Номер провадження: 22-ц/785/4055/15
Головуючий у першій інстанції: Кравчук Т. С.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді Ісаєвої Н.В.,

суддів: Комлевої Н.В., Журавльова О.Г.,

при секретарі: Абалдовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановила :

Позивач ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованності за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13.06.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та громадянкою України ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 48/15-Ф, згідно з умовами якого Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію, що відновлюється. Загальний ліміт заборгованості за кредитною лінією 130 000,00 доларів США,що зменшується згідно з Додатком № 1 до Договору з розрахунку 15% річних за користування кредитом на строк з 13.06.2007 року до 12.06.2017 року.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі- продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1306,1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом Шевченко Д.Г.).

Пункт 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачає підстави змінення кредитора у зобов'язанні, зокрема передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Отже, відповідно до вищезазначеного договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «Дельта Банк» замінився на нового кредитора у зобов'язанні, яке виникло між «Сведбанк» та ОСОБА_2 за кредитним договором № 48/15-Ф від 13.06.2007.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит.

Відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, тому позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Представник позивача надав до суду заяву, відповідно якої просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні у повному обсязі.

Відповідачі до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщались належним чином.

Рішенням суду позов задоволено.

На дане рішення відповідач приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення з ухваленням нового з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим, постановляючи рішення, суд першої інстанції цих вимог закону не врахував, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено наступне.

13.06.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та громадянкою України ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 48/15-Ф, згідно з умовами якого Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію, що відновлюється. Загальний ліміт заборгованості за кредитною лінією 130 000,00 доларів США, що зменшується згідно з Додатком № 1 до Договору з розрахунку 15% річних за користування кредитом на строк з 13.06.2007 року до 12.06.2017 року.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі- продажу прав вимоги.

В якості забезпечення виконання за зобов'язанням ОСОБА_2 за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат між Публічним акціонерним товариство «Сведбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір № б/н від 13.06.2007 року (надалі - Іпотечний договір), відповідно до якого ОСОБА_4, ОСОБА_3, як іпотекодавці за іпотечним договором передали в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, реєстраційний номер № 8-13592.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок

позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 було надано висновок економічного дослідження від 14 вересня 2015 року виготовлений ТОВ « Інститут судових експертиз» за заявою ОСОБА_2 з которого вбачається , що у ОСОБА_2 станом на 12 серпня 2010 року відсутня заборгованість за вищеназваним кредитним договором.

Оскільки ст.143 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, судовою колегією в судовому засіданні 11 листопада 2015 року було роз'яснено сторонам їх право на призначення судово-бухгалтерської експертизи по справі, враховуючи, що представник ПАТ « Дельта Банк» не погодився з наданим висновком. Сторони своїм правом не скористались.

Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена колегією суддів та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.. 303, п. 2, ч.1,307, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В.Ісаєва

Судді : О.С. Комлева

О.Г. Журавльов