Справа № 579/555/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: судді Хочиної А.І.,

за участі секретаря Малик Г.М.,

з участю: позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кролевці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину,

в с т а н о в и в:

позивачка звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2007 року по 2008 рік вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Відповідач переважно знаходився у ОСОБА_3 Федерації за місцем свого проживання, періодично приїжджав до м.Кролевець Сумської області України, де вона його чекала. 28 березня 2008 року у них народився син ОСОБА_4. Батьківство відповідачем визнається і ніколи не оспорювалось.

Після народження сина фактичні шлюбні відносини вони припинили і ОСОБА_2 повернувся до ОСОБА_3 Федерації. З того часу він участі у вихованні та утриманні сина не брав, подібного бажання не проявляв. Кілька разів з часу народження дитини відповідач пересилав їй кошти, проте це було несистематично, хоч вони і домовлялись, що він буде щомісяця пересилати кошти на спеціально відкритий нею рахунок в банківській установі. Так, в листопаді 2013 року ОСОБА_2 зробив переказ коштів на її (ОСОБА_1Ю.) імя на суму 15 тисяч російських рублів, більше коштів не надходило. На сьогодні відповідач кошти на утримання сина не надає, жодним чином не пояснює своїх дій, чим ставить її та дитину в скрутне матеріальне становище.

Син ОСОБА_5 проживає разом з нею у будинку її батьків. Вона працює менеджером з продажу в ФОП ОСОБА_6 і її середній дохід на місяць становить 1300 грн.

Як їй відомо, відповідач є капітаном поліції за місцем свого проживання, розлучений, на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей від попереднього шлюбу.

Посилаючись на викладене, позивачка, уточнивши в суді позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, в судове засідання не зявився. Розгляд справи просить проводити без його участі, позовні вимоги не визнає. При цьому він зазначає, що з позивачкою ОСОБА_1 він знайомий, однак в шлюбних відносинах з нею не перебував, дитину не знає і ніколи не бачив, її батьком він не являється. Він проживає в ОСОБА_3 Федерації з 1990 року, має російське громадянство. З 2002 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, за час якого народилось троє дітей. В 2007 році шлюб між ним та ОСОБА_7 розірвано, однак вони продовжують проживати однією сімєю, що вбачається з протоколу судового засідання, проведеного на виконання судового доручення (а.с. 51). Також від відповідача до суду надійшло заперечення проти позову, які мотивує тим, що в фактичних шлюбних відносинах з позивачкою він не перебував, а просто був з нею знайомий. Яким чином він записаний батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, йому невідомо, оскільки в відділ ДРАЦС з відповідною заявою він не звертався, в шлюбі з ОСОБА_1 не перебував. Він має трьох неповнолітніх дітей від шлюбу з ОСОБА_7, на утримання яких сплачує кошти.

Заслухавши пояснення позивачки, врахувавши позицію відповідача, викладену в письмовій формі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно з даними свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є ОСОБА_2 (відповідач у справі) та ОСОБА_1 (позивачка у справі) (а.с.10).

Як вбачається з пояснень позивачки і не заперечується відповідачем, дитина ОСОБА_2 проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, що також підтверджується довідкою КП Кролевецька ЖЕК від 8 квітня 2015 року (а.с.5). Згідно довідки про доходи від 10.04.2015 року №2/04-15 позивачка працює менеджером зі збуту у ФОП ОСОБА_6 і отримує заробітну плату, розмір якої з жовтня 2014 року по березень 2015 року становить 7800 грн. (а.с.11), і потребує коштів на утримання їхньої спільної з відповідачем дитини.

ОСОБА_2 працює заступником начальника відділу в УМВС міста Нижнєвартовськ, що вбачається з його пояснень в судовому засіданні, проведеному на виконання судового доручення (а.с.51). У нього на утриманні перебувають його діти від шлюбу з ОСОБА_7 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, на яких він сплачує аліменти на користь ОСОБА_7 у розмірі 1/2 частини його заробітку та (або) інших доходів, щомісяця відповідно до судового наказу мирового судді судової дільниці №1 міста окружного значення Нижнєвартовська Ханти-Мансійського автономного округу - Югри від 29 червня 2015 року. Дані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження дітей, вказаним судовим наказом (а.с.34, 48, 49, 50).

Як зазначає позивачка, відповідач декілька разів пересилав їй кошти для дитини, однак після грошової допомоги у листопада 2013 року в сумі 15000 російських рублів, коштів на утримання сина ОСОБА_2 більше не надає, тому вона бажає, щоб він стабільно сплачував аліменти за рішенням суду. Відповідач не заперечував щодо того, що він не бере участі у матеріальному забезпеченні сина ОСОБА_5.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Аналізуючи заперечення відповідача та виходячи з положень сімейного законодавства, суд зважає на те, що сам факт перебування чи не перебування у шлюбі, наявності чи відсутності фактичних шлюбних відносин (що заперечує відповідач) не є підставою для стягнення аліментів; саме існування батьківства породжує обовязок батьків утримувати дитину, як і ряд інших обовязків нематеріального характеру.

Посилання відповідача на те, що він не являється батьком ОСОБА_4 спростовується даними свідоцтва про народження дитини, у якому відповідач ОСОБА_2 записаний батьком, і ним не надано доказів протилежного, як то висновку судово-медичної експертизи, судового рішення тощо.

Виходячи з положень статей 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення має бути ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд при винесенні рішення не може ґрунтуватися на запереченнях відповідача щодо його батьківства.

Як передбачено ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки відповідач, як вбачається з його пояснень, має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, то є підстави для присудження аліментів у частці від його заробітку (доходу).

Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Проаналізувавши і врахувавши вищезазначені обставини, матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері, а також те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що є обґрунтовані підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на малолітню дитину у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць.

Відповідно до ст.ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина ОСОБА_3 Федерації, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, Ханти-Мансійський автономний округ Югра, Тюменська область, ОСОБА_3 Федерація на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Стягнення аліментів проводити з 14 квітня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення; особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_11