Справа № 457/1603/14-ц
провадження №2/457/63/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що він є інвалідом першої групи інвалідності і до квітня 2014 року був визнаний судом недієздатним і його опікуном був призначений рідний брат ОСОБА_2 Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 30.04.2014 року, Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 01.02.200 року про визнання недієздатним ОСОБА_1 та призначення ОСОБА_2 опікуном недієздатного ОСОБА_1, скасовано та поновлено цивільну дієздатність фізичної особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. 02.10.2013 року померла його мати ОСОБА_4. Після смерті матері та поновлення дієздатності позивач звернувся до суду про продовження строку на прийняття спадщини, де в процесі розгляду справи йому стало відомо, що його покійна мати подарувала квартиру його братові, відповідачу по справі. Ознайомившись з даним договором, позивач вважає, що цей договір є складений без волі матері, тому що на час складення договору мати була хворою особою, вона майже не пересувалася по квартирі. Крім цього, позивач вважає, що даний договір вчинений під впливом обману, а тому слід визнати його недійсним.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що договір дарування відповідає вимогам чинного законодавства та реальній волі дарувальника. Просить відмовити в задоволенені позову.

Третя особа - нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_6Д, в судове засідання не зявилась та не повідомила причини своєї неявки, тому суд вирішив слухати справу у її відсутності.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 липня 2013 року укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності квартиру за №63, яка знаходиться в будинку №1, що розташована на вул. В.Івасюка в м. Трускавець Львіської області. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №872. Вказана квартира належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на житло, виданного 25.01.1995 року відділом приватизації державного житлового фонду при Трускавецькому міськвиконкомі за №48, право власності на яку зареєстроване в Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації 25.01.1995 року, в книзі 1319. Першою львівською державною нотаріальною конторою 05.08.1974 року та договору

Зазначені обставини підтверджуються копією договору дарування від 13.07.2013 року, копією свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1995 року, розпорядженням органу приватизації №48 від 25.01.1995 року.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно ч.2ст.229 Цивільного кодексу України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Згідно розяснень, що містить п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Із змісту оспорюваного договору (п.10) вбачається, що при його посвідченні нотаріусом розяснено сторонам всі умови укладення договору (ст.ст.182,717,720,722,727,728 Цивільного кодексу України) момент набуття права власності на предмет договору (ст.334 Цивільного кодексу), ст.ст. 57, 60-74 Сімейного кодексу України. Крім цього, сторонами в договорі засвідчено, що даний договір не носить фіктивний характер та не є удаваним і не вчинений під впливом тяжкої обставини, помилки, обману чи насильства.

З договору дарування також вбачається, що нотаріусом під-час укладення даного договору перевірено дієздатність осіб.

Згідно свідоцтва про смерть серія 1-СГ №355021, ОСОБА_4 померла 02 жовтня 2013 року. Згідно довідки про причину смерті №102, причиною смерті ОСОБА_4 є ішемічна хвороба серця.

Згідно повідомлення КП «Трускавецька міська лікарня» №1260/02 від 30.09.2014 року ОСОБА_4 під динамічним спостереженням у лікаря психіатра не перебувала.

Жодні докази подані позивачем не свідчать про те, що в момент укладення договору дарування ОСОБА_4 була введена в оману щодо істотних умов правочину.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Однак, всупереч зазначених вимог, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження обставин того, що на час укладення оспорюваного договору ОСОБА_4 неправильно сприймала предмет чи інші істотні умови правочину, які вплинули на її волевиявлення.

З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору недійсним, оскільки будь-які дані про те, що ОСОБА_4 була введена в оману щодо істотних умов укладеного правочину чи мала на меті укласти інший правочин відсутні, відтак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного статтею 11 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 30.07.2013 року недійсним, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_7