Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 46 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Житомирський МВ УМВС України у Житомирській області про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом, в якому просив ОСОБА_2, ОСОБА_3 визнати такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідачі без поважних причин у вказаній квартирі не проживають більше 6 місяців, не утримують її, мають значну заборгованість за надані комунальні послуги.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 17 серпня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 487.

Згідно довідки КП „ВЖРЕП №14" від 31.10.2014 року в спірній квартирі зареєстровані- ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

З таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно із ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4ст. 60 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщення, обґрунтовував тим, що вони не проживають у спірній квартирі без поважних причин більше шести місяців.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав письмові акти.

Відповідно до актів від 20.09.2014 року, 23.10.2014 року було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1. На момент обстеження встановлено, що відповідачі більше двох років у квартирі не проживають, їхні речі відсутні.

Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України №0.64-15037/0/15-15 від 02.10.2015 року ОСОБА_2 перетнула державний кордон України 28.02.2013 року та по повернулася на територію України 05.01.2015 року. Інформація стосовно ОСОБА_3 відсутня.

Отже, ОСОБА_2 була відсутня за своїм місцем проживання 1 рік 10 місяців.

Разом з тим, відповідно до трудової угоди ОСОБА_2 мала місце роботи на території Іспанії лише з 25.10.2014 року по 24.04.2015 року.

В апеляційній інстанціх представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 підтвердив, що відповідач ОСОБА_3 з 2012 року у спірній квартирі не приживає, з цього часу він його не бачив жодного разу.

Колегія суддів вважає, що покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не є належними доказами факту проживання відповідачів у спірній квартирі з 01.01.2012 року по 01.11.2014 року, оскільки покази суперечать матеріалам справи.

В матеріалах справи не міститься належних доказів поважності причин не проживання відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 у період часу з 01.01.2012 року по 01.11.2014 року ( день пред'явлення позову).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачі не проживав у спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви - 243 грн. 60 коп. та апеляційної скарги - 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 182 грн. 70 коп. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді