Провадження № 2/201/3582/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, в інтересах якого діє військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону до ОСОБА_3 про виселення з житлового приміщення без надання іншого житла та про зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.03.2010 наказам військового прокурора Південного регіону ОСОБА_3 було переведено для подальшого проходження військової служби у військову прокуратуру Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України. 17.03.2011 ОСОБА_3 на підставі ордеру був заселений до кімнати 414 будівлі 21на вулиці Погребняка в місті Дніпропетровську.23.05.2011 Потайчука П.П. було переведено до прокуратуру Луганського гарнізону Південного регіону України для проходження військової служби. У звязку із реформуванням органів військової прокуратури у серпні 2012 року відповідача було звільнено з військової служби та прийнято на роботу до прокуратури Луганського гарнізону з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері. 13 липня 2015 року ОСОБА_3 було звільнено за власним бажанням з органів прокуратури у звязку із закінченням строку дії трудового договору. Після переведення до Луганського гарнізону відповідач не звільнив надано йому в м. Дніпропетровську кімнату, а почав періодично здавати її в оренду іншим громадянам та з червня 2011 року в ній не проживає. Крім того, зазначено житло не відноситься до категорії службового, а саме гуртожитком. Відповідач не має права, передбаченого законодавством, після закінчення військової служби займати це приміщення, у звязку із чим позивач просить суд виселити та зняти відповідача із реєстрації у спірному приміщенні.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, та просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав також письмові заперечення, крім того, наголосив на тому, що подання цього позову порушує його права, передбачені низкою спеціальних законів, відповідно до яких він має право на житло, як військовослужбовець, якого звільнили з роботи саме у звязку із скороченням штату.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В період з 01 серпня 2006 року по 14 серпня 2012 року ОСОБА_3 проходив військову службу у Збройних силах України (а.с. 54-59).

17 березня 2011 року ОСОБА_3 з державного відомчого фонду Міністерства оборони України, у відповідності до п.7.5 «Інструкції про порядок організації надання жилих приміщень в гуртожитках Збройних Сил України», затвердженої наказом Міністра оборони України № 113 від 24 березня 2008 року, було надано жиле приміщення № 414 розташоване в гуртожитку за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Погребняка, 21 ( а.с. 60).

23 травня 2011 року ОСОБА_3 наказом командування було переведено для проходження військової служби до Луганського гарнізону Південного регіону України.

Відповідно до вимог п.5.8 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, якою передбачено, що у разі переміщення військовослужбовця по службі, повязаного з переїздом в іншу місцевість, жиле приміщення в гуртожитку, яке він займав за попереднім місцем служби, підлягає звільненню ним в місячний строк з дня отримання жилого приміщення за новим місцем служби. Однак судом встановлено, що відповідач під час проходження військової служби в Луганському гарнізоні жилим приміщенням не забезпечувався (а.с.61).

26 липня 2012 року за особистим наказом Міністра оборони України № 599 ОСОБА_3 був звільнений в запас на підставі п. «г» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» , а саме у звязку із скороченням штатів (а.с.54-59).

Акти щодо не проживання ОСОБА_3, складені завідуючим гуртожитком ОСОБА_4 за квітень, травень та червень 2015 року, проведені одноособову, без участі свідків, факт встановлений на підставі показання лічильника спожитої електроенергії суд не приймає до уваги, оскільки належних і допустимих доказів в розумінні ст. ст. 57-59 позивачем надано не було.

Крім того, відповідно до вимог ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.4, п. 29 «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, п.5.12 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року не можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи звільнені у звязку із скороченням штату.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України звільнити позивача від сплати судового збору.

На підставі викладеного, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, п.5.12 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, «Інструкції про порядок організації надання жилих приміщень в гуртожитках Збройних Сил України», затвердженої наказом Міністра оборони України № 113 від 24 березня 2008 року ЖК України та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, в інтересах якого діє військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону до ОСОБА_3 про виселення з житлового приміщення без надання іншого житла та про зняття з реєстрації місця проживання залинити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Батманова