АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2395/15Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Мостобуд» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 07.10.2014 року по 03.02.2015 року працював у відповідача на посаді юрисконсульта та звільнився за угодою сторін. В день звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку та не виплатив заборгованість із заробітної плати. Позивач таким чином вважає, що відповідач допустив порушення його прав, а тому просив стягнути на його користь 4875 грн. 00 коп. середньої заробітної плати та моральну шкоду за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 4 875 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21 серпня 2012 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з публічного акціонерного товариства «Мостобуд» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 81 (вісімдесят одну) грн. 30 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Мостобуд» на користь держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неповно встановлені обставини справи, які мають значення для її вирішення, просить його змінити в частині відмови в стягненні моральної шкоди та стягнути з відповідача на його користь 4875,00 грн. моральної шкоди за затримку розрахунку при звільненні.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 з 07.10.2014 року був прийнятий на роботу в ПАТ «Мостобуд» на посаду юрисконсульта, а 03.02.2015 року звільнений за угодою сторін.

Остаточний розрахунок при звільненні з ним був проведений 04.02.2015 року, тобто на слідуючий день після звільнення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність у нього душевних страждань, які завдали йому значних моральних страждань, а посилання позивача на те, що через затримку розрахунку на один день він поніс значні моральні страждання та погіршення стану здоров'я, суд оцінив критично, з чим погоджується й колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 237 -1 КЗпП України у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя він має право вимагати від власника або уповноваженого ним органу відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що моральна шкода може полягати у

приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суду першої інстанції не було надано належних та допустимих доказів, як підставу відшкодування моральної шкоди, а тому суд прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Приходячи до такого висновку колегія суддів враховує, що розрахунок по заробітній платі, а також остаточний розрахунок з позивачем при звільненні відповідачем був проведений добровільно, ніяких претензій з боку позивача до відповідача з приводу затримки виплати заробітної плати, або не проведення розрахунку при звільненні не було, а остаточний розрахунок при звільненні був проведений наступного дня після звільнення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови в стягненні моральної шкоди є законним та обгрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його зміни в цій частині відсутні.

В іншій частині рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 серпня 2015 року не оскаржувалося.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 218 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 серпня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :