РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12076/15-ц

пр. № 2/759/5230/15

16 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Вольф Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» про визнання права власності, суд, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на грошові кошти, які він набув відповідно до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 1.12.2014 року за договором № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+», укладеного 6.10.2014р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний Банк «Надра» з набуттям ним за вказаним договором банківського вкладу на суму 7 000 доларів США статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 1.12.2014 року між ним та відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого відповідачка відступила, а позивач набув право вимоги і став кредитором за договором банківського вкладу від 6 жовтня 2014 року який укладено між відповідачкою та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», у зв'язку з чим набув право вимоги від Банку сплати 7 000 доларів США.

У подальшому, відповідачка ОСОБА_3 звернулась до нього з листом, в якому повідомила, що не визнає право вимоги позивача.

Тому позивач вважає порушеним своє право власності та, посилаючись на правові підстави 392 ЦК України, просить суд визнати право власності на грошові кошти.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідачка ОСОБА_3.в судове засідання не з?явилась, надала суду заяву про слухання справи без її участі, в якій просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи без її участі, в якій просить позов задовольнити.

Представник 3-ї особи проти позову заперечує, посилаючись на те, що вкладником в ПАТ «КБ «Надра» в рамках правовідносин, що регулюються ст. ст. 1066, 1068 ЦК України, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003р. № 492 є саме ОСОБА_3, яка 15.06.2015р. та 26.05.2015р. отримала суму гарантованого відшкодування за вкладом у розмірі 200 000грн., а також 22.06.2015р. подала заяву про визнання її кредитором.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 6 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» укладений договір № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+», відповідно до умов якого відповідачка розмістила в банку на умовах депозитного рахунку грошові кошти в розмірі 65 000 доларів США на строк 9 місяців з дня укладення договору, з виплатою процентів в розмірі 12% річних /ас 5-7/.

У подальшому, 1 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого останній отримав право вимоги за договором № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+» від 6.10.2014р. За даним договором позивач набув право вимоги від банку сплати суми боргу у розмірі 7 000доларів США /ас 4/.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч. 1, 2 , ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З матеріалів справи вбачається, що предметом договору № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+» є розміщення вкладником в банку строкового вкладу в розмірі 65 000 доларів США на строк 9 місяці з дня укладання договору з щомісячною виплатою процентів в розмірі 12 % річних , з датою повернення вкладу 6 липня 2015 року ( п. 1.1., 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 3.4.4).

У ст. 2 Закону України " Про банки та банківську діяльність" дано визначення банківського вкладу відповідно до якого вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Статтею 47 Закону України " Про банки та банківську діяльність" передбачено, що Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

До банківських послуг належать:

1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб;

2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах;

3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Центральний депозитарій цінних паперів має право провадити окремі банківські операції на підставі ліцензії на здійснення окремих банківських операцій, що видається у встановленому Національним банком України порядку.

Договір банківського вкладу є реальним і вважається укладеним із моменту прийняття банком від вкладника грошової суми (вкладу).

За договором банківського вкладу (депозиту) передані вкладником у готівковій або у безготівковій формі кошти стають власністю банку . Водночас , у банку виникає зобов'язання щодо повернення вкладнику такої ж суми грошей та нарахованих на цю суму процентів на умовах та в порядку, встановленому договором.

Договір банківського вкладу є одностороннім зобов?язанням, з моменту його укладення банк має обов?язок повернути суму вкладу та нараховані проценти, а вкладник набуває права вимагати виконання зазначених дій.

Згідно з п. 2 Договору цесії, укладеного 1.12.2014р. між ОСОБА_3 /Цедент/ та ОСОБА_1 /Цесіонарій/ Цесіонарій набуває право вимагати від боржника сплати суми боргу в розмірі 7 000доларів США, який виник у зв'язку з наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за договором № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+».

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов?язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Уклавши з відповідачем Договір про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу, позивач отримав право грошової вимоги до Банку за договором № 2038505 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг «ПП «Базовий+», укладеного між ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_3 та щодо повернення вкладу на суму 7 000 доларів США, а не право власності , а тому зазначений договір не може бути підставою до визнання права власності за позивачем на зазначену суму вкладу.

На підтвердження обґрунтованості своїх вимог позивач посилався на письмове повідомлення відповідачки про те, що вона відмовляється від договору про відступлення права вимоги (цесії), оскільки вважає, що уклала його помилково, а тому він вважає, що цим порушено його право власності на зазначену суму банківського вкладу і підлягає захисту саме в такий спосіб.

Проте письмове повідомлення відповідачки про помилкове укладання договору відступлення права вимоги не припиняє зобов?язальних правовідносин та не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Крім того, у матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідачка в установленному порядку ставила питання про розірвання зазначеного договору або визнання його недійсним.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 3, 11, 15, 392, 512, 1058 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» про визнання права власності - відмовити.

Рішення може були оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя