Номер провадження: 22-ц/785/9642/15
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Станкевича В. А., Ступакова О. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право корисування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_6, представника ОСОБА_2, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10. 09. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

26. 08. 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Білгород-Дністровська міська рада Одеської області, з проханням визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1 на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України з посиланням на те, що він є наймачем вказаної квартири, в яку разом з ним вселилися його дружина ОСОБА_7, яка померла, і син ОСОБА_8, який знявся з реєстрації 11. 07. 2007 р. і виїхав з квартири.

Відмітив, що відповідачка у 1997 р. зареєструвала шлюб з його сином і була зареєстрована в квартирі як дружина сина, у 1998 р. у неї народилося 2 дітей, які проживали з батьками в квартирі, а 11. 03. 2004 р. шлюб між його сином та відповідачкою був розірваний і після розірвання шлюбу відповідачка більше року проживала в квартирі, а у травні 2005 р. добровільно виїхала разом з дітьми і з того часу жодного разу не з'являлася в квартирі і не проявляла до неї інтересу.

Зазначив, що у 2008 р. він звернувся до суду з позовом про визнання відповідачки та її дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності в ньому понад 6 місяців без поважних причин і 09. 12. 2010 р. у задоволенні його позову судом було відмовлено та визначено, що вони мають бути вселені в квартиру і це рішення набрало чинності 12. 04. 2011 р. з часу постановлення ухвали апеляційного суду.

Вказав, що з часу набрання чинності рішення суду про вселення відповідачки ОСОБА_3 та її дітей в квартиру, наймачем якої є позивач, минуло більше 3 років, але відповідачка жодних дій щодо вселення та користування зазначеною квартирою не здійснила, з питання звернення про примусове виконання рішення суду про вселення звернулася після спливу 1 року від дня набрання чинності рішення суду про її вселення. Вказує, що судом було відмовлено у поновленні строку пред'явлення виконавчого листа до виконання і зазначає, що таким чином судом було встановлено, що відповідачка більше 3 років не вселялася в квартиру, а також посилається на те, що відповідачка не цікавиться квартирою, не проживає в ній, не сплачує жодних комунальних платежів за житло і такими діями позбавляє його як наймача прав на приватизацію житла, що з боку відповідачки є типовим прикладом зловживання правом.

Підсумовує свої твердження тим, що визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням йому необхідно для зняття їх з реєстраційного обліку в органах внутрішніх прав, а також для подальшої приватизації житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

28. 11. 2014 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 (підписана ними), треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Білгород-Дністровська міська рада і орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, до ОСОБА_2 про усунення перешкод позивачам з боку відповідача у користуванні житлом та вселення, з проханням відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 і з зобов'язанням відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 в м. Білгород-Дністровський, зобов'язавши його надати позивачам ключі від замків вхідних дверей квартири та не перешкоджати їм у проживанні в даній квартирі; визнати поважними причинами відсутність позивачів у цій квартирі і вселити їх у дану квартиру.

Посилалися на те, що відповідач приблизно з 1998 р. не проживає у спірній квартирі, оскільки проживає за адресою мешкання своєї дружини в с. Жовтий Яр Татарбунарського району Одеської області, а вона (ОСОБА_3.) у січні 1997 р. з сином відповідача зареєструвала шлюб, який було розірвано 15. 02. 2005 р. і від цього шлюбу є 2 неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, і в спірній квартирі вони проживали до травня 2005 р., коли була вимушена з малолітніми дітьми виїхати з квартири і в подальшому рішенням суду було відмовлено ОСОБА_2 у визнанні їх особами, які втратили право на спірну квартиру, і постановлено їх вселити в цю квартиру.

Але відповідач, який довгий час в квартирі не проживає, не дає їм можливості проживати в цій квартирі, закрив вхідні двері на замки, ключі від яких їм не надає, чим перешкоджає їй у здійсненні права користування житлом та не виконав рішення суду про їх вселення в квартиру, незважаючи на те, що з моменту набрання чинності цього рішення суду пройшло вже більше трьох років і знову звернувся до суду з позовом про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, завідомо знаючи, що вона з дітьми є порядними та законослухняними і що без надання їм ключів від замків дверей квартири вони в неї ніяким чином не зможуть потрапити та проживати.

Вказали, що відповідач на їх неодноразові прохання та вимоги надати ключі та можливість вселитися в квартиру ухиляється та не надає їм вказані ключі, чим перешкоджає їм у користуванні житлом, на яке вони мають законне право.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28. 04. 2015 р. об'єднано в одне провадження позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10. 09. 2015 р. за заявою ОСОБА_2 та його представника про те, що спір з цього питання вже розглядався судом і 09. 12. 2010 р. по цим позовним вимогам було винесено рішення, було закрито провадження за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у даній справі на підставі ст. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10. 09. 2015 р. залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_4 на підставі ст. 207 ч. 1 п. 1 ЦПК України у зв'язку з тим, що ОСОБА_5, ОСОБА_4 не досягли віку, з якого наступає цивільна процесуальна дієздатність.

Зазначені ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10. 09. 2015 р. у справі не оскаржуються і не є предметом розгляду апеляційного суду.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10. 09. 2015 р. відмовлено у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, представник ОСОБА_2, ставить питання про скасування рішення суду як незаконного та необґрунтованого і ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 Зокрема, вважає, що суд зробив свої висновки у справі не на підставі закону, вивчення і належної оцінки доказів, а з мотивів доцільності; не дав оцінки показанням свідків ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_6 і не навів причин, з яких ці показання свідків не беруться до уваги, а показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 є для суду доказом, вказуючи, що свідок ОСОБА_10 давала показання в один день, а свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 - в інший день (день ухвалення рішення) чим порушено ч. 10 ст. 180 ЦПК України згідно якої свідок повинен залишатись у залі судового засідання до закінчення розгляду справи, а суд відпустив свідка ОСОБА_10 не спитавши згоди сторін і вважає, що показання свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не повинні судом братись до уваги як доказ у справі. Оцінює показання вказаних свідків як чисту нісенітницю, вказує на наявність розбіжностей в їх показаннях і неправду щодо обставин виїзду ОСОБА_3 з квартири, а також на неконкретність показань свідків. Зазначає, що жодного доказу поважності не проживання у квартирі відповідачами надано не було, а також посилається на те, що суд не дав оцінки питанню вселення відповідачів у житло, ухвалам апеляційного суду Одеської області від 27. 08. 2013 р. та від 29. 01. 2014 р. щодо звернення до виконання виконавчого документу стосовно вселення.

Вважає, що судом встановлено, що відповідачка без поважних причин більше трьох років не вселялась у квартиру, не цікавиться нею, не проживає в ній, не сплачує жодних комунальних платежів за житло, тривалий час не зверталася щодо виконання рішення суду, що є беззаперечним доказом доводів позивача, які судом взагалі не обговорюються в рішенні.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_14 фактично повторили доводи зустрічної позовної заяви у даній справі з доповненням, що у вересні 2015 р. у присутності працівника міліції та свідків вселилися у спірну квартиру з заміною замків вхідних дверей та надали ключі позивачу ОСОБА_2, який у їх відсутність знову замінив замки і виїхав за місцем свого постійного проживання в АДРЕСА_4, і після роботи в них знову не було можливості потрапити в квартиру, а також тим, що у зв'язку з таким відношенням апелянта до своїх онуків останні поміняли прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_14.

В судовому засіданні ОСОБА_2 і його представник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_3 вважає рішення суду правильним і з її пояснень вбачається, що будучи зареєстрованою з дітьми у спірній квартирі на теперішній час вона з 2 неповнолітніми дітьми та зі своїми батьками проживає у 2-кімнатній квартирі її батьків АДРЕСА_5

В листі виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 09. 11. 2015 р. № 02/11-29-5074/2354 вказано, що виконком як орган опіки та піклування просить розглядати дану справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 без присутності представника органу опіки та піклування, вважає рішення суду у цій справі законним, обґрунтованим та постановленим з урахуванням неповнолітніх дітей та просить залишити його без змін, а у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання відповідачів особами, що втратили право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 71, 72 ЖК України і недоведеності позовних вимог, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Встановлено, що ОСОБА_2 на підставі ордеру № 396 серія НФ від 15. 01. 1992 р. отримав право з сім'єю з 3 осіб (він, його дружина ОСОБА_7 і його син ОСОБА_8) на право зайняття житлового приміщення жилою площею 27,7 кв. м., що складається з 2 кімнат в ізольованій АДРЕСА_2, на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 17. 12. 1992 р. № 3595.

За виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів Одеської області свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 24. 06. 1996 р. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 р. у віці 54 роки, про що в книзі реєстрації актів про смерть 24. 06. 1996 р. зроблено запис за № 417.

ІНФОРМАЦІЯ_6 р. народилися ОСОБА_5 та ОСОБА_4, батьками яких є ОСОБА_3 (на теперішній час ОСОБА_3.) та ОСОБА_8, син позивача ОСОБА_2

У АДРЕСА_2 ОСОБА_3 (раніше ОСОБА_3.) зареєстрована з 28. 11. 1997 р., а її діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані за цією ж адресою з ІНФОРМАЦІЯ_6 р.

За виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 15. 02. 2005 р. шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розірвано і після розірвання шлюбу у ОСОБА_3 залишилося прізвище ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 15. 02. 2005 р. зроблено запис № 22.

ОСОБА_8 знявся з реєстрації 11. 07. 2007 р. і виїхав зі спірної квартири.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09. 10. 2010 р., яке набрало чинності 25. 04. 2011 р., у цивільній справі № 2-2647/10 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (в минулому ОСОБА_3, а на теперішній час ОСОБА_3.), ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у АДРЕСА_2 і задоволено позов ОСОБА_3 (в минулому ОСОБА_3, а на теперішній час ОСОБА_3.) у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа Білгород-Дністровська міська рада, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, про вселення у вказану квартиру.

Як встановлено вказаним рішенням суду, зазначена квартира належить до житлового фонду Білгород-Дністровської міської ради та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Білгород-Дністровського, а наймачем цієї квартири є ОСОБА_2, з сином якого ОСОБА_8 у січні 1997 р. зареєструвала шлюб ОСОБА_3 (в минулому ОСОБА_3, а на теперішній час ОСОБА_3.) та вселилася в спірну квартиру як дружина члена сім'ї наймача з відповідною реєстрацією місця проживання у цій квартирі і після народження ІНФОРМАЦІЯ_6 р. дітей ОСОБА_5, ОСОБА_4, останні також були зареєстровані в цій квартирі, а в подальшому ОСОБА_3 (в минулому ОСОБА_3, а на теперішній час ОСОБА_3.) у зв'язку з неправомірною поведінкою ОСОБА_8 та його хворобою (туберкульоз) не мала можливості проживати у спірній квартирі і у 2005 р. виїхала до своєї матері.

З копії заяви ОСОБА_3 (на теперішній час ОСОБА_3.) від 06. 10. 2011 р. з відповідною реєстраційною відміткою на ім'я начальника державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції видно, що вона просить прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 2-2647/10 від 30. 08. 2011 р. про вселення ОСОБА_3 (на теперішній час ОСОБА_3.), ОСОБА_5, ОСОБА_4 до АДРЕСА_2 тому, що боржник у добровільному порядку не виконує рішення суду.

З копії постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10. 10. 2011 р. ВП № 29145017 видно, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції відмовлено в прийнятті в провадження виконавчого листа № 2-2647/10 виданого 30. 08. 2011 р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про вселення ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до АДРЕСА_2 у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам закону, а саме не зазначена дата набрання законної сили рішенням суду.

Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 17. 05. 2012 р. ВП № 32729490 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції відмовлено у прийнятті в провадження виконавчого листа № 2-2647 виданого 24. 04. 2012 р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області щодо вселення ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_4 в спірну квартиру з тих підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. ст. 18, 22 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчому документі не вказано ідентифікаційного коду боржника, виконавчий документ не підписано уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів, а також не вірно зазначено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання і виконавчий лист містить виправлення, внесення яких уповноваженою особою не підтверджено належним чином.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07. 11. 2012 р. за заявою ОСОБА_3 поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09. 10. 2010 р. № 2-2647/2010, встановивши його відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» з часу набрання ухвалою законної сили.

Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 20. 03. 2013 р. ВП № 37114594 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції відмовлено у прийнятті до провадження та відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2647 виданого 13. 03. 2013 р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області щодо вселення ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_4 в спірну квартиру з тих підстав, що виконавчий документ поданий на виконання з пропущеним встановленим строком пред'явлення документа до виконання.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 17. 05. 2013 р. ВП № 37958114 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2647/10 виданого 13. 03. 2013 р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області щодо вселення ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_4 в спірну квартиру.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27. 08. 2013 р. вказана ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07. 11. 2012 р. скасована з направленням на новий розгляд питання про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права та порядку розгляду цього питання.

В ухвалі апеляційного суду викладено, що ОСОБА_3 не змогла колегії назвати причину пропуску строку виконавчого документа до виконання, а ОСОБА_2 посилався на те, що надав можливість їй з дітьми добровільно вселитися в спірну квартиру, а також зазначено, що ОСОБА_2 у судове засідання не викликався, заява ОСОБА_3 розглянута у його відсутність, з заяви ОСОБА_3 не вбачається по якій поважній причині вона просила поновити строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, і не зазначені ці причини і в ухвалі суду першої інстанції і вказано, що відсутність ОСОБА_2 в судовому засіданні при розгляді питання щодо поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, а також недослідження судом матеріалів виконавчого провадження позбавило суд можливості з'ясувати питання чи дійсно ОСОБА_3 пропущений цей строк, а якщо він пропущений - то з якої причини.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21. 11. 2013 р. за заявою ОСОБА_3 поновлено їй строк для пред'явлення виконавчого листа № 2-2647/10, виданого 24. 04. 2012 р. на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09. 10. 2010 р. у справі № 2-2647/10 про вселення ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в АДРЕСА_3 - до виконання.

Як було зазначено в цій ухвалі, оскільки заявниця неодноразово зверталася з виконавчим листом до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, де їй постановами державного виконавця 17. 05. 2012 р. та 20. 03. 2013 р. було відмовлено у відкритті провадження, однак строк пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущено не з її вини, то суд визнав поважними причини пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання з зазначенням, що виконавчий лист від 24. 04. 2012 р. було видано ОСОБА_3 з помилковим встановленням строку пред'явлення його до виконання протягом 3 років, а не 1 року як передбачено законом.

Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29. 11. 2013 р. ВП № 37958114 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції відмовлено в прийняті до провадження та у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2647/10 виданим 13. 03. 2013 р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області щодо вселення ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_4 в спірну квартиру з тих підстав, що згідно постанови про перевірку виконавчого провадження від 13. 09. 2013 р. постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 37958114 від 17. 05. 2013 р. скасовано.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 12. 12. 2013 р. ВП № 41170620 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-2647/10 виданим 13. 03. 2013 р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області щодо вселення ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_4 в спірну квартиру.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29. 01. 2014 р. вказана ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21. 11. 2013 р. скасована і постановлена нова ухвала, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі відмовлено з тих підстав, що всупереч положенням цивільного законодавства ОСОБА_3 не було надано доказів у підтвердження поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання протягом року до суду першої інстанції, чим не виконано вимоги, які були встановлені ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27. 08. 2013 р. та є обов'язковими для виконання, і у суду першої інстанції не було законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 оскільки заявник пропустив строк для отримання виконавчого листа без поважних та обґрунтованих причин, які не були заявником наведені під час розгляду її заяви в суді першої інстанції.

Постановою про скасування процесуального документу від 31. 03. 2014 р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції скасована постанова про відкриття виконавчого провадження від 12. 12. 2013 р. ВП № 41170620 у зв'язку з надходженням ухвали апеляційного суду Одеської області від 29. 01. 2014 р.

Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 31. 03. 2014 р. ВП № 41170620 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого листа № 2-2647/10 виданим 13. 03. 2013 р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області щодо вселення ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_4 в спірну квартиру у зв'язку з надходженням ухвали апеляційного суду Одеської області про скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21. 11. 2013 р.

З інформаційної довідки № 29283557 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта від 11. 11. 2014 р., Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 29283694 від 11. 11. 2014 р. щодо ОСОБА_3 відсутні відомості у вказаних реєстрах.

13. 11. 2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області змінено у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прізвище на ОСОБА_4, про що складено відповідні актові записи № 46 та № 45, але дані про їх реєстрацію за цим прізвищем та про отримання паспортів з таким прізвищем у справі відсутні.

Згідно листа виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 05. 12. 2014 р. вказаний виконком, як орган опіки та піклування, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, а позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Таким чином, з часу набрання чинності 25. 04. 2011 р. вищевказаним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09. 10. 2010 р., яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою та ухвалено вселити їх в цю квартиру відповідачі не проживали у даній квартирі.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, не оспорені і не спростовані сторонами.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень у встановленому законом порядку.

Ст. ст. 58, 60 ЦК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи матеріали справи і встановлені судом обставини у сукупності з вищевказаними правовими положеннями, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог ОСОБА_2 та відсутністю доказів, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин, а також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недопущення за таких обставин порушення інтересів неповнолітніх дітей, що відповідно свідчить про фактичне обґрунтоване визнання судом першої інстанції поважності відсутності відповідачів у спірній квартирі понад встановлений законом строк і продовження строку відсутності відповідачів у спірній квартирі зі збереженням за ними права користування спірною квартирою.

При цьому, апеляційний суд наряду з викладеними вище обставинами виходить, зокрема, з встановлених рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09. 10. 2010 р., яке набрало чинності 25. 04. 2011 р., обставин, в тому числі, що у зв'язку з неправомірною поведінкою ОСОБА_8, сина позивача ОСОБА_2, та його хворобою (туберкульоз) ОСОБА_3 з дітьми не мали можливості проживати у спірній квартирі і у 2005 р. з дітьми виїхала до своєї матері, і враховує пояснення самого позивача ОСОБА_2, допитаного в якості свідка, з яких вбачається, що він проживає у с. Жовтий Яр і до Білгород-Дністровська приїжджає через тиждень на 2-3 дні, а у серпні 2011 р. ОСОБА_3 приходила до нього і він пропонував їй кімнату, яка їй не сподобалася і вона від неї відмовилася, і скільки він проживає в спірній квартирі ОСОБА_3 більше до нього не приходила, що підтвердила і його дружина свідок ОСОБА_9 з зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_4.

Але апеляційний суд відмічає суперечливість пояснень позивача ОСОБА_2 стосовно його місць проживання в с. Жовтий Яр та у м. Білгород-Дністровський, що суперечить його поясненням про постійне його проживання у спірній квартирі в м. Білгород-Дністровський, і його ж поясненням стосовно того, що відповідачка не цікавиться квартирою з одночасним визнанням ним фактів її звернень з питань вселення у спірну квартиру до органів державної виконавчої служби та суду.

Твердження ОСОБА_2 про його пропозицію про виділення ОСОБА_3 певної кімнати, на що вона не погодилася, не мають правового значення за відсутності доказів про взаємне між сторонами узгодження користування приміщеннями спірної квартири або визначення у встановленому законом порядку (зокрема, в судовому) користування приміщеннями спірної квартири між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та її 2 неповнолітніми дітьми.

Не вбачає передбачених законом підстав, в тому числі з урахуванням положень ст. 180 ЦПК України, апеляційний суд і не враховувати показань допитаних судом першої інстанції в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_8, сина позивача ОСОБА_2), а також проживаючих у АДРЕСА_6, де знаходиться спірна квартира, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 з яких вбачається, що ця квартира закрита і ОСОБА_3 з дітьми щомісячно по декілька раз приходять до неї, але квартиру не відкривають, що спростовує пояснення свідків з боку позивача і самого позивача про те, що відповідачі не цікавляться квартирою, жодних дій щодо вселення та користування зазначеною квартирою не здійснювали.

Що стосується наявних у справі вищеприведених даних щодо обставин виконання судового рішення про вселення ОСОБА_3 та її 2 дітей у спірну квартиру, показань свідка ОСОБА_6 і судових рішень з цього приводу, то вони у сукупності також підтверджують наявність на протязі 2011 р. - 2014 р. намагань ОСОБА_3 (в міру її здібностей та можливостей) вселитися з неповнолітніми дітьми до спірної квартири і спростовують доводи позивача ОСОБА_2 про те, що відповідачка без поважних причин більше трьох років не вселялась у квартиру і не цікавиться нею.

Таким чином, з урахуванням наведеного викладені обставини наряду зі встановленим лише періодичним знаходженням у спірній квартирі позивача (наймача спірної квартири) ОСОБА_2 вказують на відсутність можливості вселення та проживання у спірній квартирі ОСОБА_3 з 2 неповнолітніми дітьми з урахуванням її пояснень про неможливість її самостійного вселення з неповнолітніми дітьми до спірної квартири за відсутності ключів від вхідних дверей квартири, що позивачем не спростовано, і що свідчить про поважність причин відсутності відповідачів у спірній квартирі.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаних правових положень апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, а вищевказані доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростовують, у зв'язку з чим в апеляційного суду відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

З урахуванням зазначених обставин на підставі вимог ст. ст. 11, 303 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених позивачем вимог та апеляційної скарги і відповідно до вимог ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у даній справі належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_2, відхилити, а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10. 09. 2015 р.залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

В. А. Станкевич

О. А. Ступаков