Справа № 752/7710/15-ц
Провадження № 2/752/3868/15
У Х В А Л А

15.07.2015 року суддя Голосіївського районного суду м.Києва Сальникова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Одночасно з позовом заявлено про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до вимог ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є звернення до суду особи з заявою про забезпечення позову, яка повинна бути подана з додержанням вимог, передбачених ст.151 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідженню та доведенню перед судом їх переконливості. Ці загальні правила процедури стосуються всіх стадій руху судової справи.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику про що постановляє ухвалу.

Оскільки позивачем, не дотримано безумовної вимоги щодо надання відповідної форми мотивованої заяви з додержанням вимог ст.151 ЦПК України, що є єдиною підставою для розгляду судом питання про забезпечення позову, а суд, за власної ініціативи позбавлений можливості забезпечувати позов без звернення особи з заявою про забезпечення позову, тому підстави для забезпечення позову на даний час - відсутні.

Керуючись принципом диспозитивності, та враховуючи те, що вимога про забезпечення позову безпосередньо заявлена в цивільному позові, суд приходить до висновку про неможливість повернення її заявнику, відповідно до вимог ч.8 ст.153 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.11, 151-153 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 щодо забезпечення позову шляхом накладення арушту на майно і грошові кошти, що належать ОСОБА_2 і знаходяться в неї чи інших осіб - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що забезпечення позову, у випадку подання заяви про забезпечення позову з додержанням вимог ст.151 ЦПК України, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також передбачене ст. 155 ЦПК України право особи, щодо якої вжито заходи забезпечення позову на відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду через Голосіївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М. Сальникова