РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» про стягнення грошових коштів з поточного та депозитного рахунків, стягнення процентів за користування вкладом та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ АБ «Порто-Франко» про стягнення грошових коштів з поточного рахунку за договором на здійснення розрахунково-касового обслуговування валютних рахунків фізичних осіб резедентів № 62001 від 10.07.2006 року в розмірі 30211,99 дол. США, стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу («Морський») № 63013 від 25.07.2014 р. у розмірі 16967,89 дол. США (з яких : сума вкладу 16000,00 дол. США; проценти на вклад за період з 26.07.2014 р. по 25.01.2015 р. 967,89 дол. США), та стягнення моральної шкоди в сумі 1000000,00 грн., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань за вказаними договорами щодо повернення йому грошових коштів за цими договорами.

Крім того, позивач вимагає стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 13500,00 грн.

Позивач веде дану справу в суді через свого представника ОСОБА_2, який просив розглянути справу за його відсутності, про що зазначив в тексті позовною заяви.

Відповідач подав адресовані суду свої письмові заперечення проти позову, які приєднані судом до матеріалів справи (27-31), але не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про одержання ним судової повістки.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

10 липня 2006 року позивач уклав з ПАТ АБ «Порто-Франко» договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування валютних рахунків фізичних осіб резедентів № 62001, згідно з яким банк відкрив позивачу валютний поточний рахунок та зобовязався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування у відповідності з законодавством України і нормативними документами Національного банку України.

Як вбачається з виписки з особового рахунку № 62001, що був відкритий банком позивачу на підставі вищевказаного договору, станом на 26.01.2014 р. залишок грошових коштів на цьому рахунку склав 30211,99 дол. США.

Крім того, згідно договору банківського вкладу («Морський») № 63013 від 25.07.2014 р. позивач вніс в ПАТ АБ «Порто-Франко» на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 16000,00 дол. США під 12,0000 річних на строк по 23.01.2015 р.

Згідно виписки з особового рахунку позивача № 63013, станом на 26.01.2015 р. залишок грошових коштів на цьому рахунку склав 16000,00 дол. США.

Як зазначає позивач, 26 січня 2015 року він звернувся до відповідача із письмовою заявою про видачу всієї суми вкладу за вказаним депозитним договором через касу банку, але йому в усній формі було в цьому, з посиланням на неплатоспроможність банку.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.09.2014 р. № 610 «Про віднесення публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Порто-Франко» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.09.2014 року прийнято рішення № 103 про впровадження з 29.09.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ АБ «Порто-Франко».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 169 від 29.12.2014 р. було продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ АБ «Порто-Франко» до 29.01.2015 р.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30.01.2015 р. № 67 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.09.2014 року прийнято рішення від 30.01.2015 р. № 19 «Про початок процедури ліквідації АБ «Порто-Франко» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було роз почато процедуру ліквідації ПАТ АБ «Порто-Франко» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ «Порто-Франко» ОСОБА_4 строком на 1 рік, з 30.012015 р. по 29.01.2016 р. включно.

24 липня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 141 про виконання обовязків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АБ «Порто-Франко», та виконуючи обовязки призначений ОСОБА_5 на строк з 30.07.2015 р. по 14.08.2015 р.

Вищевказана інформація опублікована в офіційному друкованому виданні «Голос України» № 20 (6024) від 05.02.2015 р., відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та НБУ(http://bank.gov.ua), а також міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Після віднесення банків до категорії неплатоспроможних діяльність цих банків регулюється в тому числі спеціальним нормативно-правовим актом Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 5 статті 36 цього Закону передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється : нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовуються індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 46 згаданого Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 цього Закону, відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Аналогічні приписи містяться в частині 6 статті 36 цього Закону.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідаціх банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому вищевказаним спеціальним Законом порядку з дотриманням черговості, передбаченою статтею 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобовязання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Частиною 8 статті 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги по зобовязанням банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн.

24 грудня 2014 року позивачу ОСОБА_1 виплачено гарантовану Фондом суму в межах 200000,00 грн., що згідно валюти вкладу позивача відповідало 15489,84 дол. США за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

Як зазначено вище, ст.. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені черговість та порядок задоволення вимог банку.

В четверту чергу задовольняються вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що не перевищує суму, виплачену Фондом.

Частиною 4 статті 52 цього Закону передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимог задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги уповноважена особа Фонду не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Абзацом 2 частини 6 статті 52 цього Закону передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна банку, вважаються погашеними.

Таким чином, задоволення позову про стягнення коштів з відповідача на користь позивача порушить черговість задоволення вимог кредиторів попередніх черг таких як Держава, передбачену ст. 52 цього Закону.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд також бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволені вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги, за умови її предявлення, можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом.

Також суд бере до уваги, що, по-перше, умови укладених між сторонами банківських договорів не передбачають відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди за порушення зобовязання ; і, по-друге, положення глави 82 ЦК України, які врегульовують правила деліктної відповідальності, не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли з порушення договірного зобовязання.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. При цьому, суд також погоджується з доводами, які містяться наданих відповідачем суду письмових запереченнях проти позовної заяви, стосовно того, що наданий позивачем суду Акт приймання наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги № 161214/1 від 16.12.2014 р. є необґрунтованим.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-Франко» про стягнення грошових коштів з поточного та депозитного рахунків, стягнення процентів за користування вкладом та відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко

16.11.2015