Справа №173/1626/15-ц
Провадження №2/173/803/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання - Демяненко С.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11 лютого 2011 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що негативно впливає на її психологічний стан. 11 лютого 2015 року між ними сталася чергова сварка, після якої позивач переїхала разом з донькою до своїх батьків. З того часу ведення спільного господарства між ними припинено. За таких обставин позивач вважала, що збереження шлюбу не можливе. У звязку з цим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що не проживають разом з відповідачем з лютого 2015 року. Примирення з ним не можливе, оскільки подальше спільне життя суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Донька мешкає разом з нею. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини. Домовленості щодо утримання дитини не має. Спору про поділ майна не має. В неї на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має. Хронічних, тяжких захворювань ні вона, ні її донька не мають.

Відповідач позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Підтвердив, що не проживає разом з позивачем з 11 лютого 2015 року. Вважає збереження шлюбу не можливим. Дитина має все необхідне, забезпечена одягом та взуттям. За цей час, коли вони не мешкають разом, купував продукти. Гроші позивачу не надавав, оскільки вона витратить їх на власні потреби, а не на дитину. Зараз він працює, а тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини заробітку. Інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має. Хронічних захворювань не має.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, вважав також, що збереження шлюбу не можливе.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

11 лютого 2011 року виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис за № 4 (а.с.6).

Сторони не проживають разом з 11 лютого 2015 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння, відсутність спільних інтересів та взаємне небажання зберегти шлюб.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя.

А тому вимоги позивач про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд, керуючись ст. 113 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне залишити їй прізвище «Виговська».

Судом також встановлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), яка з часу припинення шлюбних відносин між сторонами, мешкає разом з позивачем.

Відповідач працює, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина потребує утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. В той же час, суд бере до уваги, що при зверненні до суду з вимогами про розірвання шлюбу позивачем не було сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 88, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 11 лютого 2011 року виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Виговська».

Стягнути з ОСОБА_2 (ін..н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (ін..н. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, сел.. Дніпрвоське Верхньодніпровський район Дніпропетровської області) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 3 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 (ін..н. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, сел.. Дніпрвоське Верхньодніпровський район Дніпропетровської області) судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ін..н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3) судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

ОСОБА_6