АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа номер 653/1596/15ц Головуючий в І інстанції: Калімбет Л.І. Номер провадження №22ц -791/2964/2015р. Доповідач: Полікарпова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 18 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Полікарпової О.М.

Суддів: Прокопчук Л.П.

Іванової І.П.

при секретарі: Прушинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 яка діє від імені ОСОБА_3 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання кредитного договору недійсним, зазначаючи, що 17 серпня 2007 року між ним та ПАТ УБ «Приват Банк», укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав йому кредит в іноземній валюті та він зобов'язаний погашати кредит і сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у валюті кредиту.

Вважаючи, що наведена умова кредитного договору є дискримінаційною (такою, що всупереч принципу добросовісності має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальнику) та посилаючись на те, що банк порушив законодавство України, що регулює використання іноземної валюти на території України, в тому числі фізичними особами - резидентами і положення Закону України "Про захист прав споживачів" щодо забезпечення його прав, як споживача, на інформацію, безпеку продукції, рівність у договірних відносинах, позивач просив суд визнати укладений сторонами 17.08.2007 року кредитний договір недійсним.

Рішенням Генічеського районного суду від 28 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заявленого ним позову, зазначаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи і суперечать нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Письмові заперечення на скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши представника доповідача, перевіривши відповідність оскарженого рішення вимогам цивільного процесуального закону, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року сторони уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в сумі 7858,40 доларів США на купівлю автомобіля, а також у розмірі 3630,97 доларів США на сплату страхових платежів. Погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно відповідно до графіку погашення, строком до 17.08.2014р.

В зв'зку з неналежним виконанням умов за кредитним договором була проведена реструктуризація кредитної заборгованості, відповідно до якої 13 березня 2012 року сторони уклали додаткову угоду (а.с.70-73).

Грошові кошти за кредитним договором ОСОБА_3 отримані, що ним не заперечується, однак позивач вважає, що укладений з банком договір кредиту є недійсним з тих підстав, що законодавством України обмежено використання іноземної валюти як засобу платежу готівкою, а тому для надання та отримання кредиту в іноземній валюті необхідні індивідуальні ліцензії, про що банк, як агент валютного контролю повинен був попередити позичальника, надати відповідну інформацію та забезпечити його права як споживача на безпечну продукцію та на рівність у договірних відносинах.

Вирішуючи спір за встановленими обставинами в межах заявленого позову, суд правильно застосував до спірних правовідносин положення норм Цивільного кодексу України щодо кредитного договору, валюти зобов'язань та валюти виконання грошових зобов'язань, Закон України «Про банки і банківську діяльність», Закон України «Про Національний банк України», положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затверджене постановою Правління Національного Банку України №496 від 12.11.2003 року, постанову Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, які регулюють ці правовідносини і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ПАТ КБ «Приват Банк» мав право здійснювати кредитування в іноземній валюті на підставі банківської ліцензії та дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями і для отримання відсотків та комісій за кредитним договором сторонам цього договору не потрібно отримувати індивідуальну ліцензію Національного банку на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України.

Наявність у відповідача банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями підтверджена наданими суду і дослідженими ним доказами та позивачем не оспорюється і не спростовується (а.с.67-69).

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи позивача про необхідність отримання індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України і позичальником, оскільки відповідно до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" порядок і термін видачі ліцензій, перелік документів, необхідних для одержання ліцензій, а також підстави для відмови у видачі ліцензій визначаються Національним банком України, який у пункті 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу передбачив, що на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється використання іноземної валюти як засобу платежу, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк, тобто банк, якому Національний банк України видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, в тому числі, готівковою іноземною валютою.

Зазначене свідчить про те, що уповноважений державою орган - Національний банк України, не вимагає від позичальників наявності індивідуальної ліцензії на здійснення ними розрахунків (платежів) з банком щодо повернення кредитних коштів, відсотків та комісії за користування кредитними коштами.

На будь-які труднощі щодо придбання готівкових валютних коштів для здійснення платежів за спірним кредитним договором позивач не посилається і не порушує перед банком або судом питання про проведення виплат у національній валюті України.

Не встановлені судом також обставини, які б відповідно до ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" свідчили про те, що спірний кредитний договір містить несправедливі умови, які обмежують права позивача, як споживача.

Зростання курсу долара США - валюти кредиту, не можна віднести до несправедливих умов договору, а укладення кредитного договору в іноземній валюті з врахуванням наведених вище положень діючого в Україні законодавства не є нечесною підприємницькою практикою з боку банку.

Передбачене у розділі 3 кредитного договору підвищення процентної ставки, на думку колегії суддів, не можна розцінювати як несправедливу умову кредитного договору, оскільки таке підвищення, у даному випадку, передбачено сторонами як відповідальність за порушення позичальником умов договору, що не суперечить закону, зокрема ст.611 ЦК.

Не можуть бути прийняті до уваги й посилання апелянта на те, що банком покладено на позичальника обов'язок по сплаті платежів за дії, які банк здійснює на свою користь, а саме, за надання кредиту та супутні послуги, оскільки кредитний договір є публічним, в його укладенні зацікавлені обидві сторони, а ініціатива в отриманні кредиту завжди виходить від позичальника. За таких обставин твердження апелянта про те, що надання Банком кредиту є дією, яка спрямована на користь банку є необґрунтованими.

Висновки суду щодо безпідставності заявленого ОСОБА_3 позову відповідають обставинам справи в мажах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню.

Рішення постановлено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 яка діє від імені ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2015 року залишити без змін..

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: