Провадження № 2-н/263/899/2015
УХВАЛА

19 листопада 2015 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши заяву Житлово-комунального підприємства «Жилкомплекс» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

ЖКП «Жилкомплекс» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за надані послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території в розмірі 2853,17 за період з 01.06.2011 року по 31.07.2015 року, суму інфляційних втрат в розмірі 2382,08 гривень та три відсотки річних у розмірі 356,92 гривень, а також витрати на сплату судового збору в сумі 121,80 гривень.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно з п. 9 постанови № 14 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зважаючи на те, що із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається, що заявник ЖКП «Жилкомплекс» заявив вимоги про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території за період з 01.06.2011 року по 31.07.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України, а отже вбачається спір про право, тому суд відмовляє заявникові у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 100-101 ЦПК України, п. 9 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», ст. 257 ЦК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Житлово-комунальному підприємству «Жилкомплекс» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території.

Розяснити Житлово-комунальному підприємству «Жилкомплекс» його право звернутись до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя: О.М. Томілін