Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

16 листопада 2015 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Гуденко О.А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу.

Позивач одночасно з подачею позову просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 та на все рухоме майно, в тому числі транспортні засоби та техніку на гусеничному ходу, які належать ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши доводи заяви, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 151 ч.1 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.1 та 2 п.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії щодо цього майна, що належить позивачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 N 9 « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною ч.3 ст.152 ЦПК України встановлено, що заявлений вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами. Враховуючи наявність майнового спору між сторонами, обсяг позовних вимог позивача, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд приходить до висновку, що необхідно вжити заходи забезпечення позову лише шляхом накладення арешту на квартиру № 94, що знаходиться у м.Миколаїв по пр.Героїв Сталінграду,13-Ж, оскільки невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Що стосується вимог заяви щодо накладення арешту на все рухоме майно, в тому числі транспортні засоби та техніку на гусеничному ходу, які належать ОСОБА_2, то у задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки згідно ст.152 ЦПК України вид забезпечення позову забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачам і знаходяться у них або у інших осіб.

Проте, у наданій позивачем заяві відсутні жодні відомості щодо належності будь-якого рухомого майна відповідачу.

Крім того, вищезазначена квартира вже перебуває під обтяженням на підставі договору іпотеки від 25.07.2008 (Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна).

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, постановою Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.06 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти обтяження у вигляді арешту на квартиру № 94, що знаходиться в м.Миколаєві по пр.Героїв Сталінграду,13ж.

Заборонити укладати усі види угод, пов'язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.

Копії ухвали для негайного виконання надіслати в Реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.