У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Шуліки Аліни Володимирівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 21 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 12 271,04 доларів США зі сплатою 9 % річних строком до 20 лютого 2013 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_4 укладено договір поруки та між банком і позичальником - договір застави, предметом якого є автомобіль марки «БМВ-318», державний номер НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує зобов'язання за кредитним договором, просило задовольнити позов.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Шуліка А.В., яка діє від імені ПАТ КБ «ПриватБанк», звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не надано доказів реалізації заставного майна та розміру отриманих коштів від його продажу, що позбавляє можливості встановити залишок заборгованості за кредитним договором.

Проте погодитись із такими висновками судів не можна.

Судами встановлено, що 21 лютого 2008 року між закритим акціонерним комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 12 271,04 доларів США зі сплатою 9 % річних строком до 20 лютого 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_4 укладено договір поруки та між банком і позичальником - договір застави, предметом якого є автомобіль марки «БМВ-318», державний номер НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2012 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 у розмірі 230 009 грн 55 коп. станом на 3 лютого 2012 року звернуто стягнення на предмет застави шляхом його передачі ПАТ КБ «ПриватБанк» із укладанням від імені ОСОБА_3 договору відчуження будь-яким способом з іншою особою-покупцем із зняттям автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ для продажу. Стягнуто з поручителя - публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», відповідальність якого була обмежена у розмірі 10 000 грн, вказані кошти.

15 березня 2012 року на підставі цього рішення видано виконавчий лист.

25 липня 2013 року представником банку, з метою подальшого продажу, було знято з обліку спірний автомобіль, a 5 серпня 2013 року проведено його оцінку.

Позивач зазначав, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань заборгованість за кредитним договором станом на 21 травня 2014 року складає 44 869,05 доларів США, що еквівалентно 525 865 грн 23 коп., із яких: 7 398,07 доларів США - заборгованість за кредитом, 2 363,50 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3 828,76 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 29 121,78 доларів США - пеня, 21,33 доларів США - штраф (фіксована частина); 2 135,61 доларів США - штраф (процентна складова).

На виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 6 жовтня 2014 року про витребування доказів ПАТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію звіту про оцінку транспортного засобу від 5 серпня 2013 року, - автомобіля марки «БМВ-318», державний номер НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, відповідно до якого його ринкова вартість станом на дату оцінки складає 56 000 грн (а. с. 74-80).

Як убачається із матеріалів справи, 5 вересня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», яке діяло від імені ОСОБА_3, і товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «БМВ-318», державний номер НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, за умовами якого такий придбано за 56 000 грн, кошти від його продажу направлено на погашення заборгованості ОСОБА_3 (а. с. 120, 122-124).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що предмет застави було реалізовано, отримані кошти були спрямовані на погашення заборгованості, однак їх не було достатньо для її погашення у повному обсязі, залишок заборгованості становить 525 865 грн 23 коп. (а. с. 97-93).

Суди на вказані обставини уваги не звернули, не спростували доводів позивача, не навели мотивів відхилення наданих останнім доказів, не з'ясували дійсний розмір заборгованості за кредитним договором і дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому судами не було враховано, що кредитор у спірних правовідносинах має довести укладення кредитного договору і передачу коштів, а на боржникові лежить обов'язок надання доказів належного виконання зобов'язань за договором.

Висновки апеляційного суду про нарахування банком пені за неналежне виконання зобов'язання за кредитним договором за період, що перевищує 12 місяців до часу подання позову, є порушенням ч. 2 ст. 258 ЦК України, безпідставні.

За загальним правилом пеня, як вид забезпечення виконання зобов'язання, нараховується за кожен день прострочення виконання зобов'язання (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Та обставина, що до вимог про стягнення пені встановлена спеціальна позовна давність в один рік не обмежує періоду її нарахування, а може бути підставою для відмови у позові про її стягнення поза межами позовної давності, якщо така пропущена, а стороною у спорі подана заява про її застосування (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У матеріалах справи заява ОСОБА_3 про застосування позовної давності відсутня.

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуванню не підлягає, а, відповідно, суд не може застосувати її за власною ініціативою при вирішенні спорів на підставі норм ЦК України.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-738цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України підлягає врахуванню судами загальної юрисдикції при вирішенні справи в частині норми права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, щодо застосування якої зроблено цей висновок.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Шуліки Аліни Володимирівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук