РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.,

при секретарі Реуцькій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Шевченкове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 6,68 умовних кадастрових гектара середнього розміру паю члена КСП «Надія» Шевченківського району Харківської області після смерті бабусі ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та виділити даний земельний пай в натурі (на місцевості) із земель державного резервного фонду, розташованих за межами населеного пункту Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області.

В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 , яка до виходу на пенсію працювала в колгоспі «1 Травня», що в подальшому змінювався і реформувався, в 1992 році - в КСП «Надія» Шевченківського району Харківської області. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_2, як член колгоспу, а потім КСП мала право на одержання земельної частки (паю).

При зверненні позивача до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області з питання виготовлення сертифікату на земельну частку (пай) на ім'я бабусі, він отримав відповідь, що виготовлення сертифікату на земельну частку (пай) не можливе та рекомендовано звернутися до суду для встановлення права на земельну частку (пай) для подальшого визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

На думку позивача, його бабусю помилково не включили в список осіб, які мали право на земельну частку (пай) у колективній власності на землю КСП «Надія» Шевченківського району Харківської області.

Представник позивача по справі - ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача - Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області у судовому засіданні заперечував проти позову і пояснив, що КСП державний акт отримало у січні 1996 року, на той час бабуся позивача на території сільської ради не проживала, а тому відповідно до п.3.9 статуту КСП членство в КСП втратила, а тому втратила і право на земельну частку (пай).

Представник відповідача - Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області за довіреністю (а.с.31) у судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог позивача.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони по справі, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог позивачу необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини, пов'язані із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та правовідносини щодо спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача по справі - ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого Шевченківським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області (а.с.8).

12 серпня 2013 року рішенням Шевченківського районного суду Харківської області по цивільній справі № 637/773/13-ц за заявою позивача по справі було встановлено, що він являється онуком ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

До виходу на пенсію в 1968 році, померла бабуся позивача працювала в колгоспі «1 Травня» (КСП «Надія») Шевченківського району Харківської області, що в подальшому об'єдналося разом з колгоспом ім. Петровського с. Колесниківка, ім. Жданова с. Гроза в єдиний колгосп ім. Петровського з центральною садибою в с. Петропілля на підставі рішення об'єднаних загальних зборів, протокол № 1 від 22.02.1969 року.

Рішенням зборів уповноважених, протокол № 3 від 19.12.1992 року, колгосп ім. Петровського було реформовано в КСП «Надія», яке стало правонаступником колгоспу.

Згідно довідки начальника відділу Держемагенства у Шевченківському районі і начальника районного відділу земельних ресурсів (а.с.13, 93) державний акт на землю КСП «Надія» отримало 19.01.1996 року.

Відповідно до довідки Петропільської сільради, на території якої знаходилось КСП, при отриманні акта на землю в 1996 році бабуся позивача на території сільради не проживала (а.с.65).

Згідно довідки Шевченківського РС ГУДМС України в Харківській області бабуся позивача - ОСОБА_2 з 1980 року і по день своєї смерті проживала сама в будинку АДРЕСА_1, а не на території Петропільської сільради (а.с.87).

У червні 2015 року позивач по справі звернувся до відділу Держземагентства у Шевченківському районі Харківської області з приводу надання інформації про те, чи числиться померла бабуся - ОСОБА_2 у списках, що додавалися до державного акту по КСП «Надія», на що отримав відповідь, в якій зазначено, що в додатку № 1 списку громадян-членів сільськогосподарського підприємства запис стосовно гр-ки ОСОБА_2 - відсутній (а.с.13).

Позивач по справі посилається на Указ Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», у якому зазначено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського колективу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.

З п.3.9. статуту КСП «Надія» вбачається, що членство в КСП зберігається за громадянами, які залишили роботу по старості, або ж за інвалідністю, проте у разі від'їзду на постійне місце проживання в іншу місцевість членство в КСП ними втрачається (а.с.44).

Статут КСП «Надія» зареєстрований 09.03.1993 року розпорядженням представника Президента України Шевченківської районної адміністрації № 32 від 09.03.1993 року. Прийнято Статут на зборах уповноважених членів КСП, протокол № 3 від 14.12.1992 року (а.с.36).

З довідки Шевченківського Держгеокадастру…. КСП «Надія» держакт на землю отримало 19.01.1996 року. На той період часу бабуся позивача по справі на території КСП «Надія» не проживала, так як була зареєстрована на території селища Шевченкове Харківської області, починаючи з 05.03.1980 року по день своєї смерті, що підтверджується довідкою Шевченківського РС ГУДМС України в Харківській області № 3554/15(2) від 11.11.2015 року (а.с.87). Таким чином, згідно п. 3.9 Статуту КСП «Надія» членство в КСП ОСОБА_2 втратила.

З аналізу вищевикладеного і заперечень представника Петропільської сільради вбачається, що права у померлої на земельний пай, яке може успадковуватися, не було.

Тому посилання представника позивача на Указ Президента України від 08.08.1995 року № 720 безпідставні , так як відповідно до цього указу право на земельну частку (пай) мають члени КСП, які раніше працювали і залишаються членами КСП. Бабуся ж позивача на час розпаювання не була членом КСП та не мала права на земельний пай, як зазначає представник сільради, і як приклад, надав витяг зборів про відмову у видачі сертифікатів на земельний пай колишнім членам, які змінили місце проживання на підставі п.3.9 статуту КСП (а.с.91-92).

Визнання права власності на майно з урахуванням лише визнання позову одним з відповідачів - Шевченківською РДА є неправильним, оскільки рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим ( ст. 213 ЦПК ). Судам слід мати на увазі, що в разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи ( ч. 4 ст. 174 ЦПК).

Крім того, суд зауважує, що позивач звернувся до суду з позовною заявою через 16 років після смерті бабусі, яка сталася у 1999 році, і посилається на норми права, які вступили в дію з прийняттям нового ЦК України , а не на норми ЦК Української РСР.

Згідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Враховуючи, що бабуся позивача померла в 1999 році, відповідно до даних правовідносин треба застосовувати Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Згідно вимог ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 529 Цивільного кодексу УРСР передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Частиною 1 статті 549 зазначеного Цивільного кодексу визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії , відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, повинні бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Шевченківським районним судом Харківської області було направлено запит про надання витягу зі Спадкового реєстру щодо померлої ОСОБА_2 до Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області (а.с.35).

За інформаційними довідками зі Спадкового реєстру, зазначено, що після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа після її смерті не заводилася.

19 січня 1994 року за № 42 Шевченківською держнотконторою було посвідчено заповіт померлої ОСОБА_2 (а.с.74-78).

Згідно відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву (а.с.82), мається заповіт зроблений померлою бабусею ОСОБА_2 на користь своїх синів ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а не на користь позивача по справі.

Згідно норм Цивільного кодексу УРСР щодо спадкування позивач не мав права на спадкування після смерті бабусі ОСОБА_2, оскільки на день відкриття спадщини після її смерті був живим її син - батько позивача ОСОБА_4 (а.с.6).

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити .

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України,

Указом Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»,

Статутом КСП «Надія», зареєстрованим розпорядженням представника Президента України Шевченківської РДА № 32 від 09.03.1993 року,

ст.ст. 524,525, 529,548,549 ЦК УРСР (1963року), суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області, Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Шевченківського

районного суду С.М.Стеганцов