Провадження № 2/0202/1209/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Чумак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: відділ приватизації управління житлового господарства м. Дніпропетровська, комунальне житлово експлуатаційне підприємство № 49 про вселення, встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, та усунення перешкод у користуванні майном, про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи: відділ приватизації управління житлового господарства м. Дніпропетровська, комунальне житлово експлуатаційне підприємство № 49 про вселення, встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, та усунення перешкод у користуванні майном, про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування поданої заяви, яка в подальшому була уточнена, позивачі зазначили, що квартира АДРЕСА_1Правда» в м. Дніпропетровську є спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Зазначили, що ОСОБА_1 належить 3/8 частини квартири, ОСОБА_2 належить 1/4 частина квартири та ОСОБА_3 належить 3/8 частини квартири. Між ними та відповідачем ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки. Відповідач на протязі тривалого часу використовує житлове приміщення для зберігання сміття та побутових відходів. Пояснюють, що неодноразово зверталися до суду за захистом своїх прав. Так, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 23.09.2009 року було визначено порядок користування квартирою та зобовязано КЖЕП № 49 укласти з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 окремі договори на обслуговування виділених в користування приміщень. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 03.04.2012 року зобовязано ОСОБА_3 звільнити житлові кімнати, якими він користується від сміття, побутових відходів та інших речей, які не є речами особистого користування, та заборонено ОСОБА_3 здійснювати дії щодо збирання та зберігання у квартирі сміття, побутових відходів та інших речей непридатних для використання. Але, відповідач ОСОБА_3 не виконує рішення суду та продовжує чинити перешкоди у проживанні та користуванні квартирою. Іншого житла, яке належить їм на праві власності у них не має та вони змушені орендувати квартири. Посилаючись на ст. ст. 321, 365, 370, 392, 1226 ЦК України, ст. 150 ЖК України просять суд припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2Правди» у м. Дніпропетровську. Визначити частки співвласників в квартирі АДРЕСА_3Правда» у м. Дніпропетровськ, а саме: за ОСОБА_3 в розмірі 3/8 частини, за ОСОБА_1 в розмірі 3/8 частини, за ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини. Стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 грошову компенсацію між фактичним користуванням та ідеальною часткою, що складає 28 226 грн. Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_4Правда» у м. Дніпропетровську. Визначити порядок користування квартирою № 21 у буд. № 115 по пр. ім. Газети «Правда» у м. Дніпропетровськ, виділивши ОСОБА_1 в користування, житлову кімнату площею 18,2 кв. м., ОСОБА_2 житлову кімнату площею 7, 5 кв. м. з балконом 0,9 кв. м., ОСОБА_3 житлову кімнату площею 12, 9 кв. м. Кухню площею 9,6 кв. м., коридор площею 5,9 кв. м., ванну кімнату площею 2,1кв. м., туалет площею 1,1 кв. м. - залишити в загальному користуванні. Зобовязати КЖЕП № 49 укласти з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 окремі договори на обслуговування виділених в користування приміщень у квартирі АДРЕСА_5Правда» у м. Дніпропетровськ.

В судові засідання зявлялися позивачі, підтвердили викладені в позовній заяві обставини та просили суд їх задовольнити. В судове засідання, призначене на 03.11.2015 року, позивачі не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, позивач ОСОБА_1 через канцелярію надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судові засідання зявлявся відповідач, заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що він дійсно деякий час збирав речі на вулиці та зберігав їх у квартирі. Зараз у квартирі цих речей значно менше, вважає, що не чинить позивачам перешкод у користування квартирою. В судове засідання, призначене на 03.11.2015 року, відповідач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, через канцелярію надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Представник відділу приватизації управління житлового господарства м. Дніпропетровська в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Представник комунального житлово експлуатаційного підприємство № 49 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 44339363 від 23.09.2015 року квартира АДРЕСА_4Правда» у м. Дніпропетровську належить на підставі права власності ОСОБА_1 у розмірі 3/8 частин, ОСОБА_3 у розмірі 3/8 частин та ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частин.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦПК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суд не погоджується із посиланнями позивачів, що їх право власності на квартиру АДРЕСА_1Правди» у м. Дніпропетровську є спільною сумісною власністю, та відповідно не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визначення часток співвласників у тому ж розмірі, якими вони володіють та відповідно стягнення за це компенсації з позивача ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтями 1, 3 ЦПК України дії суду, повязані з розглядом конкретної цивільної справи, здійснюються за цивільними процесуальними законами України, що діють на час розгляду справи, вчинення окремих процесуальних дій або виконання рішення суду.

Відповідно до статей 291, 292 ЦПК України законність процесуальних дій суду, вчинених ним при розгляді справи, може перевірятися тільки судом вищої інстанції в порядку апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2009 року визначено порядок користування квартирою № 21 в будинку № 115 по пр. ім. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську згідно, якого ОСОБА_1, ОСОБА_2 виділено в користування житлову кімнату площею 12,9 кв. м., а ОСОБА_3 житлові кімнати площею 18,2 кв. м. та 7, 5 кв. м. з балконом площею 0,9 кв. м. Кухню площею 9, 6 кв. м., коридор площею 5, 9 кв. м., ванну кімнату площею 2, 1 кв. м., туалет площею 1,1 кв. м. залишено в загальному користуванні. Зобовязано КЖЕП № 49 укласти з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 окремі договори на обслуговування виділених в користування приміщень квартири АДРЕСА_6Правди» у м. Дніпропетровську.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2012 року зобовязано ОСОБА_3 звільнити від сміття, побутових відходів та інших речей, які не є речами особистого користування, житлові кімнати у АДРЕСА_7Правди» у м. Дніпропетровськ, якими він користується, згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ, а саме кімнати площею 18, 2 кв. м. та 7,5 кв.м. з балконом площею 0,9 кв. м. та приміщення загального користування. Заборонено ОСОБА_3 здійснювати дії щодо збирання та зберігання у АДРЕСА_8Правди» у м. Дніпропетровськ сміття, побутових відходів та інших речей непридатних для використання.

Згідно постанови державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 15.06.2012 року про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем направлено подання до правоохоронних органів для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за невиконання рішення суду від 03.04.2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 3 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту свого права, суд не може вирішувати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини і тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання порядку користування квартирою та зобовязання про укладення договорів на обслуговування приміщень.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Враховуючи, що відповідач продовжує чинити перешкоди позивачам у користуванні своєю власністю, що також підтверджується фотографіями наданими позивачем, позовні вимоги в частині вселення до квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 361 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: відділ приватизації управління житлового господарства м. Дніпропетровська, комунальне житлово експлуатаційне підприємство № 49 про вселення, встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, та усунення перешкод у користуванні майном, про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 в квартиру № 21 у будинку № 115 по проспекту імені Газети «Правди» у м. Дніпропетровськ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда