Номер провадження: 22-ц/785/7338/15
Головуючий у першій інстанції Горбань Ю. О.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Дрішлюка А.І.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» про розірвання кредитного договору та стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 15 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «ВТБ БАНК» звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № R0B від 28.02.2012 року у розмірі 281927,32 грн.

В обґрунтування позову ПАТ «ВТБ БАНК» посилалось на те, що між позивачем та відповідачем був укладений вказаний кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 50000,00 гривень, на строк до 28.02.2015 року зі сплатою 32 % річних. За умовами кредитного договору відповідач повинен був щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати проценти за користування кредитними коштами, однак свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворився борг.

Відповідач позов визнав частково і у вересні 2014 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «ВТБ БАНК», просив розірвати вказаний вище кредитний договір та стягнути з нього на користь ПАТ «ВТБ БАНК» 23 641,77 грн. - заборгованості за кредитом, 151,50 грн. - заборгованості за відсотками та пеню - 3 929,286 грн., а всього 27 722,55 грн., в решті вимог банку відмовити.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на те, що умови кредитного договору є несправедливими, що із зміною економічної ситуації та фінансовою кризою в країні він залишився безробітним і неспроможний найти собі роботу, ніяких інших джерел доходу окрім заробітної плати його дружини він не має, до того ж, у нього на утриманні є неповнолітній син, який навчається у школі та донька, яка навчається за контрактом, а також є інші невиконані боргові зобов'язання.

Представник ПАТ «ВТБ БАНК» зустрічний позов не визнав з підстав необґрунтованості вимог.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 15 липня 2015 року позов ПАТ «ВТБ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ БАНК» суму заборгованості за кредитним договором № R0В від 28.02.2012 року у розмірі 150370,77 грн. з яких: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних - 55 273,95 грн.: прострочена заборгованість за кредитом - 43 573,03 грн.; інфляційні витрати - 10 078,86 грн.; 3 % річних - 1622,06 грн.; борг за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних - 51 523,79 грн.: поточна заборгованість по відсоткам - 878,62 грн.; прострочена заборгованість по відсоткам - 33 717,14 грн.; інфляційні витрати - 15 671,50 грн.; 3 % річних - 1256,53 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту - 43 573,03 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ БАНК» судові витрати у розмірі 1503,71 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «ВТБ БАНК» про розірвання кредитного договору та стягнення суми заборгованості за кредитним договором - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 15 липня 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його зустрічний позов до ПАТ «ВТБ БАНК» в частині зменшення штрафних санкцій та пені, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині стягнення пені та визначення загальної суми боргу, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову банку до відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що банк свої зобов'язання перед позичальником належно виконав, проте позичальник належно свої зобов'язання перед банком не виконує, та у зв'язку з явним перевищенням нарахованої пені розміру завданих збитків, вважав за можливе зменшити розмір пені до розміру боргу по кредиту. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що усіх умов для розірвання договору немає, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, які неможливо вважати несправедливими.

З основними висновками суду колегія суддів погоджується, не погоджуючись з визначеним розміром пені.

За змістом ст.ст. 1046-1048, 1054 ч.1, 1050, 611 ч.1 п.3 ,551 ч.3 ЦК України за кредитним договором банк… зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець вправі вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати належних процентів, та сплати неустойки.

Із матеріалів справи вбачається, що 28.02.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № R0В, за умовами якого (п.3) банк надав позичальнику кредит у розмірі 50000 гривень на строк до 28.02.2015 року зі сплатою за користування грошима 32 % річних. За умовами кредитного договору відповідач повинен був щомісяця здійснювати погашення заборгованості та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. (а.с.7-10) Відповідно до п.7 Кредитного договору у разі прострочення зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, відповідач зобов'язується сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочення зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Кредитні кошти позичальнику банк надав, виконавши свої зобов'язання за договором. (а.с.13)

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст. ст. 509, 1050,1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і сплати відсотків за користування грошовими коштами не виконав.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За наданим ПАТ «ВТБ Банк» розрахунком заборгованість відповідача перед позивачем станом на 21 травня 2015 року становить 281927 гривень 32 копійки, з яких:

- борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних - 55273 гривні 95 копійок: прострочена заборгованість за кредитом - 43573 гривні 03 копійки; інфляційні витрати - 10078 гривень 86 копійок; 3 % річних - 1622 гривні 06 копійок;

- борг за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних - 51523 гривні 79 копійок: поточна заборгованість по відсоткам - 878 гривень 62 копійки; прострочена заборгованість по відсоткам - 33717 гривень 14 копійок; інфляційні витрати - 15671 гривня 50 копійок; 3 % річних - 1256 гривень 53 копійки;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту - 175129 гривень 79 копійок.(а.с.100-115,169-173)

З огляду на встановлене, суд першої інстанції правильно вважав, що зобов'язання зі сторони позичальника були порушені, і це є підставою для притягнення порушника до цивільної відповідальності за правилами ст.ст.611ч.1п.3,625ч.2 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про розірвання кредитного договору відповідачем ОСОБА_2 в апеляційному порядку фактично не оскаржується, вимог про розірвання договору відповідач не підтримує, а відтак рішення суду в цій частині перевірки не потребує. Водночас представник відповідача визнав, що письмової заяви про відмову від позову в цій частині він не подавав, питання про закриття провадження у справі у встановленому законом порядку перед судом не порушував.

Разом з тим, у відповідності зі ст. 551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Із вищенаведеного розрахунку заборгованості вбачається, що неустойка була нарахована позивачем у сумі 175129 гривень 79 копійок, що в декілька разів перевищує розмір збитків, у зв'язку з чим судом першої інстанції було зменшено розмір неустойки до розміру заборгованості за кредитом, тобто до 43573,03 грн.

При цьому судом не було враховано інші обставини, які мають істотне значення для правильного визначення розміру неустойки. Вбачається, що відповідача притягнуто до цивільної відповідальності також за ст.625 ЦК України, та загальний розмір нарахувань за ст.625 ЦК України ( 3% річних та інфляційні втрати) становить 28628,95 грн..

Встановлено, що відповідачем на виконання умов кредитного договору частину кредиту було погашено і було сплачено позивачу більше 17 тис. грн. відсотків за користування кредитними коштами. Водночас відповідач не працює, має двох дітей: неповнолітнього сина та повнолітню доньку, яка навчається у вищому учбовому закладі за контрактом; окрім працюючої дружини, інших працюючих членів сім'ї немає, та позивач також має незадовільний стан здоров'я. (а.с.72-76,124-125,174)

А між тим загальними засадами цивільного законодавства за ст. 3 ч.1п.6 ЦК України є, у тому числі, справедливість, добросовісність і розумність.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на вищенаведених загальних засадах

цивільного законодавства, колегія суддів вважає необхідним здійснити зменшення розміру неустойки, що підлягає стягненню на користь позивача, до 10 тис. грн., зменшивши відповідно і розмір загальної суми боргу.

При цьому колегія суддів зауважує, що за диспозицією ст. 551 ч.3 ЦК України зменшення розміру неустойки є правом судового розсуду, а тому подання позову не потребує, у зв'язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено в цій частині у задоволенні зустрічного позову.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені та визначення загальної суми боргу змінити, зменшивши на 33573,03 грн. У решті рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 15 липня 2015 року змінити в частині стягнення пені та визначення загальної суми боргу ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» пеню у сумі 10000 грн., зменшивши загальний розмір стягнення суми заборгованості за кредитним договором № R0В від 28.02.2012 року до 116797,74 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова А.І.Дрішлюк