Категорія: 27 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В. ,

суддів - Матвійчук Л. М., Мудренко Л. І.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Місюри І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання поруки припиненою, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеним позовом. Вказував на те, що 11 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено договір про надання кредиту для придбання нерухомості, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 56090 доларів США на строк до 11 лютого 2028 року зі сплатою 10,8 % річних, а ОСОБА_4 зобов'язувався у строк та на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит і сплатити проценти.

З метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 11 лютого 2008 року між ним і ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки, за умовами якого він відповідає перед банком за порушення зобов'язань боржником за основним договором. В цей же день такі ж договори поруки були укладені між банком та поручителями ОСОБА_6 і ОСОБА_5

Крім того позивач зазначав, що 2 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою встановлено новий збільшений розмір процентної ставки 14,04 % річних за користування кредитом з дати звільнення позичальника з роботи. Своєї згоди на укладення вказаної додаткової угоди він як поручитель не надавав.

21 травня 2015 року йому стало відомо, що банк звернувся в суд із позовом до позичальника ОСОБА_4 та всіх поручителів про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на те, що внаслідок укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» і позичальником додаткової угоди без його згоди як поручителя, якою внесено зміни до кредитного договору, зокрема встановлено нову збільшену процентну ставку, що застосовується при звільненні позичальника з роботи, збільшився обсяг його відповідальності, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України позивач просив визнати поруку такою, що припинена.

29 вересня 2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1, просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального права, без повного з'ясування обставин справи і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_3 в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був ознайомлений з умовами кредитного договору, які передбачали збільшення процентної ставки у випадку звільнення позичальника з роботи, а тому встановлення додатковою угодою до кредитного договору більшого розміру процентної ставки після настання зазначених обставин, додаткового узгодження з поручителем, чи його повідомлення про це, непотребувало.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Встановлено, що 11 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 56090 доларів США на строк до 11 лютого 2028 року зі сплатою 10,8 % річних, а ОСОБА_4 зобов'язувався у строк та на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до пунктів 6.2; 6.2.1 кредитного договору банк вправі змінити процентну ставку за користування кредитом і/або нарахувати додаткову комісію у випадку припинення трудового договору, укладеного між позичальником і банком (за винятком припинення трудового договору у зв'язку з виходом на пенсію; у зв'язку з переведенням на інше підприємство (за узгодженням з банком); у зв'язку зі смертю позичальника).

За змістом пункту 6.9 кредитного договору процентна ставка за даним договором підвищується до рівня, рівного розміру стандартної процентної ставки, що діє на день настання якої-небудь із умов, передбачений п. 6.2 даного договору.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором 11 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 було укладено договір поруки за умовами якого він відповідає перед банком за порушення зобов'язань боржником за основним договором.

Відповідно до п. 13 договору поруки зміни і доповнення до цього договору вноситься тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Також встановлено, що 2 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, за умовами якої п. 6.9 договору викладено в новій редакції: «Сторони узгодили, що при настанні однієї із умов, передбаченої п. 6.2 цього Договору, розмір відсоткової ставки за користування кредитом становить розмір, що встановлений на дату звільнення позичальника наказом по банку/рішенням кредитного комітету банку для здійснення операцій споживчого кредитування фізичних осіб.

Розмір відсоткової ставки за користування кредитом 14,04 % річних, зазначений в цьому пункті Договору, є чинним з дня складання (формування) позичальником в системі електронного документообігу банку обхідного листа про звільнення з роботи. Обхідний лист позичальника про звільнення з роботи з урахуванням умов цього пункту Договору містить в собі інформацію про розмір Щомісячного платежу за кредитом, та розмір, узгодженого згідно цього пункту Договору, розміру відсоткової ставки за користування кредитом та є письмовим повідомленням позичальника про зміну розміру відсоткової ставки та розміру щомісячного платежу. Додатково про зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом банк за своїм вибором може здійснити шляхом направлення позичальнику SМS-повідомлення або повідомлення в системі Приват 24, або лист на електронну пошту.»

Зазначена додаткова угода укладена між банком та позичальником за відсутності згоди поручителя.

Аналіз змісту вказаної додаткової угоди, укладеної між банком - кредитодавцем і боржником, свідчить про збільшення процентної ставки за користування кредитом до 14,04 % річних у разі настання певних обставин, зокрема - звільнення позичальника з роботи.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставною для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховується проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, положення ч. 1 ст. 559 ЦК України дають підстави для висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Отже, установивши у даній справі, що кредитним договором, з умовами якого погодився поручитель, були передбачені порядок та підстави збільшення процентної ставки за користування кредитом, а додатковою угодою до кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено нові умови щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретної (збільшеної) процентної ставки, що застосовується у випадку звільнення позичальника з роботи в установі банку кредитодавця, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, суд першої інстанції неправильно витлумачив зміст норми ч. 1 ст. 559 ЦК України та дійшов хибного висновку про відсутність правових підстав для визначення поруки такою, що припинена.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржене рішення суду в даній справі, у відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та визнання поруки припиненою.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання поруки припиненою задовольнити.

Визнати поруку за договором поруки №VO21GL/2 від 11 лютого 2008 року, укладеним між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3, припиненою.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді