АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н..

секретар: Шерівська Ю.А.

з участю сторін:представника позивача - Бабчук Ю.В.,

відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи - Пістрюги В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, ОСОБА_2, треті особи - відділ Держземагенства у Сторожинецькому районі Чернівецької області та державне підприємство «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання незаконним та скасування рішення сесії Ропчанської сільської ради та визнання недійсним державного акта на землю, виданого на підставі оскаржуваного рішення, за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2014 року Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» звернулося до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення сесії Ропчанської сільської ради та визнання недійсним державного акта на землю, виданого на підставі оскаржуваного рішення.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що під час здійснення інвентаризації земель, залізниці стало відомо що рішенням сесії Ропчанської сільської ради, Сторожинецького району Чернівецької області від 20.12.2006 року відповідачу ОСОБА_2 була передана в приватну власність земельна ділянка площею 0,60 га для ведення підсобного господарства, яка накладається на земельну ділянку

_____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/719/2014 р. Головуючий у І інстанції: Яківчик І.В.

Категорія: 59 Суддя-доповідач Владичан А.І.

залізниці загальною площею 0,0002 га., оскільки ширина смуги відведення на ділянці з 14 км +631м. до 14 км.+634м. перегону з правої сторони по ходу км становить в точці 1 - 19 м., в точці 2 - 20 м. від осі колії, а ділянка відповідача ОСОБА_2 починається в точці 1 - на відстані 18 м. від осі колії і в точці 2 - 19 м. від осі колії. Таким чином, площа перетину земельної ділянки ОСОБА_2 в смузі відведення залізниці становить 0,0002 га. На земельній ділянці, розміри якої визначені зазначеним Планом смуги відведення, розташована головна колія (ВБК) Гл.Буковинська - Берегомет з км 9+307-20+00 інвентарний №, побудована в 1944 році, яка є державною власністю і перебуває на балансі ДТГО «Львівська залізниця», що є державним підприємством. Право користування залізницею вказаною землею підтверджується «Планом границ полоси отвода», який було розроблено у 1959 році, Будівельними нормами і правилами в т.ч. СНиП 11-39-76 і СН 468-74.

Вказуючи на те, що залізниця як суміжний землекористувач, проект відведення земельної ділянки, акт встановлення і узгодження меж землекористування ОСОБА_2 не погоджувала і згоди на вилучення земельної ділянки не надавала, тому просило визнати незаконним і скасувати рішення сесії Ропчанської сільської ради від 20.12.2006 року № 88- 05/06 про надання ОСОБА_2 дозволу приватизувати земельну ділянку площею 0,60 га для ведення власного підсобного господарства.

Відповідно до ст.68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Статтею 6 Закону "Про залізничний транспорт", ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про транспорт" передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України.

Також в обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував на те, що залізниця не втратила права землекористування та являється належним землекористувачем на земельні ділянки, які їй було виділено при будівництві та облаштуванні залізничного полотна, незважаючи на не оформлення права власності або права користування землею, оскільки оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного кодексу України, на землі які фактично перебувають у користуванні не є обмеженими в часі.

Землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджених ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року.

Відповідно до п. "б" ч.4 ст.84 ЗК України землі під державними залізницями є землями державної власності і не можуть передаватися у приватну власність.

Вважали, що при прийнятті оскаржуваного рішення і видачі державного акту прийнято рішення, яке суперечить законодавству України, порушує права та інтереси залізниці, а тому просив також, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 06.08.2007 року, кадастровий номер НОМЕР_2, який виданий ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного рішення сільської ради.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій з вказаним рішенням погодитись не може, оскільки при прийнятті даного рішення судом першої інстанції не було надано належної оцінки матеріалам та обставинам справи, невірно застосовано норми матеріального права. Просило скасувати рішення Сторожинецького районного суду від 20 березня 2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Посилаються на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення не надано належної правової оцінки технічній документації з інвентаризації земельної ділянки, як єдиному належному доказу наявності перетину земельних ділянок, натомість помилково віддав перевагу, як належному доказу - акту обстеження земельної ділянки. Акт обстеження земельної ділянки складений без урахування даних Державного земельного кадастру та державного акту про право власності, відомості про яку внесені до нього, не містить інформації про спосіб визначення меж земельної ділянки, точки відліку відстаней, а також не відображає наявності межових знаків земельної ділянки.

Також зазначають, що суд в порушення ст. 212 ЦПК України не надав належну правову оцінку плану меж смуги відводу лінії «Адинката-Берегомет» Львівської залізниці, з якого вбачається, що ширина смуги відведення на ділянці з 14 км+631м. до 14 км +634 м перегону з правої сторони по ходу км становить в точці 1 -19 м, в точці 2 -20 м від осі колії, в той час ділянка ОСОБА_2, починається в точці 1 - на відстані 18 м від осі колії, в точці 2- 19 м від осі колії. Зазначають, що земельна ділянка знаходиться з правої сторони по ходу км., а судом взято до уваги відомості про ширину смуги відведення 15 м., яка розташована з лівої сторони по ходу км., при цьому судом не зазначено в рішенні, про яку саме сторону йдеться.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, якщо неповно з'ясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ДТГО "Львівська залізниця" в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про фактичне накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельні ділянки у смугах відведення ДТГО «Львівська залізниця».

Проте погодитися з таким висновком неможливо.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 року "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України, на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і Законам України.

Ця правова норма також стосується статусу земельних ділянок у смугах відведення залізниць.

Основними нормативними актами, що регулюють правовий режим земель залізничного транспорту, зокрема є Земельний кодекс України, Закон "Про транспорт", Закон України "Про залізничний транспорт", п. п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року, Правила технічної експлуатації залізниць України, затверджені наказом Мінтрансу від 20 грудня 1996 р. № 411, Інструкція про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затверджена Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 р., та Норми відведення земель для залізниці 468 -74, затверджені постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року №247, які мали чинність на час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6.

До складу земель залізничного транспорту згідно зі ст. 68 ЗК України входять, у першу чергу, землі, які є смугою відведення залізниць. Крім того, землями залізничного транспорту вважаються землі, зайняті станціями з усіма будівлями та спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, а також землі під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Згідно зі ст. 11 Закону "Про транспорт" до земель транспорту належать землі, надані згідно з ЗК підприємствам і організаціям транспорту (залізничного, водного (морського, річкового), автомобільного, авіаційного, міського електротранспорту, а також трубопровідного), для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку відповідних об'єктів.

Землями залізничного транспорту є землі, надані його підприємствам і організаціям. До їх складу входять землі, що є смугою відведення залізниць; під залізничним полотном та його облаштуванням; залізничні станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарств, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, землі під захисні та укріплювальні насадження, службові, культурно-побутові будівлі та інших споруд, які створюються для обслуговування роботи залізничного транспорту.

Земельні ділянки відводилися залізниці в користування на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 27 січня 1962 року №83, , Інструкції про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 р., та Нормами відведення земель для залізниці 468 -74, затвердженими постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року №247. Указані правові акти не суперечать Конституції і Законам України, тому відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» застосовуються на території України до прийняття відповідних актів законодавства України.

За змістом п. «б» ч.4 ст.84 ЗК України землі під державними залізницями не можуть передаватися у приватну власність.

Пунктом «г» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може бути здійснено шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Чинним на той час ЗК УРСР (ред. від 8 липня 1070 року), п. 5 постанови Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року "Про порядок введення в дію Земельного кодексу України", іншими нормативними актами та будівельними нормами, із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005, яким визнано неконституційним п.6 постанови Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року, вимоги до залізниць щодо виготовлення та отримання державних актів на земельні ділянки, що перебувають у її користуванні, не передбачалося. Землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджених ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 06 серпня 2007 року, ОСОБА_2 на підставі рішення 5 сесії 5 скликання від 20.12.2006 року №88-05/06 Ропчанської сільської ради є власником земельної ділянки площею 0,6000 га. для ведення особистого селянського господарства.

Згідно «Плана границ полосы ж.д. отвода линии Адынката-Берхомет Львовской железной дороги в административных границах Сторожинецкого района Черновицкой области от 12 км+228м+ до 41 км+250 м» видно, що частина земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_2, згідно державного акту серії НОМЕР_3 від 06.08.2007 року, площею 0,0002 га накладається на земельну ділянку залізниці (а.с.26).

В державному акті про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, від 06 серпня 2007 року серії НОМЕР_1 межа між ділянкою ОСОБА_2, та землями залізниці не відображена.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно висновку №619 судової земельно-технічної експертизи від 21.09.2015 року вбачається, що за результатами проведених вимірів встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться у власності гр. ОСОБА_2, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 06 серпня 2007 року, для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_2), не накладається на смугу відведення залізниці.

Однак, із письмових пояснень експерта в судовому засіданні як вбачається, що відповідно до даних державного земельного кадастру, земельна ділянка площею 0,0187 га, яка передана ОСОБА_2 у власність на підставі рішення Ропчанської сільської ради 5 сесії 5 скликання №88-05/06 від 20.12.2006 року згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 06.08.2007 року (кадастровий номер НОМЕР_2), накладається на смугу відведення залізниці площею 0, 0002 га.

Колегія суддів не приймає до уваги акт обстеження фактичного розташування земельної ділянки (а.с.55), оскільки він складений без урахування даних Державного земельного кадастру та державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, відомості про яку внесені до нього, не містить інформації про спосіб визначення меж земельної ділянки відповідача, точки відліку відстаней, а також не відображає наявності межових знаків земельної ділянки, що належить ОСОБА_2.

Посилання апелянта на те, що площа перетину земельної ділянки відповідача в смузі відведення залізниці становить 0,0002 га, що також підтверджується і по контурною відомістю, є обґрунтованими.

Позивач довів, що оспорюваним рішенням Ропчанської сільської ради 5 сесії 5 скликання №88-05/06 від 20.12.2006 року про передачу земельної ділянки площею 0,6000 га у власність ОСОБА_2, порушено право ДТГО "Львівська залізниця" на користування земельною ділянкою спеціального призначення.

Оскільки висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права, відповідно до вимог п.п.3 та 4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції не може залишатися в законній силі. Воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов ДТГО "Львівська залізниця" слід задовольнити частково.

Приймаючи до уваги, що Ропчанська сільська рада Сторожинецького району Чернівецької області своїм рішенням від 20.12.2006 року за № 88-05/06 надала дозвіл ОСОБА_2 на приватизацію земельної ділянки площею 0,60 га із перевищенням своїх повноважень і в цьому не вбачається вини відповідача ОСОБА_2 тому відповідно до ст.88 ЦПК України з Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області слід стягнути на користь державного територіально - галузевого об'єднання "Львівська залізниця" 730 (сімсот тридцять) гривень 80 копійок, у відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 березня 2015 року, скасувати.

Позовні вимоги Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, ОСОБА_2, треті особи - відділ Держземагенства у Сторожинецькому районі Чернівецької області та державне підприємство «Чернівецький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання незаконним та скасування рішення сесії Ропчанської сільської ради та визнання недійсним державного акта на землю, виданого на підставі оскаржуваного рішення, задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, №88-05/06 від 20.12.2006 року в частині передачі земельної ділянки 2 загальною площею 0,0187 га, у приватну власність ОСОБА_2, площею 0,0002 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Ропча Сторожинецького району Чернівецької області.

Визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку виданий 06 серпня 2007 року серії НОМЕР_3, виданий на ім'я ОСОБА_2 в частині передачі земельної ділянки 2 площею 0,0002 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Ропча Сторожинецького району Чернівецької області.

Стягнути із Ропчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області на користь державного територіально - галузевого об'єднання "Львівська залізниця" по 730 (сімсот тридцять ) гривень 80 копійок, у відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: