Справа № 640/3430/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Діденко С.А..,

при секретарі - Коломойцеві М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства з питань поводження з відходами, як вторинною сировиною (ДП «Укрекоресурси») в особі виробничого комплексу «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами, як вторинною сировиною про стягнення грошової суми,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнювала під час судового розгляду справи та в його остаточній редакції просила стягнути з відповідача на її користь витрати, які понесла у звязку з службовим відрядженням та повязані з потребами підприємства у сумі 13324,90грн.; стягнути з відповідача на її користь добові у розмірі 9987,60грн.; стягнути з відповідача на її користь відшкодування за час затримки сум, що належали до виплати під час звільнення у розмірі 39255,90грн.

Свої позовні вимоги вона обгрунтувала тим, що 10.02.2014 р. її було прийнятої на посаду заступника начальника начальника виробничої дільниці №2 ДП «Укрекоресурси». В подальшому, 28.11.2014 р. її було звільнено наказом №45-к/тр. з роботи на підставі п.1, ст.40 КЗпП України у звязку з скороченням штатів . Виробнича дільниця №2, на якій вона безпосередньо виконувала свої службові обов'язки, знаходилась у м.Харкові,

а Виробничий комплекс «Техносервіс» державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною знаходиться у м. Києві. За час роботи на підприємстві вона неодноразово відбувала у відрядженнях до м. Києва. У відрядженні вона перебувала на підставі Наказу про відрядження. За наслідками відряджень нею здійснювався розрахунок добових та витрат, пов'язаних з проїздом до місця призначення та у зворотньому напрямку, який наводився у Звітах про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт. У зв'язку з тим, що кошти на відрядження не видавались заздалегідь, вона вимушена була витрачати власні кошти. Згідно ст.121 КЗпПУкраїни працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими

відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку. Вона знаходилась у відрядженні з 11.04.2014 р. по 15.04.2014p; з 23.04.2014 р. по 29.04.2014 р.; з 21.05.2014 р. по 23.05.2014 р. З 02.06.2014р. по 05.06.2014р. ; з 16.06.2014 р. по 20.06.2014р. ; з 25.06.2014 р. по 27.06.20І4 р. з 02.07.2014 р. по 04.07.2014 р.; З 10.07.2014 р. по 11.07.2014р.; з 23.07.2014 p. по 25.07.2014р.; з 26.09.2014 р. по 27.09.2014р.; з 28.11.2014р. по 28.11.2014р. За час роботи їй не було виплачено, ані добові в розмірі 9987,60 грн., ані витрати, понесені у звязку зі службовим відрядженням та повязані з потребами підприємства у розмірі 13324,90грн. 28.11.2014р. її було звільнено. До розрахунку не увійшли відповідні суми. На 07.09.2015р. час затримки в розрахунку склав 194 дні. Середньоденна заробітна платня її складає 202,35грн. Відшкодування за час затримки розрахунку в порядку ст.117 КЗпП України складає: 194*202,35=39255,90. Згідно з вимогами ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нарахування суми,належні працівникові при звільненні, власник, або уповноважений ним Орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до ч.І ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Їй так і не було повідомлено про суми, які підлягають виплаті їй при звільнені. Не виплачено добові та витрати, понесені у зв'язку з службовим відрядженням.

У судовому засіданні позивач та її представник позивні вимоги підтримали.

Відповідач представник ДП «Укрекоресурси» в особі виробничого комплексу «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами, як вторинною сировиною у судове засідання на час вирішення спору не зявився , клопотань щодо відкладення розгляду справи не заявляв. В запереченнях на позов посилався на те, що позивач за посадою заступника начальника начальника виробничої дільниці №2 ДП «Укрекоресурси» безпосередньо підпорядкований начальнику ВК «Техносервіс». Відповідно до наказу Мінфін України №738 від 21.06.2011 року та Інструкції про службові відрядження в межах України єдиною підставою для направлення працівника у відрядження є наказ підприємства. Посвідчення на відрядження скасовано. У відповідності до наказу директора підприємства №45-к від 25.11.2015 року про звільнення ОСОБА_1 здійснено нарахування усіх належним позивачу сум за час його роботи. Вимоги позивача щодо відшкодування йому витрат на використання власного транспорту та добових безпідставні.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Згідно наказу №5-к/тр від 10.02.2014p., ОСОБА_1 було прийнято на посаду заступника начальника-начальника виробничої дільниці виробничого комплексу «Техносервіс» ДП «Укрекоресурси» (а.с.138-139).

Згідно наказу №45-к/тр від 25.11.2014р. ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника начальника виробничої дільниці Виробничого комплексу «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною 28.11.2014 р. згідно з п.1 ст.40 КЗпП (а.с.137).

Позивач вимагає стягнення з відповідача суми 13324,90 грн. , як такої що витрачена за службовими відрядження у звязку потребами підприємства. До відповідної суми позивачем віднесені витрати на придбання пального для власного транспорту,яким вона виїздила до м.Києва, а також добові за 39 днів перебування у відрядженням .

Підставою для направлення у відрядження за період з квітня 2014 року по 26.09.2014 року суду представлені накази №№1- 10, які ОСОБА_1 підписувала власноручно та визначала мету і терміни свого відрядження.

Відповідно до п.1 « Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон», затвердженою наказом Мінфін Укроаїни №59 від 13.03.1998 року службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади , підприємства , установи та організації , що повністю або частково утримується (фінансується ) за рахунок бюджетних коштів (далі підприємство) , на певний строк до іншого населеного пункту для виконання для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи ( за наявності документів, що підтверджують звязок службового відрядження з основною діяльністю підприємства.)

Право прийому на роботу, звільнення з роботи , в Державному підприємстві з питань поводження з відходами, розпорядження коштами виробничого комплексу «Техносервіс» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною належить керівнику підприємства.

Свідченням цього є розпорядження №68 від 29.08.2014 р., №71 від 10.09.2014 р. , наказ №40 від 22.09.2014 р. Про виклик заступника начальника-начальника виробничої дільниці№2 ОСОБА_1 до виробничого комплексу «Техносервіс» ДП «Укрекоресурси» та до центрального апарату Підприємства підписані відповідно начальником ВК «Техносервіс» , директором ДП. Розпорядження та наказ містять вказівку головному бухгалтеру на виділення коштів на компенсацію витрат , повязаних з відрядженням.

(а.с.,194 ,200,204)

Підставою на відрядження з 11.04.2014 р. по 15.04.2014p; з 23.04.2014 р. по 29.04.2014 р.; з 21.05.2014 р. по 23.05.2014 р. З 02.06.2014р. по 05.06.2014р. ; з 16.06.2014 р. по 20.06.2014р. ; з 25.06.2014 р. по 27.06.20І4 р. з 02.07.2014 р. по 04.07.2014 р.; З 10.07.2014 р. по 11.07.2014р.; з 23.07.2014 p. по 25.07.2014р.; позивачем заявлені накази №№1-10 та посвідчення про відрядження , за якими вона себе відряджала до м. Київ.

(а.с.4-6,21-23,32-34,4-45,57-59,66-68,94-96,101-103,110-113,12-127)

Відповідно до наказу Мінфіну України №738 від 21.06.2011 року наказ Державної податкової адміністрації України від 28.07.97 р. N 260 "Про затвердження форми посвідчення про відрядження", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14.08.97 р. за N 311/2115. визнано таким, що втратив чинність. Підставою на відрядження залишається виключно розпорядження керівника підприємства.

Позивачем не надано доказів того, що він за посадою заступника начальника-начальника виробничої дільниці№2 виробничого комплексу «Техносервіс» мав повноваження за власною ініціативою направляти себе у відрядження.

Доводи позивача з відповідного питання знаходяться у суперечності з даним, які надані самим позивачем щодо необхідності погодження відрядження з директором Підприємства та вимогою про видання відповідного Розпорядження про дату та час прибуття .

(а.с.191-193)

Посилання позивача на відмітки в посвідченнях на відрядження, які вона сама підписувала, часу її прибуття та вибуття з Києва, не може бути прийнято як доказ направлення її у відрядження в порядку передбаченому законом.

Згідно з вимогами ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нарахування суми, що належні працівникові при звільненні, власник, або уповноважений ним Орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до п.4 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон сума добових визначається згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами . За всідсутності наказу добові не виплачуються .

Суд не бачить підстав для визнання сум добових та витрат на придбання позивачем пального як таких, що підтвердженні відповіцдним наказом і мають бути відшкодовані позивачу за рахунок бюджетних коштів як витрати , що повязанні з перебуванням у відрядженнях та при остаточному розрахунку при звільнені.

Относимість витрат на придбання пального до поїздок у відрядження позивача власним транспортом , та погодження відповідних витрат з керівництвом підприємства позивачем не надано . Відповідні вимоги є недоведеними і задоволенню не підлягають .

Доводи позивача з приводу того, що їй невідомо з приводу нарахувань остаточного розрахунку при її звільненні суперечать даним, за яким вона ознайомлена з наказом про звільнення , в якому зазначено про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги. В судовому засіданні позивач підтвердила що отримала заробітну плату при звільненні.

За таких обставин позовні вимоги позивача не доведені і задоволеню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України, ст.ст.116,117, 121 КЗпП України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ