АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів -Соколової В.В., Шахової О.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОЦЕНТР-Україна ПЛЮС» про зобов'язання здійснити виплату страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа: ТОВ «АВТОЦЕНТР-Україна ПЛЮС» про зобов'язання здійснити виплату страхового відшкодування.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 05.11.2013 р. на автомобільній дорозі Н-15 Запоріжжя-Донецьк на 98 км. + 950 м. сталася дорожньо-транспортна за участю належного йому на праві власності автомобіля Skoda Oktavia A 5, д.н. НОМЕР_2, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Посилаючись на те, що автомобіль був застрахований у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» (договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № ВС.ДМТ06-01.036 від 03.10.2013 р.), яка безпідставно відмовила йому у виплаті страхового відшкодування, просив стягнути з відповідача кошти у розмірі 113 334,05 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.05.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Справа № 760/11207/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9033/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального іпроцесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції не урахував, що на момент страхування та настання дорожньо-транспортної пригоди його транспортний засіб був повністю справним та не мав механічних пошкоджень, що підтверджується постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20.11.2013 р. .

Крім того вказував на помилковість висновку експерта № 14898/14899/14-52 від 21.03.2015 р. щодо обставин ДТП, оскільки він категорично не стверджував, що рухався зі швидкістю 100 км/год, і здійснював маневр відвороту вправо за 5 метрів до зіткнення з невстановленим автомобілем ВАЗ.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» просив апеляційну скаргі відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними.

Представник ТОВ «АВТОЦЕНТР-Укоаїна ПЛЮС» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 03.10.2013 р. між ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія»укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № ВС.ДМТ06-01.036, відповідно до якого застрахованим транспортним засобом є належний позивачеві автомобіль SKODAOKTAVIA A5, д. н. НОМЕР_2.

05.11.2013 р. на автомобільній дорозі Н-15 Запоріжжя-Донецьк 98 км. 950 м. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, внаслідок якої він отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту автомобіля становить 113 334,05 грн.

Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20.11.2013 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП.

06.11.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» із заявою про настання страхового випадку, а 19.12.2013 р. із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 17.02.2014 р. ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» повідомила, що за наслідками проведеної перевірки заявлені ним обставини не знайшли свого підтвердження та спростовуються зібраними доказами, що згідно п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування», а також на підставі п.13.1.1. Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №ДМт06-01 та п.16.4.7. умов Договору страхування є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на спростування висновків відповідача про надання ним недостовірної інформації про обставини ДТП, що стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Такий висновок грунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом п.3 ч.1 ст.991 ЦК України та п.3 ч.1 ст.26 ЦПК України страховик має право відмовити у виплаті страхових виплат або страхового відшкодування у випадку подання страхувальником завідомо (свідомо) неправдивих відомостей про предмет договору страхування, або про факт настання страхового випадку.

Такі положення закону відображені і у п. 16.4.7 укладеного між сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту від 03.10.2013 р. в якому обумовлено, що підставою відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є надання страхувальником заявлених пошкоджень, які з технічної точки зору не могли виникнути за заявлених ним обставин, що прирівнюється до надання неправдивої інформації щодо факту та/або обставин настання страхового випадку.

Як убачається з матеріалів справи, страховик для встановлення заявленої позивачем події, відповідно до ч.3 ст.25 Закону України «Про страхування» залучив страхового комісара, який надав аварійний сертифікат, в якому зазначено, що з технічної точки зору наявний на транспортному засобі Skoda Oktavia A 5, д.н. НОМЕР_2 комплекс пошкоджень не відповідає обставинам заявленої ОСОБА_1 ДТП, що сталася 05.11.2013 р. та рельєфу і дорожній обстановці на зазначеній ділянці, та що система безпеки (модуль подушки безпеки водія) працював до укладення договору добровільного страхування наземного транспорту від 03.10.2013 р.

Суд правильно відхилив доводи відповідача про те, що зазначений аварійний сертифікат не відповідає обставинам ДТП, які були встановлені працівниками міліції при з'ясування обставин ДТП та в постанові Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20.11.2013 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КупАП, оскільки як при з'ясуванні обставин ДТП так і при розгляді адміністративної справи зазначені обставини не встановлювалися.

Крім того як убачається з висновку судової автотехнічної експертизи від 31.03.2013 р. кількісні характеристики, вказані водієм ОСОБА_1, зокрема в частині того, що він рухаючись на автомобілі Skoda зі швидкістю близько 100 км/год на відстані 5 метрів до виявленого транспортного засобу, який виїхав на смугу руху автомобіля Skoda, по якій рухався керований ним автомобіль, розпочав маневр відвороту вправо з метою уникнення зіткнення із невстановленим автомобілем ВАЗ, являються технічно не спроможними.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, а тому її слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Солом'янськогорайонного суду м. Києва від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: