Провадження № 2/344/4267/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

17 листопада 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

14 серпня 2015 року позивач Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_1. Вказана квартира опалюється позивачем. Відповідач, користуючись послугами позивача, плату за отримані послуги здійснював несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.06.2015 року утворилась заборгованість за послуги теплопостачання на загальну суму 4 400,29 грн. За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 4 400,29 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

У судове засідання представник позивача не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області (а.с. 28).

Зазначена квартира влаштована централізованим опаленням та гарячим водопостачанням, що надає позивач Державне міське підприємство «Івано-Франківськтеплокомуненерго».

Згідно розрахунку, загальний розмір заборгованості за період з 01.07.2012 року по 01.07.2015 року складає 4 400,29 грн. (а.с. 2).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача, суду не представлено.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 липня 2015 року скасований судовий наказ від 03 червня 2015 року у справі № 344/6693/15-ц, провадження № 2-н/344/1325/15 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання у розмірі 10 976,90 грн. (а.с. 3).

Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У відповідності зі ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно положень ст.ст. 68, 162 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно частин 1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як вбачається з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_1 та користується послугами теплопостачання, що надаються позивачем.

Нарахування по оплаті наданих послуг позивачем проводиться у відповідності до п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, за змістом якого у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання, або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Оскільки відповідач не у повному обсязі проводив оплату за надані послуги теплопостачання, то відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України це визнається як порушення зобов'язання.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи встановлений факт неналежної оплати відповідачем коштів за надані послуги з теплопостачання, тому позовні вимоги позивача Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання підлягають задоволенню повністю.

У відповідності з положеннями ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Ст. 99 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. (а.с. 4-5) підлягають стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 64, 67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст.ст. 12, 15, 16, 525, 526, 528, 610 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 19, 24 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 1, 3, 20, 21, 29, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 1, 2, 17, 18, 21, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 77, 79, 88, 99, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 4 400,29 грн. (чотири тисячі чотириста грн. 29 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Мелещенко Л.В.