АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1321/15 Доповідач - Фащевська Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

Сторін - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 червня 2015 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Просто-страхування" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 16408,91 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що з вини відповідачки сталась ДТП, в результаті якої страхова компанія виплатила відшкодування на користь потерпілого в сумі 16408,91 грн. Посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_1 відповідно до закону не повідомила страхову компанію про настання страхового випадку, позивач набув право на відшкодування витрат в порядку регресу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 червня 2015 року позов приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" суму сплаченого відшкодування в розмірі 16408,91 грн.

ОСОБА_1 звернулася в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 червня 2015 року і ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову ПАТ "Просто страхування" до ОСОБА_1 про стягнення суми шкоди в порядку регресу.

У судовому засіданні апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. Колегія вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, оскільки в справі є дані про його належне оповіщення, а заяви про відкладення справи з будь-яких поважних причин не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вищезазначене рішення суду першої інстанції даним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.09.2007р., керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_1 і рухаючись по вул. Замковій в м. Тернополі, виїжджаючи з другорядної дороги на головну не пропустила автомобіль марки «Daewoo Lanos», держаний номер НОМЕР_2 , який рухався на головній дорозі, внаслідок чого допустила зіткнення, спричинивши пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху.

Автомобіль марки «Daewoo Lanos», держаний номер НОМЕР_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належав ОСОБА_3

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 30.10.2007р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 06 червня 2007 року серії ВА №1552179, цивільна відповідальність ОСОБА_1 за шкоду заподіяну третім особам була застрахована ПАТ "Просто-страхування" з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 25 500 грн.

Відповідно до Звіту №133 про оцінку автомобіля марки «Daewoo Lanos», держаний номер НОМЕР_2 вартість матеріального збитку становить 16408,91 грн.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 16.06.2011р. присуджено до стягнення із ПАТ «Просто-страхування» на користь ОСОБА_3 16408,91 грн. матеріальної шкоди в результаті ДТП, 400 грн. витрат за складання звіту про вартість відновлювального ремонту, 204,08 грн. сплаченого судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ, а також 9392,19 грн. пені.

Як підтверджується платіжним дорученням від 23.08.2012р. №25917 ПАТ «Просто-страхування» перерахувало 26 816,07 грн. страхового відшкодування, в яке входить 16408,91грн. основного боргу страхове відшкодування, витрати на оплату судового збору 614,97 грн., витрати на проведення експертизи 400 грн., 9392,19 грн. пені.

Фактичні витрати страхової компанії, пов'язані із цим страховим випадком складають 16408,91 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 у строки встановлені п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до позивача не зверталась, а тому вимоги позивача про стягнення коштів з відповідача в порядку регресу підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі статті 309 ЦПК України.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, сплативши страхове відшкодування ще у 2012 році. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15), що в силу вимог ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права.

Отже, предметом доказування у даній справі є не сам по собі факт несвоєчасного повідомлення відповідачем про настання страхового випадку, а факт заподіяння позивачу збитків внаслідок несвоєчасного повідомлення відповідачем про ДТП, повязаний з необгрунтованою виплатою потерпілому страхового відшкодування через неможливість перевірки страховиком власними силами обставин ДТП.

Крім того, встановлено, що потерпілий ОСОБА_3 після ДТП негайно повідомив страхову компанію телефонним дзвінком про настання страхового випадку, а потім звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування з наступним направленням на їх адрес відповідних документів. Дані обставини встановлені рішенням апеляційного суду Тернопільмької області від 16 червня 2011 року, яке набрало законної сили і відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування.

Таким чином, перелічені обставини дають підстави колегії суддів зробити висновок, що позивачем не доведено належними й допустимими доказами факту заподіяння йому збитків, які полягають у необгрунтованій виплаті страхового відшкодування потерпілому у ДТП, що мала місце з участю ОСОБА_1 внаслідок несвоєчасного повідомлення останньою про таку ДТП. При цьому, у зв'язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у заподіянні йому збитків, пов'язаних з необгрунтованою виплатою страхового відшкодування, сам по собі факт несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 позивача про ДТП правового значення для вирішення даного спору не має. Враховуючи наведене, позов приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського місьрайонного суду від 19 червня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді