Справа № 452/1735/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"12" жовтня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Сенечина В.М.,

при секретарі Кухар О.П.,

з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_5 про звільнення майна з під арешту, стягнення майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом, який доповнили та уточнили, до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, ОСОБА_5 про звільнення майна з під арешту, стягнення майнової шкоди.

Позивачі посилаються на те, що на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з 13 жовтня 2014 року знаходиться виконавче провадження по виконанню рішення Личаківського районного суду м. Львова від 3 лютого 2012 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки у розмірі 450 грн. щомісячно.

22 жовтня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесена постанова про накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_1 та заборону на відчуження цього майна з метою повного і фактичного виконання рішення суду та у звязку із заборгованістю зі сплати аліментів.

У заяві зазначають, що дана постанова була винесена головним державним виконавцем незважаючи на те, що ОСОБА_1 добровільно виконувалось судове рішення про стягнення аліментів і на момент накладення арешту заборгованість по їх сплаті протягом трьох місяців становила 1250 грн., що підтверджується квитанціями про сплату аліментів, які подавались головному державному виконавцю, але не були враховані при розрахунку заборгованості. Оскільки для винесення постанови про арешт майна сума заборгованості по аліментах повинна складати 1350 грн., то підстави для накладення арешту на майно були відсутні.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_4 вказують, що їм та ОСОБА_7, згідно свідоцтва про право власності від 31 грудня 1993 року на праві власності належить квартира № 12 на пл. Ринок, 14 в м. Самборі Львівської області.

Накладення арешту на майно ОСОБА_1 та заборона на його відчуження порушує право власності позивачів на вказану вище квартиру, оскільки вони позбавлені можливості відчужити її.

Позивачі зазначають, що задля продажу квартири вони, не знаючи про арешт та заборону на відчуження, почали готувати відповідні документи для продажу квартири, а саме у травні 2015 року провели оцінку квартири субєктом оціночної діяльності та отримали довідку Самбірського МБТІ про право власності на квартиру на що ОСОБА_1 були витрачені кошти відповідно 500 грн. та 44 грн. 38 коп. Так, як строк дії вказаних документів становить шість місяців і арешт на майно залишається незнятим, то ОСОБА_1 завдані збитки внаслідок порушення цивільних прав.

Покликаючись на вказані обставини позивачі просять ухвалити відповідне рішення про звільнення з під решту квартири № 12 на пл. Ринок, 14 в м. Самборі Львівської області, та стягнення із Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на користь ОСОБА_1 понесених витрат та судового збору.

В судовому засіданні ОСОБА_1, його представник ОСОБА_3, ОСОБА_2 підтримали позов зіславшись на обставини зазначені в позовній заяві з відповідними доповненнями та уточненнями.

Позивачка ОСОБА_4 подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, подавши заперечення на позов в якому просив розглядати справу в його відсутності та відмовити в задоволенні позову, оскільки згідно постанови від 22 жовтня 2014 року арешт було накладено на все майно, що належить ОСОБА_1, а не на квартиру в м. Самборі на

пл. Ринок, 14/12 Львівської області, та не на майно співвласників. Ця постанова винесена правомірно у звяжу із наявністю заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів понад три місяці.

ОСОБА_5, яка повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_1 та його представника

ОСОБА_3, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартира передана при приватизації з державного житлового фонду наймачу та членам його сімї, є спільною сумісною власністю.

Судом встановлено, що на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з 13 жовтня 2014 року знаходиться виконавче провадження по виконанню рішення Личаківського районного суду м. Львова від 3 лютого 2012 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки у розмірі 450 грн. щомісячно.

22 жовтня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесена постанова про накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_1 та заборону на відчуження цього майна з метою повного і фактичного виконання рішення суду та у звязку із заборгованістю зі сплати аліментів.

Позивачам та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належить квартира № 12 на пл. Ринок, 14 в м. Самборі Львівської області.

Вказані обставини підтверджуються копією рішення Личаківського районного суду від 3 лютого 2012 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1, копіями постанов Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, свідоцтва про право власності на квартиру № 12 на пл. Ринок, 14 в м. Самборі Львівської області від 31 грудня 1993 року.

Відповідно до ст. ст. 57, 74 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна та заборони на його відчуження.

У разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Із копії листа головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції № В-ІІ від 22 жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 було надіслано розрахунок заборгованості по аліментах станом на 20 жовтня 2014 року та запропоновано надати оригінали квитанцій по сплаті заборгованості для уточнення сплачених сум. В цей же день було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на відчуження майна.

Суд вважає, що для винесення постанови про арешт майна з урахуванням не уточнених сум заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 22 жовтня 2014 року не було підстав.

Із оглянутих в судовому засіданні квитанцій вбачається, що на цей момент заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1, яка б становила 1350 грн. і більше не було.

Вказане підтверджується копіями заяв позивача до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, та копіями матеріалів виконавчого провадження.

Крім того в постанові головного державного виконавця від 22 жовтня 2014 року про арешт майна не зазначено на яке саме майно він накладається, не проведено опису.

З урахування наведеного, суд приходить до висновку про те, що винесення зазначеної вище постанови призвело до неможливості позивачів здійснити розпорядження спільним сумісним майном квартирою № 12 на пл. Ринок, 14 в м. Самборі Львівської області, а саме відчужити її і це їхнє субєктивне право було обмежене.

Оскільки ОСОБА_1 понесені витрати повязані із проведенням оцінки вартості квартири в розмірі 500 грн., отриманням довідки МБТІ у розмірі 44 грн. 38 коп., що підтверджується відповідними документами, термін дійсності яких сплив у звязку із обмеженнями відчуження майна, то заподіяна у звязку з цим майнова шкода повинна бути відшкодована в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Житлову квартиру № 12 на пл. Ринок, 14 в м. Самборі Львівської області, яка належить на праві спільної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4 звільнити з під арешту, накладеного згідно постанови головного державного виконавця Личаківського відділу державного виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від

22 жовтня 2014 року та зняти заборону на відчуження даної квартири.

Стягнути із Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на користь ОСОБА_1 майнову шкоду 544 грн. 38 коп. та судові збір 730 грн. 80 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя