УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 26 травня 2006 року між АТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній було надано кредит у розмірі 150 000 дол. США зі сплатою 11,8 % річних за користування та терміном повернення до 26 травня 2027 року, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно. 12 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за зобовʼязаннями, які виникли у ОСОБА_4 за вищевказаним кредитним договором, АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект». Посилаючись на те, що ОСОБА_4 не виконала зобов'язання по поверненню грошових коштів, позивач з урахуванням уточнень, просив суд стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у розмірі 176 539,65 дол. США, що еквівалентно 2 780 499 грн 49 коп.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором у розмірі 176 539,65 дол. США, що еквівалентно 2 780 499 грн 49 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Апеляційний суд, на підставі доказів, наданих сторонами й належним чином оцінених судом (ст. 212 ЦПК України), встановивши наявність кредитної заборгованості відповідача перед банком, дійшов правильного висновку щодо наявності обґрунтованих підстав для задоволення позову. Також суд правильно визначив період, за який має бути стягнута з позичальника кредитна заборгованість, оскільки заяву про застосування строку позовної давності ОСОБА_4 не подавала.

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише із наявністю про це заяви сторони (правова позиція Верховного Суду України висловлена в постанові № 6-738цс15 від 24 червня 2015 року).

Та обставина, що боржник не був повідомлений про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст. ст. 516, 613 ЦК України). Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань взагалі.

Оскільки ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором не виконувала, а ні перед АТ «УкрСиббанк», а ні перед новим кредитором, то, правильно встановивши фактичні обставини справи, апеляційний суд дав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про підставність позову.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О. Писана