УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором депозиту, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 1 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому зазначав, що між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») 18 жовтня 2010 року укладено договір вкладу «Стандарт із щомісячною виплатою %» № SAMDN 1503 на суму 10 000 доларів CША строком на 12 місяців по 18 жовтня 2011 року з процентною ставкою 9 % річних, дія якого продовжувалась. 9 квітня 2014 року він звернувся до банку з письмовою заявою про видачу йому готівкою вказаної суми коштів та нарахованих за вкладом процентів. Банк повідомив його про неможливість їх видачі вказавши, що 15 лютого 2013 року договір між сторонами розірвано на підставі його заяви і сума в розмірі 9 782 доларів США йому виплачена. Однак даний договір ним не розривався. Крім того, в березні 2014 року йому були виплачені нараховані банком проценти. Посилаючись на наведене, з урахуванням уточнених вимог, просив задовольнити позов.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 січня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 10 000 доларів США, що еквівалентно 159 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 1 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що банком не доведено отримання позивачем коштів по вкладу, оскільки відсутній видатковий документ з підписом ОСОБА_3, який би підтверджував видачу йому вкладу готівкою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову апеляційний суд вважав, що відповідно до витягу з касового журналу касира Вижницького відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» 15 лютого 2013 року було позивачу здійснено виплату коштів за депозитним договором, а посилання ОСОБА_3 на те, що підпис на заяві вчинено не ним, а іншою особою не спростовує факту розірвання договору, оскільки позивач цієї обставини не довів.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Судами встановлено, що 18 жовтня 2010 року ОСОБА_3 уклав з банком договір банківського вкладу в іноземній валюті № SAMDN1503, за умовами якого позивач вніс на депозитний рахунок кошти у розмірі 10 000 доларів США строком на 12 місяців з процентною ставкою 9 % річних.

Процентна ставка на дату укладення договору становила 9 % річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Як убачається з матеріалів справи, 9 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Вижницького відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення йому депозитного вкладу та нарахованих відсотків річних.

Однак, ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав позивачу лист, яким повідомив, що 15 лютого 2013 року договір між сторонами розірвано на підставі заяви ОСОБА_3 та у касі Вижницького відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» йому виплачено грошові кошти у розмірі 9 782 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку НОМЕР_1.

Пунктом 1.1. глави 1 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками України (далі - Інструкція), затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_04_30/pravo1/RE19528.html?pravo=1>, передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належить, зокрема, і заява про видачу готівки.

Пунктом 1.3. глави 1 розділу ІV Інструкції визначено, що касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. У грошових чеках, заявах на видачу готівки, на підставі яких видається клієнтам готівка, незалежно від суми, за винятком реалізації пам'ятних та інвестиційних монет, мають зазначатися дані паспорта особи-отримувача або документа, що його замінює, найменування документа, серія, номер і дата його видачі, найменування установи, що його видала.

Зі змісту пункту 3.4 глави 3 розділу ІV Інструкції вбачається, що фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків видається з операційної каси готівка іноземної валюти за заявою на видачу готівки.

Крім того, пунктом 3.5 глави 3 розділу IV Інструкції передбачено обов'язок банку перед видачею готівки у видаткових касових документах (зокрема, у заяві на видачу готівки) перевірити: повноту заповнення реквізитів на документі, наявність підписів відповідальних осіб банку (філії, відділення), яким надано право підпису касових документів, і тотожність їх зразкам; належність пред'явленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу, відповідальність даних паспорта там даним, що зазначені в касовому документі; у разі отримання готівки за довіреністю - відповідність оформлення довіреності на отримання готівки вимогам законодавства України; наявність підпису отримувача.

При вирішенні спору суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув, за відсутності заяви про видачу готівки позивачу, оформленої відповідно до вимог зазначеної інструкції, дійшов помилкового висновку про те, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і видачі готівки ОСОБА_3

Не відповідає матеріалам справи вказівка в рішенні апеляційного суду на те, що заява ОСОБА_3 про розірвання договору та виплату грошових коштів міститься на а. с. 76. Такої заяви на цьому аркуші справи немає, вона в матеріалах справи відсутня, як і відомості про її зміст та дослідження апеляційним судом.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд керувався п. 4.4. постанови Правління НБУ від 19 лютого 2001 року № 72 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», проте останнє не регулює спірні правовідносини, а визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті юридичними особами, крім установ банків (п. 1.1 цього Положення).

Вирішуючи спір апеляційний суд мав встановити порядок ведення касових операцій банків з клієнтами, загальні вимоги до оформлення касових документів на видачу готівки в іноземній валюті, та перевірити чи підтверджується виконання банком обов'язків за укладеним між сторонами договором банківського вкладу допустимими доказами.

Допущені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 1 квітня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук