У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів шляхом зміни умов договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ЗАТ «ОТП Банк» про захист прав споживача.

На обґрунтування якого зазначив, що 14 січня 2008 року між ним та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML . Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався надати на споживчі цілі, а позивач повернути грошові кошти у сумі 90 000,00 доларів США для покупки житла із строком повернення кредиту 14 січня 2036 року.

ОСОБА_4 вважає, що у діях відповідача є характер обману, проведено нечесну підприємницьку акцію, порушено Закон України «Про захист прав споживачів <nau://ukr/1023-12>», та йому стало відомо, що при укладанні договору банком не було дотримано вимог діючого законодавства, а саме: відповідач не надав позивачу інформації про сукупну вартість кредиту; не зазначено річної відсоткової ставки за кредитом, що не відповідає (суперечить) Закону України «Про захист прав споживачів <nau://ukr/1023-12>». Позивач вважає, що кредитний договір не містить застережень щодо предмету договору, а саме договір не містить умов, відносно сторони, на яку покладаються валютні ризики під час виконання зобов'язань, тобто сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Також зазначив, що на момент укладення кредитного договору в іноземній валюті не мав права на здійснення валютних операцій, які придбав від НБУ 05 жовтня 2011 року № 191.

Тому просив суд зобов'язати відповідача провести перерахунок валютного кредиту по договору № ML від 14 січня 2008 року у кредит гривневий по курсу на 14 січня 2008 року, згідно з п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування загальної вартості кредиту затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року <nau://ukr07>, валютні ризики відповідач прийняв на себе.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із того, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів <nau://ukr/1023-12>» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Крім того, суди дійшли обґрунтованого висновку, що сторони дійшли всіх істотних умов при укладенні кредитного договору, позивачем не надано доказів того, що в порушення ч.1 ст. 638 ЦК України <nau://ukr/435-15|st638> при укладенні договору за заявою позивача між сторонами не було досягнуто згоди про включення до умов договору зазначення сторони, на яку покладаються валютні ризики під час виконання зобов'язань.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко