АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

секретар Бугай О.О., Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Дарницьке РВ ГУ Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Дарницьке РВ ГУ Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.51-52).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представників позивача, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Позивач разом з сином на праві власності володіють 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, яку вони набули згідно Договору купівлі-продажу 1/3 частини квартири від 29 грудня 2012 року.

Відповідно до указаного договору, квартира, яка відчужувалась, належала продавцю - ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 червня 2008 року Відділом приватизації житла Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням (наказом) від 23 червня 2008 року №49599, зареєстрованого в КМБТІ 7 липня 2008 року (а.с.4).

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів про те, що відповідач після здійснення продажу частини квартири не залишилась співвласником іншої частини квартири АДРЕСА_1.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону унаслідок допущеної районним судом неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи.

У матеріалах справи відсутні об'єктивні дані, які б підтверджували виконання районним судом своїх обов'язків, передбачених ч.4 ст. 10 ЦПК України.

За таких обставин, ураховуючи положення ч.2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважав за можливе дослідити у якості нових доказів: свідоцтво про право власності на житло, видане 23 червня 2008 року Відділом приватизації житла Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням (наказом) від 23 червня 2008 року №49599, зареєстроване в КМБТІ 7 липня 2008 року; свідоцтво про право на спадщину за законом від 5 жовтня 2015 року; витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі; витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Указані письмові докази у сукупності із іншими наявними у справі письмовими доказами свідчать про те, що ОСОБА_5 була власником 1/3 частини спірної квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 червня 2008 року Відділом приватизації житла Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням (наказом) від 23 червня 2008 року № 49599, зареєстрованого в КМБТІ 7 липня 2008 року (а.с.55). Належну їй 1/3 частину спірної квартири ОСОБА_5 25 грудня 2012 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу продала позивачу, яка діяла у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 (а.с.4). Інші 2/3 частини спірної квартири у власності ОСОБА_5 на час вирішення справи не перебувають.

Відповідно положень ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилом п.1 ч.1 ст. 346 ЦК право власності припиняється у разі, відчуження власником свого майна.

Виходячи зі змісту указаних норм, у разі, коли попередній власник (який провів відчуження свого майна) звільнив житлове приміщення (виселився), однак залишився зареєстрованим у ньому, і цим створює теперішньому власнику перешкоди у здійсненні права власності, права власника можуть бути поновлені шляхом задоволення його позовних вимог про припинення для попереднього власника права користування квартирою, яке припинилося разом із правом власності на підставі п.1 ч.1 ст. 346 ЦК.

З огляду на викладене, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявленого позову - визнання відповідача такою, що втратила право користування 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, такою, що втратила право користування 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Т.І. Побірченко