Єдиний унікальний номер 236/1962/15-ц Номер провадження 22-ц/775/428/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого Маширо О.П.

суддів Канурної О.Д., Никифоряка Л.П.

при секретарі Лісовій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу по апеляції ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 липня 2015 року у справі за позовом Комунального підприємства «Краснолиманська служба єдиного замовника» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернулась відповідачка ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на рішення суду, яким позовні вимоги підприємства були задоволені: суд стягнув з відповідачів у солідарному порядку 1 065 грн. 37 коп. у відшкодування заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 серпня 2013 року по 01 березня 2015 року, а також з посиланням на ст. 625 ЦК України суд стягнув суму індексу інфляції за весь період простроченні у розмірі 244 грн. 36 коп. та 3% річних у сумі 17 грн. 67 коп. і розподілив судові витрати.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_1 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1.

Судом також було встановлено, що комунальне підприємство проводить обслуговування вказаного житлового будинку, надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за тарифами, які були затверджені у встановленому законом порядку.

Проте відповідачі з 01 серпня 2013 року не оплачують отримані послуги, у зв»язку з чим станом на 01 березня 2015 року утворилась заборгованість у загальній сумі 1 065 грн. 37 коп.

Суд першої інстанції не прийняв доводи відповідачів про те, що вони не повинні оплачувати послуги підприємства, оскільки не укладали договір про надання таких послуг, оскільки судом встановлено, що фактично послуги з утримання будинку та прибудинкової території позивачем надавались у повному обсязі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по комунальних послугах є підставними та обгрунтованими, тому стягнув з відповідачів ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь комунального підприємства суму заборгованості повністю.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що боржники ОСОБА_1 згідно з вимогами ст. 625 ЦК України повинні також сплатити інфляційні нарахування та 3% річних, оскільки прострочили виконання грошового зобов»язання, тому стягнув з них додатково на користь підприємства індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов»язання у сумі 244 грн. 36 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 17 грн. 67 коп.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, оскільки вважає його незаконним, таким, що ухвалене з порушенням вимог матеріального і процесуального закону.

Зокрема, у судовому засіданні вона звернулась з клопотанням про надання підприємством актів виконаних робіт, а також вказала, що будинок знаходиться у незадовільному стані, а крім того, ті послуги, що надає позивач, є неякісними.

19 березня 2015 року деякі мешканці їхнього будинку відмовились від отримання послуг комунального підприємства, оскільки не був проведений поточний ремонт покрівлі, під»їзду, системи тепло- та водопостачання та інші роботи.

Крім того, судом не було враховано, що її син ОСОБА_2 хоча і зареєстрований у квартирі разом з нею, однак фактично з 2011 року проживає в іншому місті України за межами Донецької області.

Представник позивача до апеляційного суду не з»явився, хоча комунальне підприємство про час та місце розгляду справи було повідомлене належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення - судової повістки.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Оскільки представник комунального підприємства не надав доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки до апеляційного суду, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» також вказано, що апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуваної частини.

У даній справі рішення оскаржує тільки відповідачка ОСОБА_1, другим відповідачем ОСОБА_2 рішення суду не оскаржується, тому апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду, виходячи з доводів апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення апелянтки, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін, з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим у відповідності до вимог процесуального судочинства на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване судове рішення відповідає вимогам процесуального і матеріального закону, тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції всебічно, повно і об"єктивно дослідив надані сторонами докази, правильно встановив фактичні обставини справи та зробив правильні правові висновки про те, що вимоги комунального підприємства є підставними та обгрунтованими.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з яких суд його ухвалив. Ці мотиви не суперечать закону та не спростовуються доводами скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.17), тому є споживачами тих послуг, які надаються комунальним підприємством.

Суд першої інстанції підставно не прийняв доводи відповідачки про те, що вони не укладали з підприємством договір про надання послуг, тому начебто не повинні сплачувати комунальні послуги, оскільки комунальні послуги підприємством надавались, вартість цих послуг була встановлена у відповідності до вимог закону, що підтверджено наданими позивачем та дослідженими судом відповідними доказами.

За таких обставин апеляційний суд не може прийняти і доводи апеляційної скарги в цій частині.

Що стосується надання неякісних комунальних послуг, то такі твердження апелянтки апеляційний суд також не може прийняти, оскільки ніяких належних та допустимих доказів щодо цього, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, ОСОБА_1 до суду не надала.

Не можна погодитись з доводами апеляції і в тій частині, де йдеться про відмову трьох мешканців будинку, у тому числі, ОСОБА_1, від отримання комунальних послуг, оскільки у наданій відповідачкою претензії фактично йдеться про неналежну якість тих послуг, що надає комунальне підприємство, та у зв»язку з цим необхідності проведення перерахунку платежів, а не про відмову від отримання комунальних послуг (а.с.90).

Крім того, як правильно вказано у рішенні суду, відповідачкою не додержано встановленого законом порядку оскарження дій комунального підприємства чи іншої установи щодо якості отримуваних послуг або розміру встановлених тарифів на оплату цих послуг.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про підставність та обгрунтованість позовної заяви в частині стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг відповідає вимогам закону, тому в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Оскільки відповідачі як споживачі комунальних послуг неналежним чином виконували свої обов»язки по оплаті наданих ним послуг, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з відповідачів також інфляційні нарахування згідно з індексом інфляції та 3% річних за весь період прострочення платежу, пославшись на ст. 625 ЦК України, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами з приводу оплати комунальних послуг, є правовідносинами між боржниками і кредитором, тому застосування положень ст. 625 ЦК України у даному разі є правовими наслідками порушення відповідачами зобов»язання щодо оплати наданих ним комунальних послуг.

Усі інші доводи апеляційної скарги також були предметом дослідження у суді, на правильність висновків суду вони не впливають та зроблених судом правових висновків не спростовують, тому апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити як безпідставну, рішення суду як таке, що відповідає вимогам закону, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: