Провадження № 2/712/2704/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого/судді - Євтушенка П.М.

при секретарі - Шевченко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до слідчого Придніпровського РВ ГУМВС у Черкаській області про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 16. 12. 2014 року звернувся до суду з позовом до слідчого Придніпровського РВ ГУМВС у Черкаській області про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що громадянин прокурор та громадянин міліціонер зі застосуванням сили та катуванням відняли у нього 16 000 грн. За його заявою порушено кримінальне провадження за № 003519, у звязку з цим позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Заявою від 28. 09. 2015 року з посиланням на ст. 31 ЦПК України, позивач змінив позовні вимоги та предмет позову, посилався, що 13. 10. 2008 року громадянин прокурор та громадянин міліціонер з ножем та пістолетом, проникли до його квартири за № 85, зґвалтували та силою відняли у нього 16 000 грн. За заявою позивача, порушено кримінальне провадження за № 003519, проте з 2008 року по 2015 року жодних дій по розслідуванню даної справи не здійснено, позивачем було направлено 66 заяв про результати розслідування даного кримінального провадження, адже з 2008 року по 2015 рік відповідачем, не одноразово, постановами закривалось та відкривалось кримінальне провадження та злочин по даний час не розкритий, у результаті неправомірних дій відповідача йому було завдано моральну та матеріальну шкоду яку оцінює в сумі 20 000 грн.

Просив суд, визнати дії відповідача незаконними, відшкодувати матеріальну та моральну шкоду в сумі 20 000 грн. та зясувати у відповідача чому в ході розслідування кримінального провадження № 003519 ним не було задоволено заяви позивача, щодо проведення слідчих дій та не викликано належним чином до слідчого.

Позивач, до судового засідання не зявився, в заяві від 29. 09. 2015 року просив розгляд справи проводити без його участі та забезпечити його безоплатною правовою допомогою.

Представник відповідача в судове засідання не зявився.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 16. 12. 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до слідчого Придніпровського РВ ГУМВС у Черкаській області про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що громадянин прокурор та громадянин міліціонер зі застосуванням сили та катуванням відняли у нього 16 000 грн. За заявою позивача порушено кримінальне провадження за № 003519 у звязку з цим позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 19. 12. 2014 року дану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме: не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; не розкрито зміст позовних вимог; відсутні докази про звільнення позивача від слати судового збору та надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків і попереджено, що в разі невиконання ухвали суду, в зазначений строк, заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до слідчого Придніпровського РВ ГУМВС у Черкаській області про відшкодування шкоди визнано неподаною і повернуто позивачу.

Про те, Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 04. 08. 2015 року дану ухвалу суду першої інстанції скасовано та матеріали справи направлено до Соснівського районного суду м. Черкаси для вирішення питання про відкриття провадження.

Заявою від 28. 09. 2015 року з посиланням на ст. 31 ЦПК України, позивач змінив позовні вимоги та предмет позову, посилався, що 13. 10. 2008 року громадянин прокурор та громадянин міліціонер з ножем та пістолетом, проникли до його квартири за № 85, зґвалтували та силою відняли у нього 16 000 грн. За заявою позивача, порушено кримінальне провадження за № 003519, проте з 2008 року по 2015 року жодних дій по розслідуванню даної справи не здійснено, позивачем було направлено 66 заяв про результати розслідування даного кримінального провадження, адже з 2008 року по 2015 рік останнім, не одноразово, постановами закривалось та відкривалось кримінальне провадження та злочин по даний час не розкритий, у результаті неправомірних дій відповідача йому було завдано моральну та матеріальну шкоду яку оцінює в сумі 20 000 грн.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 12. 06. 2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх, позовних вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Про те, з матеріалів справи вбачається, що позивач заявою від 28. 09. 2015 року попросив розгляд справи проводити без його участі.

Конституцією України та деякими іншими актами законодавства закріплено право кожного на безоплатну правову допомогу. Прийняття Верховною Радою України Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02. 06. 2011 року № 3460-VI дало змогу Україні, як державі, отримати певний механізм реалізації вищезазначеного права. Згідно Закону України, безоплатна правова допомога поділяється на первинну та вторинну. Безоплатна вторинна правова допомога надається спеціально утвореними в областях Центрами через механізм, закладений у вищезазначеному Законі України. Черкаський обласний центр забезпечує надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 13 вище зазначеного закону, Безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу

осіб до правосуддя та включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільному законодавстві можливе лише за особистим усним чи письмовим зверненням особи, що потребує допомоги до центру забезпечує надання безоплатної правової допомоги у відповідному регіоні. Адже, у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов'язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

На підставі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2 ст. 1176 ЦК України).

Таким законом є Закон України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду» в статті 1 передбачає, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

В статті 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 3) пункт 3 виключено; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч. 6 ст. 1176 ЦК України).

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч. 7 ст. 1176 ЦК України).

Стаття 1176 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (п. 4 ч. 9, ч.ч. 10, 11 ст. 5 Закону України «Про міліцію»).

Проте, позивачем не надано доказів у підтвердження моральної шкоди, завданої йому бездіяльністю слідчого Придніпровського РВ ГУМВС у Черкаській області .

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставними, не встановлено, що слідчим Придніпровського РВ ГУМВС у Черкаській області спричинена матеріальна та моральна шкода, а тому позов, задоволенню не підлягає.

Оскільки при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, то з врахуванням положень ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають, оскільки компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ЦК 23, 1176, України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до слідчого Придніпровського РВ ГУМВС у Черкаській області про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий: підпис ОСОБА_3