Справа № 361/5015/15-ц
Провадження № 2/361/2396/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Палій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Броварський районний відділ управління Державної міграційної служби України у Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на юридичну допомогу у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що вона, на підставі договору дарування житлового будинку від 28 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Попович Л.Є., є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У належному їй будинку крім неї також зареєстровані: її батько - ОСОБА_4, діти позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є братом позивача. Відповідач ніколи не мешкав й на даний час не проживає у вказаному вище будинку, його речі відсутні. ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2. Жодних витрат на утримання, ремонт будинку, сплату комунальних послуг відповідач не несе. Таким чином, реєстрація ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації її права власності на вищевказане нерухоме майно, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду із зазначеним вище позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала аналогічні викладеному вище пояснення, уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, тричі подавав письмові заяви про перенесення слухання справи.

Від начальника Броварського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Київській області Петрик Л.В. надійшов лист про слухання справи за відсутності представника відділу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку, укладеного між ОСОБА_8 та позивачем, посвідченого 28 лютого 2014 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 264, набула у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

З копії довідки № 1111, виданої 13 липня 2015 року виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, її батько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, та брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою

(а.с. 8).

Судом також з'ясовано, що відповідач ОСОБА_2 з 1993 року по 06 липня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. Вказані обставини підтверджуються копією акта обстеження житлово-побутових умов, складеного 06 липня 2015 року депутатом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області Оснач Н.Д. (а.с. 9), та наданими у судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_10

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В. ч. 2 п. 15 постанови № 9 Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року закріплено положення, згідно якого при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначене та придатне для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зважаючи на викладене, та враховуючи те, що відповідач дійсно більше одного року не проживає у спірному житловому будинку, не набув самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, будь-яких договорів щодо користування цим житлом з позивачем не укладав, не надав доказів поважності причин відсутності у спірному будинку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. та 1 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку

АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. 00 коп. (одна тисяча гривень).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна