АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8281/15 Справа № 202/1346/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Добролюбової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP20230020 від 06.06.2005 року на рахунок НОМЕР_1: заборгованість за кредитом - 3 221,27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 18 633,55 грн., на рахунок НОМЕР_2: судовий збір в розмірі 243,60 грн.

У задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині відмови у стягнення пені та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2005 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір, згідно якого - позивач надав ОСОБА_4 кредитні кошти у сумі 3446 грн. 30 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.06.2006 року (а. с. 8-9).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором станом на 28.10.2013 року сума боргу становить 62 300 грн. 37 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 3 221 грн. 27 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 18 633 грн. 55 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 40 445 грн. 55 коп. (а. с. 5).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 525 ЦК України , одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не наведено обґрунтований розрахунок заборгованості щодо неустойки (пені), а суд приймає до уваги всі обставини справи в їх сукупності, а саме явна невідповідність наслідків порушення зобов'язання, принципи розумності та справедливості, вважає можливим відмовити у стягненні неустойки (пені) з відповідача ОСОБА_4 Крім того, право на звернення з позовом у банку виникло 06.06.2006 р., а з позовом до суду він звернувся лише 31.01.2014 р.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що таке рішення судом першої інстанції прийняте на підставі одних формальних міркувань а тому воно в цій частині підлягає скасуванню. Колегія суддів частково погоджується з такими доводами, так як суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи та доказам, а оцінка доказів є виключним правом суду та їх переоцінка є неприпустимою, що визначено ст. 212 ЦПК.

Однак, висновок суду першої інстанції не узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення та положенням ч.2 ст.616 ЦК, відповідно до яких суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Одночасно колегія суддів звертає увагу на те, що апелянтом ані в позовній заяві, а ні в апеляційній скарзі не було обґрунтовано чому саме, позов подано лише через вісім років після того, як у позивача виникло на це право, що перешкоджало цьому і розцінює таку поведінку як навмисне сприяння збільшенню пені, що може бути стягнута.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_4 пені та частково задовольнити ці вимоги стягнувши з останнього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню в розмірі 200 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2015 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 пені скасувати та позов в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» пеню в розмірі 200 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: