АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/59/15-ц 22-ц/774/1369/К/15
Справа № 214/59/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1369/К/15 Мхітарян С.С.
Категорія 27(ІУ) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Зубакової В.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі Банк) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення договору депозитного вкладу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що 07 травня 2014року між ним та Банком було укладено договір-заяву №305835/12388/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на строк з 07 травня 2014 року по 07 листопада 2014 року. Після закінчення строку договору-заяви, 07.11.2014 року позивач звернувся у Банк для отримання вкладу і процентів на вклад в розмірі 3000 доларів США та 175 доларів США відповідно у загальній сумі 3175 доларів США. Однак, ОСОБА_2 отримав відмову та співробітники Банку запропонували йому одержувати по 200 доларів США в день, що спричиняло позивачу певні незручності. Починаючи з 10.11.2014 року до 03.12.2014 року Банк видавав йому по 200 доларів США в день, у зв'язку з чим, затримка у видачі готівки у повному обсязі склала 26 днів. На думку позивача, такими діями представників банку було порушено п.6 договору-заяву №305835/12388/6-14 та положення п.5.1; п.6.2.1 «Основних умов», згідно яких, Банк зобов'язувався повернути позивачу повністю вклад і проценти на вклад 07.11.2014 року. Внаслідок вищенаведених дій працівників Банка, ОСОБА_2 не міг розпоряджатися своїми грошовими коштами, у зв'язку з чим, йому було спричинено матеріальну шкоду, яка складає відсотки за користування його депозитними коштами13,80 доларів США. Позивач ОСОБА_2 посилається на те, що у зв'язку з байдужістю та непрофесіоналізмом у діях працівників Банку у спілкуванні з ним з приводу повернення грошових коштів з 11.11.2014 року у нього погіршився стан здоров`я, 19.11.2014 року він звернувся до лікаря з підвищеним артеріальним тиском. З 19.11.2014 року по 28.11.2014 року ОСОБА_2 перебував на лікарняному, у зв'язку з чим поніс витрати на придбання ліків у сумі 365,70 грн. У зв'язку з наведеним змінився впорядкований устрій життя позивача, ускладнилися його відношення на роботі і вдома, що погіршувало його здоров'я і моральний стан.

На підставі наведеного, ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача на його користь суму нарахованих відсотків за час неповернення вкладу у сумі 13,80 доларів США, що еквівалентно 276 грн., кошти, витрачені на лікування, у сумі 365,70 грн. та моральну шкоду у розмірі 21704,76 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що у Банку не було повноважень повертати позивачу суму вкладу та нараховані на його проценти по 200 доларів США у день, зазначені дії працівників Банку порушили право позивача користуватися своїми грошовими коштами, у зв'язку з чим, йому було спричинено матеріальні збитки у розмірі 13,80 доларів США, що еквівалентно 276 грн. Безвідповідальними та зверхніми діями працівників банку, які виразилися у несвоєчасному поверненні грошових коштів по договору банківського вкладу, позивачу спричинено моральну шкоду, яка виразилася у тому, що у нього погіршився стан здоров'я, внаслідок чого, позивач був змушений перебувати на лікарняному та понести витрати на придбання ліків у сумі 365,70 грн.

Крім того, апелянт ОСОБА_2 зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що він був ознайомлений з Тарифами комісійної винагороди Банку, є помилковим, так як станом на 07.05.2015 року їх ще не існувало.

Судом, на думку апелянта, не дано належної правової оцінки лікарняному позивача, на якому він перебував з 19.11.2014 року по 28.11.2014 року у зв'язку з погіршенням стану здоров'я через неправомірні дії відповідача.

Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що він не мав можливості видавати суму вкладу позивачу по 750 доларів США в день, як це передбачено рішенням Нацбанку України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору -заяви №305835/12388/6-14 укладеного між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та позивачем про банківський строковий вклад «Нові гроші» від 07.05.2014 року відповідно до п.1 умов договору вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок в сумі 3 000 доларів США строком на шість місяців з 07 травня 2014р. по 07 листопада 2014р. (а.с.25).

Факт внесення відповідної суми грошових коштів позивачем на депозитний рахунок Банку підтверджується квитанцією від 07 травня 2014 р. (а.с. 25 зворотна сторона).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 посилався на те, що Банк повинен сплатити йому відсотки за час неповернення готівки, згідно договору-заяви № №305835/12388/6-14 в сумі 13, 80 доларів США та відшкодувати витрати на лікування та моральну шкоду, яку йому було завдано діями працівників Банку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування процентів після закінчення визначеного строку розміщення вкладу здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу. Відповідно, обов'язок Банку по нарахуванню та виплаті Вкладнику передбаченого Договором розміру процентів по вкладу припинився в обумовлені Оскаржуваним договором строки, незалежно від факту виконання Банком зобов'язання в частині повернення самого вкладу. Щодо відшкодування матеріальної шкоди, як витрати на лікування та моральної шкоди, суд першої інстанції послався на відсутність доказів наявності вказаних обставин та безпідставності вимог.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно приписів чинних правових положень (ч. 1 ст. 1058 т а ч.1 ст. 1060 ЦК, абзац 1.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами) за договором банківського вкладу з фізичною особою банк зобов'язаний повернути вклад на умовах, передбачених договором (на вимогу, зі спливом встановленого договором- строку або на інших умовах повернення), та в будь- якому випадку вклад або його частина повинні бути видані на першу вимогу вкладника.

Грошові кошти повертаються банками готівкою або у безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок (п.3.2 Гл. З Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, п. 10.12 гл. 10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах).

З аналізу вищезазначених норм закону вбачається, що зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту)вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та шорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний

банківський рахунок вкладника у ньому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки), У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним (постанова Верховного Суду України від25 грудня 2013 р. у справі №6-140цс 13).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Аналогічна правова позиція 6-247цс14 викладена у Постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Пунктом 3.3 Глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, Банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Матеріалами справи встановлено, що 07.05.2014 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та позивачем було укладено договір -заяву №305835/12388/6-14 про банківський строковий вклад «Нові гроші», відповідно до п.1 умов договору вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок в сумі 30000 доларів США строком на шість місяців з 07 травня 2014р. по 07 листопада 2014р. (а.с.25).

Відповідно до п.2 за час користування коштами вкладу протягом строку визначеного п.1. цього договору заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,50% річних. Нарахування процентів здійснюється банком у порядку, визначеного п. 4.1.3 основних умов.

Пунктом 5 договору-заяви передбачено, що вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору - заяви, у порядку та на умовах, вкладених у п.5.3 основних умов. При цьому, Банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою із розрахунку 1,00% річних відповідно до положення п.5.5.3 основних Умов.

Відповідно до п.п.6.7. договору -заяви передбачено, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, Вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. Строк розміщення вкладу, визначений п.1 цього договору-заяви, не може бути продовжений сторонами.

Згідно п.5.1 Основних умов у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі -заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, кошти з строкового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахуванням на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія договору припиняється.

07 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Банку з вимогою про повернення йому грошових коштів за договором банківського вкладу.

Листом від 02.12.2014 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що, відповідно до Постанови НБУ № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» від 29 серпня 2014 р. відповідно до підпункту 9 пункту 1 даної Постанови, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. При цьому мінімальний розмір щоденних виплат не встановлено.

Згідно квитанцій позивачу було виплачено вклад на суму 3 163 доларів США за період з 07.11.2014 року по 02.12.2014 року(а.с. 10-20)

На підставі вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що Банком не повністю виконано зобов'язання перед позивачем ОСОБА_2 за договором банківського вкладу.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК України, Закони України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

У абз. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог, а тому погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині та вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь нараховані відсотки за час неповернення готівки, згідно договору-заяви № 305835/12388/6-14 в розмірі 13, 75 доларів США задовольнити.

В частині відмови позивачу у відшкодуванні матеріальної шкоди на лікування та моральної шкоди, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення даних позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Тобто, однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. Таке зобов'язання виникає у тому випадку, коли заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах, або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Оскільки правовідносини, які виникли сторонами, є договірними, що підтверджується договором № 1065131 та відшкодування моральної шкоди в укладеному між сторонами договорі не передбачено, вимоги позивача стосовно відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та незаконними. Ураховуючи те, що відсутні підстави для застосування вказаної норми до спірних правовідносин, у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. У зв'язку з чим висновок суду в цій частині є правильним.

Відмовляючи ОСОБА_2 у відшкодуванні матеріальної шкоди в сумі 392, 92 грн., витрачених позивачем на лікування, суд першої інстанції правомірно виходив з відсутності належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 58-60 ЦПК України, оскільки доказів про те, що погіршення стану його здоров'я сталося саме внаслідок дій відповідача позивачем ні суду першої ні апеляційної інстанції не надано. Крім того, не надано доказів, які б підтверджували наявність причинного зв'язку між діями працівників Банку та витратами позивача на придбання ліків, а тому відсутні правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанціїї не надано правової оцінки лікарняному на якому від перебував з 19.11.2014 року по 28.112014 року колегією до уваги не приймаються, оскільки з даного листка непрацездатності не вбачається, що саме в результаті дій працівників Банку він отримав дане захворювання і перебував у зв'язку з цим на лікуванні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що він не мав можливості видавати суму вкладу позивачу по 750 доларів США в день, як це передбачено рішенням Нацбанку України, приймаються колегією суддів до уваги, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення на його користь суми нарахованих відсотків за час неповернення вкладу у сумі 13,75 доларів США, підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення процентів за договором - заявою №305835/12388/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 проценти за договором - заявою №305835/12388/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» у сумі 13,75доларів США.В іншій частині рішення суду залишити без змін.

На підставі ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 судовий збір з розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 365,40 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення процентів за договором - заявою №305835/12388/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 проценти за договором - заявою №305835/12388/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» у сумі 13,75доларів США.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 судовий збір з розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

І.Є. Ляховська