Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про вселення, встановлення порядку користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про вселення та встановлення порядку користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтував тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2014 року поділено житлову квартиру АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_5, як спільне майно подружжя, та визнано за позивачем право власності на 1/2 частину зазначеної квартири. Однак можливості вселитися у вказану квартиру ОСОБА_4 не має, оскільки відповідач йому у цьому перешкоджає: не надає йому ключів від вхідних дверей, не дозволяє заходити до квартири. Також через вказані причини ОСОБА_4 позбавлений можливості зареєструвати своє право приватної часткової власності на 1/2 частину вказаної квартири. Враховуючи викладене, позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: вселити його у житлову квартиру АДРЕСА_1; встановити наступний порядок користування житловою квартирою АДРЕСА_1 відповідно до належних позивачу та відповідачу часток у праві власності на спірну квартиру, а саме - виділити позивачу у користування жилу кімнату, позначену на плані технічного паспорту номером 3, площею 17,7 кв.м, балкон, позначений на плані технічного паспорту номером І. Виділити відповідачу у користування жилі кімнати, позначені на плані технічного паспорту номером 4 та 7, площею 8,9 кв. м та площею 10,7 кв.м відповідно; кухню площею 10,2 кв.м, ванну кімнату площею 2,5 кв. м, вбиральню площею 1,4 кв. м. та коридор площею 11,7 кв. м залишити у спільному користуванні.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 серпня 2015 року, позов задоволено.

Вселено ОСОБА_4 у житлову квартиру АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування житловою квартирою відповідно до належних сторонам часток у праві власності на неї: виділено ОСОБА_4 у користування житлову кімнату, позначену на плані технічного паспорту під номером 3, площею 17,7 кв.м, та балкон, позначений на плані номером І; виділено ОСОБА_5 у користування житлові кімнати, позначені на плані під літерами 4 та 7, площею 8,9 кв.м та 10,7 кв.м відповідно, залишено в спільному користуванні сторін кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, у зв'язку з чим, змістом вказаних правовідносин між співвласниками квартири є права кожного з них по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном й обов'язок погоджувати свою поведінку, щодо здійснення вказаних правомочностей, з іншими співвласниками.

За положеннями частини 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності (по 1/2 ідеальній частці) квартира АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2014 року.

Спірна квартира НОМЕР_1 розташована на ІІ поверсі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та складається з 3 кімнат житловою площею 37,3 кв.м (17,7 кв.м, 8,9 кв.м, 10,7 кв.м), балкону, лоджії, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору.

Визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що позивачу можливо виділити у користування кімнату площею 17,7 кв.м з балконом, що навіть менше розміру його частки у праві спільної часткової власності (37,3/2=18,65), а тому дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем було змінено предмет позову та заявлено вимогу про виділ майна в натурі, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, заявою про уточнення позовних вимог, з якої вбачається, що позивачем була заявлена вимога саме про встановлення порядку користування квартирою та виділення йому у користування житлової кімнати.

Безпідставними також є доводи ОСОБА_6 про те, що в справі відсутній висновок експертизи з варіантами виділу майна, оскільки позовної вимоги про виділ частки майна не заявлялось.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук