Справа № 751/7617/15-ц Провадження № 22-ц/795/2247/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Овсієнко Ю. К. Доповідач - Шарапова О. Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової О.Л.
суддів:Литвиненко І.В., Страшного М.М.
при секретарі:Нечасному О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_7 про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що до укладання кредитного договору банк не повідомив його про форми кредитування та їх відмінності, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту. Апелянт вказує на те, що в кредитному договорі відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Апелянт зазначає, що за приписами ст.. 233 ЦК України правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах може бути визнаний недійсним.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 28 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Креді агріколь банк» ( АТ «Індустрально-Експортний банк») та ОСОБА_5 укладено кредитний договір на суму 130 000 доларів США, строком по 25 травня 2023 року; цільове призначення кредиту - придбання та ремонт нежитлової будівлі площею 352.5 кв.м.

Відповідно до п.3.7 укладеного договору позичальник зобов»язаний сплатити одноразову комісійну винагороду за зарахування кредитних коштів на свій поточний рахунок у розмірі 0.5% від суми кредиту в національній валюті України.

Відповідно до 4.2.1, 4.2.3 укладеного договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 13.5 % річних із розрахунку 360 днів на рік; нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту щомісяця до 15 числа місяця, наступного за періодом нарахування процентів та в день повного погашення за минулий період нарахування процентів, відповідно до графіку погашення, що є додатком № 1 до цього договору.

Пунктом 4.2.5 укладеного кредитного договору передбачені умови збільшення процентної ставки у разі неналежного виконання кредитних зобов»язань.

Відповідно до п. 5.1 укладеного договору позичальник зобов»язаний повернути кредит частинами щомісяця до 15 числа місяця, наступного за періодом нарахування процентів відповідно до графіку погашення, що є додатком № 1 до цього договору.

Додатком № 1 до укладеного кредитного договору визначений графік погашення суми кредиту, згідно з яким передбачена щомісячна сплата в період з липня 2008 року по травень 2023 року ануїтетного платежу в розмірі 722.22 дол. США.

В забезпечення виконання кредитних зобов»язань 28 травня 2008 року між позичальником та банківською установою був укладений договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля ( столярна майстерня) загальною площею 352.5кв.м., розташована у м. Чернігові по вул. Стаханівців, 4А.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що банком не дотримано законодавства України при укладанні кредитного договору, а також те, що оспорюваний кредитний договір укладений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для позивача умовах на момент укладення кредитного договору.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апелянта про те, що до укладання кредитного договору банк не повідомив його про форми кредитування та їх відмінності, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки, з урахуванням приписів ст.ст. 15, 23 Закону України « Про захист прав споживачів», неповідомлення банком перед укладанням кредитного договору про форми кредитування та їх відмінності, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту не є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Доводи апелянта про те, що в кредитному договорі відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов»язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Як вбачається з матеріалів справи, п. п. 3.7, 4.2.1, 4.2.3, 4.2.5, 5.1 укладеного договору, додатком № 1 до даного кредитного договору були передбачені розмір процентної ставки, розмір сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту, кількість платежів та їх періодичність ( щомісяця до 15 числа місяця, наступного за періодом нарахування процентів відповідно до графіку погашення, що є додатком № 1 до цього договору в період з липня 2008 року по травень 2023 року) , обсяги платежі ( щомісяця ануїтет в розмірі 722.22 дол. США).

Та обставина, що умови кредитного договору не містять загальної суми щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, не є підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки ця сума визначається шляхом однієї арифметичної операції, а саме множення 722.22 дол. США ( щомісячний ануїтетний платіж) на 179 місяців ( строк дії кредитного договору).

Крім того, позивач протягом тривалого часу виконував зобов»язання за кредитним договором.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що відсутність у кредитному договорі загальної суми щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту не вплинуло на свідомий вибір ОСОБА_5 при укладанні кредитного договору, тобто відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним.

Доводи апелянта про те, що за приписами ст. 233 ЦК України правочин, який вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах може бути визнаний недійсним, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що він придбав комерційну нерухомість загальною площею 352.5 кв.м під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах.

Крім того, п. 16.1 кредитного договору від 28 травня 2008 року передбачає, що підписанням цього договору сторони підтверджують, що укладання договору відповідає волевиявленню сторін, жодна із сторін не знаходиться під впливом тяжкої обставини та умови цього договору є взаємовигідними для кожної із сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: