року № 6/21-360 фізичній особі ОСОБА_1 передано в оренду для ведення городництва земельну ділянку площею 0,0225 га по пров. Б.Хмельницького, 1 у м. Артемівську (кадастровий номер :00:014:0051), терміном на 5 років (том 1, арк.с.8).

Відповідно до рішення виконкому Артемівської міської ради народних депутатів від 05.01.1994 року № 11 ОСОБА_7 (чоловікові відповідача) передано у приватну власність земельну ділянку площею1000 кв. м по пров. Б. Хмельницького 1 «а» для будівлі і обслуговування житлового будинку, про що видано Державний акт серія ДН 00473 на право приватної власності на землю. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 473 12.01.1994 року, із погодженням опису меж із землекористувачем від Б до В присадибна ділянка № 1, що вже встановлювалось рішенням суду від 08.05.2001 року (арк.с.12-16, 54 том 1).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради народних депутатів від 05.01.1994 року № 8 за ОСОБА_7 закріплено у тимчасове довгострокове користування земельну ділянку площею 373,7 кв. м по пров. Б.Хмельницького,1 -а без права будівництва та посадження багатолітніх насаджень (арк.с.123 або 191, зворотній бік, том 1).

Також судом встановлено, що в січні 1998 року ОСОБА_7 (чоловік відповідача) вже звертався з позовом до ОСОБА_6, Артемівської міської ради про визнання приватизації земельної ділянки, що розташована за адресою м. Артемівськ, пров. Б. Хмельницького, 1 незаконною. Для приведення земельної ділянки ОСОБА_6 у відповідності з Державним актом на приватизацію рішенням Артемівського міського суду від 08.05.2001 року зобовязано ОСОБА_7 перенести паркан, що розташований зі сторони ділянки № 1 по пров. Богдана Хмельницького в м. Артемівську від рогу будинку в огородній частині на 32 см в сторону ділянки № 1-а на 40 см по червоній лінії; при цьому для обслуговування житлового будинку необхідно залишити відстань до паркану 1 метр (арк.с.13, зворотній бік, том1). В задоволенні інших вимог відмовлено (арк. с. 11-14 том 1).

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20.09.2001 року рішення Артемівського міського суду Донецької області залишене без змін, при цьому судом апеляційної інстанції зазначено, що судом першої інстанції витребувано всі необхідні правовстановлюючі документи на землю, всі необхідні докази, перевірено на місці фактичне користування сторонами земельними ділянками та встановлено правильний та обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 Ухвалою Верховного Суду України від 8.02.2002 року вказана ухвала апеляційного суду Донецької області від 20.09.2001 року залишена без змін арк. с.15,16 том 1).

Судом також встановлено, що ОСОБА_7 звертався до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення Артемівського міського суду від 08.05.2001 року, яке набрало законної сили 20.09.2001 року, мотивуючи це тим, що виконати вказане рішення неможливо, оскільки будуть порушені розмір та площа ділянки. В задоволенні даної заяви було відмовлено (арк. с.17).

Відповідач, ОСОБА_2, успадкувала після померлого 16.06.2011 року чоловіка - ОСОБА_7 жилий будинок загальною площею 65,10 кв. м та земельну ділянку площею 1000 кв. м в межах, згідно з планом, розташовану на території Артемівської міської ради, по пр.. ОСОБА_8, 1 «а» кадастровий номер :00:014:0050, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДН № 00473, виданого Артемівською міською радою 12.01.1994 року на підставі рішення виконкому від 05.01.1994 року № 11, надану для будівлі та обслуговування житлового будинку, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 473, про що нотаріусом ОСОБА_9 видано Свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі № 608/2011, зареєстрованій в Реєстрі під № 2-255 18.06.2012 року. У Свідоцтві про право на спадщину також зазначено Опис меж: від А до Б тимчасове користування, від Б до В присадибна ділянка № 1, від В до Г пр. ОСОБА_8, від Г до А землі залізної дороги----. Земельна ділянка зареєстрована 25.03.2013 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності під № 3 (арк. с.60-65 том 2).

Згідно витягу з реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 04.04.2013 року № 1989180 відповідачу оформлено право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:014:0050 по пров. Б.Хмельницького 1 «а» в м. Артемівськ Донецької області, що зареєстровано за № 548269 25.03.2013 року на підставі свідоцтва про право на спадщину 2-255, видане 18.06.2012 року.

Рішенням Артемівської міської ради від 18.09.2002 року № 734 ОСОБА_7 (чоловіку відповідача) було дозволено будівництво навісу над погрібом по пров. Б.Хмельницького, 1-а.

За заявою ОСОБА_2 від 08.11.2011 року ТОВ «Артемівський земельно-кадастровий центр» зроблено технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,1000га за адресою: Донецька область, пров. Б.Хмельницького, 1-А кадастровий номер :00:014:0050. В Пояснювальній записці вказується, що після виїзду на місцевість виявлено, що розмірі земельної ділянки перевищують 0,1000 га за рахунок тимчасового користування. При виготовленні державного акту була допущена технічна помилка у лінійних промірах (описка). Власник про зміну лінійних промірів попереджений та зауважень не заявляв, про що міститься підпис ОСОБА_2 10.02.2012 року. Опис меж позначений у кадастровому плані (арк.с.104 том.2) від А до Б тимчасове користуванні (31,34), від Б до В земельна ділянка № 1 (29,50), від В до Г пров. ОСОБА_8 (39,15), від Г до А землі залізничної дороги (28,01).

Технічна документація містить ОСОБА_10 визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, в якому вказується, що суміжними землекористувачами (землевласниками) ніяких претензій при встановлені меж земельної ділянки не виявлено. Межі погоджені і не викликають заперечень. Межові знаки, якими означена земельна ділянка проходять по існуючій огорожі (паркан). Про відповідальність за збереження межових знаків суміжним землекористувачам заявлено. (арк.с.107). Разом з тим, акт не містить підписів суміжних землекористувачів, а ОСОБА_2 заявила, що цей ОСОБА_10 вона не підписувала.

З Пояснювальної записки про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_6 вбачається, що вона подавала заяву про передачу їй 910 кв. м по пров. Б.Хмельницького,1. Після промірів сторін ділянки виявлені розбіжності з технічною документацією. В приватизацію передано 1000 кв. м, а залишок закріплено в тимчасове користування. За результатами вимірів площа ділянки становить 1225 кв. м. Згідно з рішенням виконкому Артемівської міської ради від 18.03.1998 року № 195 передано у приватну власність ОСОБА_6 - 0,10 га. та у тимчасове користування на 5 років для городництва 0,0090 га +0,0090га за цією ж адресою (рішення № 197, 196 від 18.03.1998 року) (арк. с.116,117 том 2). Відповідно до ОСОБА_10 (без номеру та дати), складеного для приватизації земельної ділянки) власник суміжної ділянки по пров. Б.Хмельницького 1а від підписання акту відмовився.

Відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,1000 га за адресою: Донецька область, пров. Б.Хмельницького, 1 кадастровий номер :00:014:0051, зробленої за заявою ОСОБА_1 від 18.03.2011 року, зокрема, згідно ОСОБА_10 визначення меж земельної ділянки суміжними землекористувачами (землевласниками) ніяких претензій при встановлені меж земельної ділянки не виявлено. Межі погоджені і не викликають заперечень. Межові знаки, якими означена земельна ділянка проходять по існуючій огорожі (паркан). Про відповідальність за збереження межових знаків суміжним землекористувачам заявлено. Акт містить підписи суміжних землекористувачів, у тому числі й ОСОБА_7, однак ОСОБА_2 заявила, що чоловік не міг підписати цей акт, оскільки конфлікт щодо землекористування існує вже багато років, підпис її чоловіка підроблено.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на лист (висновок) комісії Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради, який було зроблено за результатом комісійного виїзду для встановлення або спростування факту перенесення межової огорожі між земельними ділянками №№ 1, 1-«а» по пров. Хмельницького у м. Артемівську на звернення позивача. Так, 18.04.2012 року комісією були встановлені розбіжності у вимірах, між тими, які позначені в Державному акті на право приватної власності на землю. Комісія дійшла висновку про те, що землевласником земельної ділянки ОСОБА_7 за адресою: пров. Б.Хмельницького № 1 «а» у м. Артемівську Донецької області рішення Артемівського міського суду Донецької області від 08.05.2001 року виконано не було, більш того, комісія вважає, що невідповідність фактичних розмірів земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: пров. Б. Хмельницького, 1 у м. Артемівську Донецької області з розмірами, зазначеними у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії IV ДН № 100242 від 10.06.2011 року, яка складає 0,78м, сталося внаслідок порушення землевласником земельної ділянки ОСОБА_2 за адресою: пров. Б.Хмельницького № 1-а у м. Артемівську Донецької області межі між земельними ділянками №№ 1, 1-а по пров. Б.Хмельницького у м. Артемівську Донецької області шляхом самочинного переносу межової огорожі в бік земельної ділянки № 1 про пров. Б.Хмельницького у м. Артемівську Донецької області. Цим же листом ОСОБА_1 повідомлено про можливість, у разі її незгоди з вимірами, які були зроблені представниками комісії спеціалістами між огорожею та будинком, звернутися до землевпорядної організації, яка має відповідний дозвіл на проведення землевпорядних робіт, з метою вимірювання та надання їй відповідних документів щодо встановлення меж земельної ділянки, а також щодо оскарження відповіді № 01-0856/9 від 18.05.2012 року (арк. с.9 том 1). ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вказану відповідь не оскаржувала, погодившись з такими висновками комісії, а також до землевпорядної організації не зверталась.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що саме висновками цієї комісії, викладеними у листі № 01-2769-09 від 09.10.2013 року, встановлено порушення її прав як землевласника і вони підлягають захисту в суді, оскільки, по-перше, виміри земельної ділянки проводилися за відсутності землевласника (спадкоємця) земельної ділянки по пров. Б.Хмельницького 1-а, якому державний акт на право власності на землю був виданий раніше (у 1994 році), ніж ОСОБА_6 (у 1998 році) (спадкоємиця ОСОБА_1В.) і плани зовнішніх меж двох земельних ділянок не порівнювалися; по-друге, незрозуміло за яких підстав комісією зроблено висновок щодо невиконання рішення суду від 08.05.2001 року, адже документи виконавчого провадження комісією не досліджувалися, а також будь-яких документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 08.05.2001 року по червень 2011 року не надано і у висновку комісії не відображено, адже ОСОБА_6 померла 08.01.2002 року, а Свідоцтво про право на спадщину видано 02.06.2011 року, тобто більш ніж через 9 років. По-третє, з висновку комісії взагалі не вбачається чим доведено факт самочинного перенесення межової огорожі в бік земельної ділянки № 1 саме ОСОБА_2, якщо за цією адресою до дня смерті (16.06.2011 року) проживав також і ОСОБА_7, який був власником земельної ділянки, коли саме було здійснено факт «самочинного перенесення межової огорожі», а також у висновку взагалі відсутні будь-які посилання на факт і дату встановлення межових знаків (том 1 арк.с.5, том 2 арк.с.57-58).

Також суд не враховує висновок спеціаліста ОСОБА_11 від 28.03.2006 року № 34-03-06, на яку посилалася відповідач та її представник, щодо визначення площі земельної ділянки до ОСОБА_10 приватизації по пров. Хмельницького,1 в м. Артемівськ, який був виконаний на адвокатський запит ОСОБА_12, оскільки він не підтверджує та не спростовує доводів щодо предмету спору, який виник вже між новими власниками земельних ділянок (арк.с.38 том 1, арк.с.17 том 2).

Свідок Макар*їн А.О. показав, що на момент приватизації земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в 1994 році та в 1998 році проведено заміри земельних ділянок, складено технічну документацію для отримання Державних актів на право приватизації ними земельних ділянок. На даний момент ці Державні акти є дійсними, інші Державні акти не видавалися, зміни до ОСОБА_10 не вносилися, площі земельних ділянок не змінювалися. Також Макар*їн повідомив, що він був присутнім в комісії, коли в 2012 році Управлінням муніципального розвитку здійснювалися обміри земельної ділянки за заявою ОСОБА_1, однак не зміг пояснити висновок комісії щодо виконання рішення суду від 08.05.2001 року.

Викликаний в судове засідання спеціаліст ТОВ «Артемівський земельно-кадастровий центр» ОСОБА_10 пояснила суду, що вона була виконавцем з виготовлення технічної документації щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,1000 га за адресою: пров. Б.Хмельницького 1- а. За заявою до них звернулася ОСОБА_2, яка після смерті чоловіка хотіла отримати свідоцтво про право на спадщину. За результатом виготовлення технічної документації складено пояснювальну записку, у якій було вказано, що при виготовленні державного акту була допущена технічна помилка у лінійних промірах. Тому, вони змінили розмір земельної ділянки (проміри) на підставі заяви ОСОБА_2, за рахунок тимчасового користування, з чим погодилася ОСОБА_2 Новий державний акт на право власності ОСОБА_2Є не видавався. На час виготовлення технічної документації ОСОБА_2 не був укладений договір оренди землі на тимчасове користування.

Ухвалою суду від 13.08.2014 року, 23.10.2014 року, 13.03.2015 року призначено судову земельно-технічну експертизу. Судова земельно-технічна експертиза проводилась експертом ОСОБА_13, яка має повну вищу освіту, спеціальність інженер - будівельник, кваліфікацію старшого судового експерта 3 класу з правом проведення судових експертиз по спеціальностях: 10.6 Дослідження об'єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів, 10.7 "Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками, 10.10 Визначення оціночної вартості будівельних об'єктів і споруд, стаж експертної роботи з 2006 року (свідоцтво №291 від 02.03.2006 року, видане ЕКК Донецького НДІСЕ, термін дії свідоцтва до 2016 року). Доводи позивача про те, що висновок експертизи не може бути прийнятий до уваги оскільки Донецьке НДІСЕ має дві адреси: Краматорськ, вул. Лазо,26 та м. Словянськ, вул. Р.Люксембург, а тому в неї виникає сумнів щодо законності проведення експертизи, не заслуговують на увагу, оскільки у звязку з проведенням антитерористичної операції державні установи, місцезнаходження яких було у м. Донецьку, перереєструвалися на підконтрольній державі Україна території.

Згідно висновку № 68 від 29.06.2015 року судової земельно-технічної експертизи (арк.с.115-123 том3)

1)надана технічна документація щодо приватизації земельної ділянки по пров.

ОСОБА_8, буд. 1-а (власник ОСОБА_7 (т.3, а. с. 84-87), а саме копія заяви ОСОБА_7 від 15.09.1993 року; копія плану діючих меж присадибної ділянки 1-а по пров. Б. Хмельницького; копія виписки з рішення Артемівської міської ради народних депутатів від 05.01.94 р. №1 про передачу земельних ділянок; копія державного акту на право приватної власності на землю, - відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування діючим на момент надання державного акту;

На друге запитання: чи відповідає фактичний порядок користування земельною ділянкою по пров. Б.Хмельницького 1-а (власник ОСОБА_2Є.) правовстановлювальним документам на земельну ділянку вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування? Чи є зміни фактичного розміру цієї земельної ділянки розмірам, встановленим Державним актом на право власності на землю, експертом проведено дослідження та зроблено висновок: у фактичному користуванні ОСОБА_2 на момент проведення експертизи знаходиться земельна ділянка площею 973,3м2 (в порівнянні з державним актом) з наступними лінійними розмірами по межам: ширина по пров. Б. Хмельницького 35,72м; ширина в тильній частині ділянки 26,53м; довжина по межі вздовж залізниці 29,30м+13,70м; довжина по межі з земельною ділянкою №1 по пров. Б.Хмельницького 29,50м+13,70м.

Експерт вказує, що таким чином фактичний порядок користування земельною ділянкою по пров. Б.Хмельницького 1-а (власник ОСОБА_2Є.) не відповідає правовстановлювальним документам на земельну ділянку, тобто є зміни фактичного розміру в менший бік цієї земельної ділянки розмірам, встановленим Державним актом на право власності на землю. Фактичний порядок користування будь-якою земельною ділянкою - це порядок, який склався історично і він не може відповідати вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування, оскільки відсутні вимоги щодо складеного порядку користування.

На третє запитання чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання земельних ділянок по пров. Б.Хмельницького 1-а (власник ОСОБА_2Є.) та № 1 (власник ОСОБА_1В.) відповідно до правовстанолювальних документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів експертом зроблено висновок, що на момент складання технічної документації на приватизацію земельної ділянки (1993 р.), згідно плану існуючих кордонів присадибної ділянки № 1а по пров. Б.Хмельницького (див. т. 3, а.с. 85) житловий будинок літ. А-1 (правий фронтальний ріг) знаходився від межі суміжного землекористування на відстані приблизно 1,8м-1,9м (заміри на плані проведені масштабною лінійкою).

На момент складання технічної документації на приватизацію земельної ділянки (1998 р.), згідно плану існуючих кордонів присадибної ділянки №1 по пров. Б.Хмельницького (див. т. 3, а. с. 75) житловий будинок літ. А-1 (лівий фронтальний ріг) знаходився від межі суміжного землеволодіння на відстані приблизно 2,6м-2,7м (заміри на плані проведені масштабною лінійкою). Тобто на момент приватизації земельної ділянки відстань між домами в домоволодіннях №1 и №1 а становило приблизно 2,6+1,9м=4,5м.

На момент проведення експертизи встановлено наступні відстані:

-відстань від жилового будинку літ. А-1 (правий фронтальний кут) № 1 а по пров. Б.Хмельницького до межі із земельною ділянкою №1 дорівнює 1,09 м;

-відстань від житлового будинку літ. А-1 (лівий фронтальний кут) № 1 по пров. Б.Хмельницького до межі земельною ділянкою №1а дорівнює 3,41м.

Тобто, на момент проведення експертизи відстань між будинками становить 1,09+3,41 = 4,5м.

Таким чином, частина земельної ділянки ОСОБА_2 площею 10,2 м2, знаходиться в користуванні ОСОБА_1В, шириною 0,69 м по червоній лінії, далі шириною 0,29 м від межі до тильного рогу будинку літ. А-1, і потім йде по дотичній до кордону між ділянками, тобто накладення меж земельних ділянок №1 і №1а по пров. Б. Хмельницкого має місце (додаток № 2 до висновку експерта арк. с. 123 том 3)

Експертом встановлено, що ширина земельної ділянки № 1а уздовж провулка відповідно з Державний актом ДН 00473 становить 36,50м, фактична ширина земельної ділянки №1а уздовж провулка становить 35,72м, 36,50м-35,72м = 0,78м, тобто ширина ділянки по фасаду зменшилась на 0,78м. Якщо до значення 0,78м (нестача землеволодіння ОСОБА_2Є.) додати значення 1,09 м (фактична привязка від межі до правого фронтального кута будинку №1а), то 0,78+1,09 отримуємо значення 1,87м, яке відповідає відстані, вказаної в технічній документації на приватизацію земельної ділянки (1993 р.), згідно плану існуючих меж присадибної ділянки №1а по пров. Б.Хмельницького (див. т. 3, а. с. 85).

Таким чином, фактичні лінійні розміри, площа і конфігурація земельної ділянки №1а по пер ОСОБА_8 в м. Артемівську не відповідає лінійним розмірам, площі і конфігурації, вказаним в державному акті серії ДН00473.

Фактична площа земельної ділянки №1 «а» по пров. Б.Хмельницького 973,3 м2 (згідно державному акту).

Щодо земельної ділянки №1, що належить на праві власності ОСОБА_1, експертом встановлено, що площа становить 992,0 м2 (в порівнянні з держактом); ширина ділянки по пров. Б.Хмельницького 27,42м; ширина тильної частини ділянки 28,07 м. Таким чином, згідно висновку експертизи у землекористувача ОСОБА_1 є також нестача землекористування. При цьому, експерт зазначає, що відстань від будівлі літньої кухні літ. Б, яка на момент проведення експертизи становить 1,03м, не змінювалась, оскільки межа з земельною ділянкою по вул. Макарова не переносилася з моменту приватизації (див. т. 1, а. с. 75).

Таким чином, фактичні лінійні розміри, площа і конфігурація земельної ділянки №1 по пер ОСОБА_8 в м. Артемівську не відповідає лінійним розмірам, площі і конфігурації, вказаним в державному акті серії IV-ДН №100242 (див. т.3, а. с. 47) на імя ОСОБА_6

Зясовуючи четверте питання з приводу виконання рішення суду від 08.05.2001 року, експертом на момент проведення експертизи було встановлено наступні відстані від житлового будинку домоволодіння №1а до межі:

-відстань від жилого будинку літ. А-1 (правий фронтальний ріг будинку)

домоволодіння №1а по пров. Б.Хмельницького до межі із земельною ділянкою №1 дорівнює 1,09м;

-відстань від правого тильного рогу житлового будинку літ. А-1 домоволодіння

№1а по пров. Б.Хмельницького до межі із земельною ділянкою №1 дорівнює 1,04м.

Згідно плану земельної ділянки №1 (див. копію тех. паспорту т. 1, а.с. 10. зворотна сторона) відстань від дому літ. А-1 до межі с земельною ділянкою №1-а була 1,75м. На момент проведення експертизи ця відстань складає 3,41 м. Тобто, виходячи з вищенаведеного, встановлено, що рішення суду від 8 травня 2001 року виконано.

Експертом не встановлено збільшення розмірів земельних ділянок по пров. Б.Хмельницького 1, № 1-а в порівнянні з правовстановлюваними документами на ці земельні ділянки.

Фактична площа земельної ділянки №1а по пров. Б.Хмельницького 973,Зм2 (згідно державному акту 1000,0 м2).

Фактична площа земельної ділянки №1 по пров. Б.Хмельницького 992,0 м2 (згідно державному акту 1000,0 м2).

Експерт прийшов до висновку, що при підготовці документів на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_1 (попередній власник ОСОБА_6І.) були невірно проведені натурні заміри ділянки, оскільки ця земельна ділянка приватизувалась пізніш ділянки № 1 «а», а межові знаки (огородження) земельної ділянки №1 а були фактично встановлені. Крім того, в технічній документації, складеній представниками БТІ (див. т. 2, а. с. 191), відстань від будинку літ. А-1 в домоволодінні №1 становила 1,75-1,8м (на момент натурного заміру становила 3,41-3,23м), виходячи з наступного:

-у фактичному користуванні ОСОБА_2 на момент проведення експертизи знаходиться земельна ділянка площею 973,Зм2 (в порівнянні з державним актом) з наступними лінійними розмірами по межам: ширина по пров. Б. Хмельницького 35,72м; ширина в тильній частині ділянки 26,53м; довжина по межі вздовж залізниці 29,30м+13,70м; довжина по межі з земельною ділянкою №1 по пров. Б.Хмельницького 29,50м+13,70м.

Таким чином, фактичний порядок користування земельною ділянкою по пров. Б.Хмельницького 1-а (власник ОСОБА_2Є.) не відповідає правовстановлювальним документам на земельну ділянку, тобто є зміни фактичного розміру в менший бік цієї земельної ділянки розмірам, встановленим Державним актом серії ДН00473 на право власності на землю;

-у землекористувача ОСОБА_1 також є нестача в землекористуванні. В фактичному користуванні ОСОБА_1 на момент проведення експертизи знаходиться земельна ділянка площею 992,0м2 (в порівнянні з державним актом серії IV-ДН №100242), з наступними лінійними розмірами по межам: ширина по пров. Б. Хмельницького 27,42м; ширина в тильній частині ділянки 28,07м; довжина по межі вздовж ділянки №3 14,5+21,85; довжина по межі з земельною ділянкою № 1 «а» по пров. Б.Хмельницького 35,20м.

Таким чином, фактичні лінійні розміри, площа і конфігурація земельної ділянки №1 по пров. Б.Хмельницького в м. Артемівську не відповідає лінійним розмірам, площі і конфігурації, вказаним в державному акті серії ТУ-ДН №100242 (т.3, а. с. 47) на імя ОСОБА_6

Експертом висловлено думку про ймовірність того, що при підготовці документів на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_1 (попередній власник ОСОБА_6І.) були невірно проведені натурні заміри ділянки, так як ця земельна ділянка приватизувалась пізніш ділянки №1 «а», а межові знаки (огорожа) земельної ділянки №1-а були фактично встановлені, внаслідок чого частина земельної ділянки ОСОБА_2 площею 10,2м2, знаходится в користуванні ОСОБА_1В, шириною 0,69м по червоній лінії, далі шириною 0,29м від межі до тильного рогу будинку літ. А-1, після чого іде по дотичній до кордону між ділянками ( Додаток №1 до висновку експерта).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, віднесено до виключних повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Надання земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.120 Земельного кодексу України ( в редакції чинній з 01.01.2002 року, на час смерті ОСОБА_6І.) при переході права власності на будівлю та споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 1702-VI від 05.11.2009) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції 2001 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно технічної документації із землеустрою, оформленої згідно заяви ОСОБА_1 в 2011 році (після смерті матері - ОСОБА_6 в 2002 році), ТОВ «Артемівський земельно-кадастровий центр підтверджені межі земельної ділянки відповідно до Державного акту IV ДН № 100242.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України визначені органи, що вирішують земельні спори.

За ч.2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

За ч.3 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно зі ст. ст. 106, 158 ЗК України спір про встановлення чи відновлення меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, розглядають органи, що вирішують земельні спори.

Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 року , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 р. за N 391/17686, яка набрала чинності 01.01.2011 року, передбачено, що

■межові знаки, які встановлені з метою закріплення меж земельних

ділянок в натурі (на місцевості) до набрання чинності цим наказом, є дійсними і підлягають заміні лише при добровільному зверненні власника (користувача) земельної ділянки (п.2 наказу);

■встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знакам (п.1,2 інструкції);

■виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); знищення межових знаків дії громадян, які призвели до втрати в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, внаслідок чого виникає потреба у проведенні додаткових геодезичних робіт з їх відновлення; межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки; межовий знак - спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п.1.3 інструкції);

■встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (п.2.1.інструкції);

■технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), зокрема, включає: акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (п.2.8 інструкції);

■межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м. Мінімальна відстань між межовими знаками в поворотних точках меж земельної ділянки не повинна бути менше ніж 1 м (п.3.4 інструкції);

■закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання (п.3.12 інструкції);

■передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання (п.3.14 інструкції).

Вищевказаною інструкцією визначено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (п.4.1). Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними (п.4.2). Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (п.4.3). У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин (п.4.4). Закріплення відновлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється відповідно до розділу III цієї Інструкції (п.4.5).

Разом з тим, суду не надано акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання за формою, встановленою вищевказаною Інструкцією, як позивачем, так і відповідачем. Також не доведено факту узгодження власниками суміжних земельних ділянок меж земельних ділянок позивача та відповідача. Ствердження позивача ОСОБА_1 про те, що відповідачу ОСОБА_2 видано новий приватизаційний акт на право власності на землю з іншими вимірами (змінами земельної ділянки) за адресою пров. Б.Хмельницького, 1а, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. А ні позивач, а ні відповідач не зверталися до суду з приводу оскарження дій ТОВ «Земельно-кадастровий центр» щодо виготовлення технічної документації із землеустрою ОСОБА_2

З урахуванням вищевикладеного, висновку експертизи, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факту порушення її прав як землевласника відповідачем ОСОБА_2

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 250 грн. суд зазначає наступне.

Згідно Довідки від 20.07.2012 року (арк.с.119 том.1) ОСОБА_1 користувалась послугами адвоката ОСОБА_14 з приводу складення позовної заяви з питання межового паркану та сплатила 250 грн. Проте, суду не надано належних доказів оплати цих послуг, як-то квитанції до приходного касового ордеру тощо. Щодо стягнення витрат на копіювання та розпечатку документації, які позивач просить стягнути з відповідача в сумі 53,50 грн. (арк. с. 21), то судом встановлено, що дійсно 06.07.2012 року ПП ОСОБА_15 отримала від ОСОБА_1 вищевказану суму, однак, які саме документи копіювала ОСОБА_1 та чи стосуються вони предмету спору, з «замітки» невідомо. Крім того, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не передбачає такого бухгалтерського документа, що посвідчує фактичну оплату наданої послуги, як «замітка». Тому витрати на ксерокопіювання в сумі 53,50 грн. не підлягають стягненню з відповідача.

Щодо зустрічного позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд враховує право позивача обирати способи судового захисту, які відповідають вимогам закону, та положення ч. 1 ст. 12 ЦК України про те, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на свій розсуд.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Відповідно до порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, яка набрала чинності 18.06.2012 року, він установлює вимоги до проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою та складення за її результатами технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель (далі - технічна документація). Інвентаризація земель проводиться, зокрема, з метою: узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі; здійснення землеустрою. Інвентаризація земель проводиться виходячи з принципів плановості, достовірності та повноти даних, послідовності і стандартності процедур, доступності використання інформаційної бази, узагальнення даних з додержанням єдиних засад та технології їх оброблення. Під час проведення інвентаризації земель установлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, не здійснюються. Підставою для проведення інвентаризації земель є рішення відповідного органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування щодо виконання відповідних робіт, договори, укладені між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення. Розробниками технічної документації є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензію на виконання робіт із землеустрою відповідно до закону

Суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом невірно обрано спосіб захисту, оскільки реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту саме для цієї особи.

Вирішуючи спір по суті, судом встановлено, що обраний ОСОБА_2 спосіб захисту, який полягає у зобовязанні постановити рішення, яким зобовязати третю особу здійснити інвентаризацію суміжних земельних ділянок, зобовязати їх відновити розміри земельної ділянки № 1-а по пров. Б.Хмельницького та межу між сміжними земельними ділянками будинків № 1 та 1-а по пров. Б.Хмельницького в м. Артемівськ Донецької області згідно земельно-кадастрової документації, суміжних земельних ділянок кварталу, а саме № 1 по вул. Макарова-Бахина, № 3 по пров. Б.Хмельницького - Чурікова, №1 по пров. Б-Хмельницького, 1 (ОСОБА_1) та 1-а (ОСОБА_2) для виявлення первісних меж і розмірів вищевказаних земельних ділянок та виявлення наявності змін їх розмірів; зобовязати ТОВ «Земельно-кадастровий центр» відновити розміри її земельної ділянки по пров. Б.Хмельницького, 1 «а» згідно державного акту на право власності на землю та земельно-кадастрової документації, встановити тверду межу та тверді знаки з привязкою до будівель між земельними ділянками по пров. Б.Хмельницького 1(ОСОБА_1) та 1-а (ОСОБА_2) в м. Артемівськ Донецької області, зобов*язати ОСОБА_1 повернути їй захоплену нею частину земельної ділянки, не вказуючи при цьому яку саме земельну ділянку, якої площі, де знаходиться їй слід повернут, не відповідає передбаченим цивільним законодавством приписам.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити.

У разі відмови в позові судові витрати зараховуються на користь державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 152, 158 Земельного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 208, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2

Єрмолаївни про поновлення порушених прав власника земельної ділянки і землекористувача відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відновлення порушеного права відмовити.

Рішення ухвалено 16.09.2015 року, вступну та резолютивні частини проголошено в судовому засіданні 16.09.2015 року. Повне рішення оформлено та підписано суддею 21.09.2015 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Шевченко