У Х В А Л А

20 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 1 квітня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Новий" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи: орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Головне управління державної міграційної служби у Солом'янському районі м. Києва, житлове управління дочірнього підприємства по експлуатації та ремонту житлового фонду та об'єктів соціально-побутового призначення "Екос", відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та виселення,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 1 квітня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності на вказану квартиру за публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» (далі - ПАТ «АКБ «Новий»), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 серпня 2006 року № 99-06-В, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «АКБ «Новий».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКБ «Новий» 3 тис. 441 грн судового збору.

Зазначено, що рішення апеляційного суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 січня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 1 квітня 2015 року залишено без змін.

28 вересня 2015 року ОСОБА_4, за дорученням якого діє ОСОБА_8, звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 252 - 264 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня та 24 грудня 2014 року, 22 липня 2015 року.

Водночас ОСОБА_4 порушує питання про поновлення строку подання зазначеної заяви, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Оскільки заяву про перегляд судових рішень ОСОБА_4 подав 28 вересня 2015 року, при цьому на підтвердження передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави він посилався на судове рішення суду касаційної інстанції від 22 липня 2015 року, тобто заяву подано в межах строків, встановлених статтею 356 цього Кодексу, відсутні правові підстави для обговорення питання щодо поновлення строку для подання указаної заяви.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини справ, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 24 червня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновками апеляційного суду про те, що: позичальник належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого виникла заборгованість, в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки; Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не обмежує повноваження судів ухвалювати рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки; відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено встановлений статтею 257 ЦК України строк для звернення до суду з позовом, оскільки зазначений строк переривається відповідно до частини першої статті 264 цього Кодексу.

Разом з тим, у наданих для порівняння ухвалах від 24 грудня 2014 року та 22 липня 2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, направляючи справи на новий розгляд, указав на те, що судами не з'ясовано граничного строку дії картки, а також чи надавалася відповідачу картка з новим строком дії відповідно до Правил користування платіжною карткою, внаслідок чого питання про початок перебігу позовної давності за вимогами про повернення кредитних коштів не вирішено.

В ухвалі від 17 вересня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох і більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Додана до заяви постанова Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року не може слугувати прикладом неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки не є судовим рішенням в розумінні пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Керуючись частиною четвертою статті 356, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Новий" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи: орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Головне управління державної міграційної служби у Солом'янському районі м. Києва, житлове управління дочірнього підприємства по експлуатації та ремонту житлового фонду та об'єктів соціально-побутового призначення "Екос", відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та виселення за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 1 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін