Провадження № 2/638/5544/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.,

при секретарі Голуб Ю.О.

розглянувши у відкитому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування моравльної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом, яким просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь позивача моральну шкоду в розмірі 350 000 грн.

25.08.2015 року, до відкриття провадження по справі, позивачем було подано уточнену позовну заяву, якою позивач просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем вказано, що 02.04.1997 року слідчим по особливо важливим справам прокуратури міста Харкова Мишковим Я.Є. у відношенні позивача було порушено кримінальну справу за ознаками ч.3 ст.168 КК України 1960 року (отримання хабара в особливо великому розмірі).

02.04.1997 року позивач був затриманий за підозрою в отриманні хабара.

Постановою від 05.04.1997 року слідчого Мишкова Я.Є., санкціонованою прокурором міста Харкова, державним радником юстиції третього класу Славським С.М., ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, того ж дня слідчим було змінено кваліфікацію інкримінованого діяння та притягнуто позивача в якості обвинуваченого за ч.2 ст.143 КК України 1960 року - шахрайство.

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 04.06.1997 року санкція прокурора міста Харкова на арешт позивача була скасована і постановлено звільнити ОСОБА_1 з-під варти негайно, однак під вартою позивач знаходився ще 8 діб. Так, постановою слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Ремінного В.І., ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, про що було відібрано розписку.

Після набрання чинності новим КПК України 2012 року свідчення про вчинення вищезазначеною кримінальною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України 2001 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань СВ Московським РВ ХМУ 24 вересня 2013 року за №0005258. 21 жовтня 2013 року вищевказане кримінальне провадження прокуратурою Московського району міста Харкова передано по територіальності до СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Постановою від 28 грудня 2013 року старший слідчий СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майор міліції Афанасьсва О.В., розглянувши матеріали вищезазначеного досудового розслідування, керуючись ст. 110, п.2 ч.1 ст.284 КПК України, постановила: кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005258 від 24 вересня 2013 року - закрити, у зв'язку з відсутністю складу злочину.

У зв'язку із викладеними обставинами, на підставі ст.ст. 1167, 1176 Цивільного кодексу України, Закону №266/94-ВР від 01.12.1994 року та статті 8 закону України «Про державний бюджет Україна на 2015 рік», позивач, враховуючи перебування під слідством і судом з 02 квітня 1997 року до 28 грудня 2013 року, тобто 16 років 8 місяців та 26 днів(200 місяців та 26 днів), вважає, що мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди при таких обставинах на час подачі цього позову складає 1378 (грн.) х 200 (міс.) + 1.378 (грн.) х 26 (дні)/31 = 276 755 грн. 74 коп. Разом із тим, враховуючи особливості протікання кримінального переслідування, насамперед, пов'язані з нерозумно тривалим (близько 17 років, які позитвач знаходився в стані невизначеності щодо висунутих обвинувачень) знаходженням під слідством, що призвело до неодноразового стаціонарного лікування, і з часом, до встановлення 1 групи інвалідності (в зв'язку з чим позивач не здатен до самообслуговування, і потребую постійного стороннього догляду) тим, що деякий час(більше тижня) він утримувався під вартою і навіть після винесення судом рішення про негайне звільнення, умови тримання під вартою (як вбачається і доданих протоколів допиту) були незадовільні, також істотно порушувалось право на захист (що встановлено рішенням суду постановою від 04.06.1997р. Київського районного суду міста Харкова), розмір відшкодування має бути більшим за мінімальний. Тому позивач наполягає на відшкодуванні у розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) гривень.

У судове засідання сторони з'явились, позивачем, по мірі фізичної здатності, надано пояснення як вони викладені у позові. Крім того, позивачем надано консультативний висновок невролога, яким встановлено діагноз цервикальна ішемічна міелопатія із тетрапарезом на фоні артерио-венозної мальформації шейного відділу хребта. Дисметаболічна єнцефалополінейропатія з когнітивним зниженням, астено-депресивним синдромом. Погіршення самопочуття хворого може бути пов'язане, в тому числі, з тривалої психотравмуючої ситуацією.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував та наполягав на недоведеності позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

02.04.1997 року слідчим по особливо важливим справам прокуратури міста Харкова Мишковим Я.Є. у відношенні позивача було порушено кримінальну справу за ознаками ч.3 ст.168 КК України 1960 року (отримання хабара в особливо великому розмірі) (а.с. 17).

Постановою від 05.04.1997 року слідчого Мишкова Я.Є., санкціонованою прокурором міста Харкова, державним радником юстиції третього класу Славським С.М., ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с. 24), того ж дня слідчим було змінено кваліфікацію інкримінованого діяння та притягнуто позивача в якості обвинуваченого за ч.2 ст.143 КК України 1960 року - шахрайство (а.с. 25).

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 04.06.1997 року санкція прокурора міста Харкова на арешт позивача була скасована і постановлено звільнити ОСОБА_1 з-під варти негайно (а.с. 32-34).

Постановою слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Ремінного В.І., ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, про що було відібрано розписку (а.с. 35, 36).

Постановою від 28 грудня 2013 року старший слідчий СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майор міліції Афанасьсва О.В., розглянувши матеріали вищезазначеного досудового розслідування, керуючись ст. 110, п.2 ч.1 ст.284 КПК України, постановила: кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005258 від 24 вересня 2013 року - закрити, у зв'язку з відсутністю складу злочину (а.с. 38-40).

За вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода в порядку, передбаченому цими нормами, може бути відшкодована лише внаслідок обставин, визначених ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в редакції, що діяла на час існування спірних правовідносин, передбачено, що підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Так, ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, органами Державного казначейства здійснюються функції: операції з коштами Державного бюджету, розрахунково-касового обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; контролю за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, взятті бюджетних зобов'язань та проведенні дотримання учасниками бюджетного процесу бюджетного законодавства, бухгалтерського обліку та складання звітності при виконанні Державного бюджету.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, при цьому суд зобов'язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно роз'ясень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За обставин незаконного перебування позивача під слідством, застосування Щодо неї запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, пояснення представника відповідачів про відсутність підстав для задоволення позову є необґрунтованими.

На час розгляду справи судом, мінімальна заробітна плата, відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік", в редакції Закону № 704-VIII від 17.09.2015, складає 1378 грн.

Таким чином мінімальний розмір має складати 1378 (грн.) х 200 (міс.) + 1378 (грн.) х 26 (дні)/31 = 276 755 грн. 74 коп.

Разом із тим, виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності, справедливості та враховуючи фізичний стан позивача, до якого призвели тривалі моральні страждання, зумовлені, в тому числі, незаконним кримінальним переслідуванням (а.с. 37-42, 73), суд вважає необхідним стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції яка діє на момент винесення даного рішення), судовий збір не справляється за подання позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів.

Тому, керуючись ч. 2 ст. 88 ЦПК України, витрати повязані з розглядом даної справи віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1167, 1176, 1190 ЦК України, ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року, Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 8 Закону України від 28 грудня 2014 року «Про державний бюджет України на 2015 рік» в редакції від 17.09.2015 року, ст. 124 Конституції України,Законом України «Про виконавче провадження», Положенням «Про державну казначейську службу України», затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (у редакції від 30 січня 2013 року № 45), ст. ст. 23, 48 Бюджетного кодексу України, ст. 52 Закону України «Про авторські та суміжні права», ст. ст.10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на відшкодування моральної шкоди 500 000,00 грн. (п'ятсот тисяч грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя