Справа № 133/1655/13-ц Провадження № 22-ц/772/2811/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 43Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Стеблюк Л.П., Медяного В.М.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представників ДТГО «Південно-Західна залізниця» - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», первинної профспілкової організації Козятинської дистанції енергопостачання, виконавчого комітету Козятинської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання незаконними спільних рішень адміністрації і профспілкового комітету та за позовом третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_9 до державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», первинної профспілкової організації Козятинської дистанції енергопостачання про визнання незаконним спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету,

за апеляційною скаргою державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», первинної профспілкової організації Козятинської дистанції енергопостачання, виконавчого комітету Козятинської міської ради, ОСОБА_7, про визнання незаконними спільних рішень адміністрації і профспілкового комітету, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 1972 року він постійно працює в Козятинській дистанції електропостачання. 04.02.1987 року він подав письмову заяву до комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання про постановку його та членів його сім'ї на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

13.10.1995 року ОСОБА_2 подав письмову заяву на ім'я начальника Козятинської дистанції електропостачання, в якій зазначив, що має право перебувати на квартирному обліку для отримання житла в пільговій черзі, як робітник, який більше двадцяти років пропрацював на виробництві.

В 2011 - 2012 роках мав місце розподіл квартир в будинку №2 по вул.. Перемоги в м. Козятин між працівниками структурних підрозділів Південно-Західної залізниці, що знаходяться на території м. Козятин.

Про вирішення житлового питання ОСОБА_2 не повідомляли, тому 25.03.2013 року він подав письмову заяву до первинної профспілкової організації Козятинської дистанції електропостачання з проханням надати йому копії документів, що стосуються виділення житла у вказаному будинку працівникам його організації.

У відповіді від 29.03.2013 року його повідомили, що 01.03.2011 року спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання була виділена двокімнатна квартира в будинку №2 по вул.. Перемоги в м. Козятин, ОСОБА_7. Підставою для такого рішення була спільна постанова адміністрації та профспілкового комітету №22 від 23.07.2009 року. Водночас до вказаної відповіді було додано копії протоколів зазначених спільних засідань.

Позивач вважає, що спільна постанова адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 23.07.2009 року №22 та спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання від 01.03.2011 року є незаконними.

Так, на спільному засіданні адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 23.07.2009 року №22 було постановлено включити ОСОБА_7 разом із матір'ю ОСОБА_6 першим у списки працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, та користуються правом на першочергове отримання житла по Козятинському залізничному вузлу, враховуючи, що вагон, в якому вони проживають, виходить із ладу, таке рішення було прийнято з посиланням на підпункт 2 пункту 13 Правил.

Наведена обставина, на думку позивача, лише є підставою для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов, але аж ніяк не для включення її в списки осіб, що мають право на першочергове отримання житла.

Так як спільне рішення адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 01.03.2011 року було прийнято на підставі спільної постанови адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 23.07.2009 року №22, то це спільне рішення також є незаконним.

Разом із тим, в протоколі спільного засідання адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 01.03.2011 року зазначено, що ОСОБА_7 рахується в списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла, що суперечить раніше згаданій спільній постанові від 23.07.2009 року №22.

Згідно із підпунктом 13.7 пункту 13 рішення виконкому Козятинської міської ради від 06.06.2011 року №246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста» управлінню житлово-комунального господарства та надзвичайних ситуацій Козятинської міської ради було доручено видати ордер слюсарю по ремонту автомашин Козятинської дистанції електропостачання ОСОБА_7 (склад сім'ї дві особи) на заняття двокімнатної квартири №84 житловою площею 31.2 кв.м. за адресою: м. Козятин, вул.. Перемоги, 2.

Позивач вважає, що вказаний ордер, виданий ОСОБА_7, слід визнати недійсним на підставі ст.59 ЖК УРСР.

Ухвалою суду від 27.06.2013 року до участі у справі в якості співвідповідача залучена ОСОБА_6(т.1, а.с.94).

Позивач просив суд визнати незаконною спільну постанову адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 23.07.2009 року №22 про включення ОСОБА_7 в списки працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, та користуються правом на першочергове отримання житла; визнати незаконним спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання від 01.03.2011 року про виділення двокімнатної квартири в м. Козятині, по вул.. Перемоги, 2, ОСОБА_7 на сім'ю з двох чоловік; визнати незаконним підпункту 13.7 пункту 13 рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради від 06.06.2011 року №246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста»; визнати недійсним ордер, виданий ОСОБА_7 (склад сім»ї дві особи) на заняття двокімнатної квартири №84 житловою площею 31.2 кв.м. за адресою: м. Козятині, по вул.. Перемоги, 2.

В свою чергу в червні 2015 року ОСОБА_9 звернулася в суд з позовом, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до ДТГО «Південно-Західна залізниця», первинної профспілкової організації Козятинської дистанції електропостачання про визнання незаконною спільної постанови адміністрації та профспілкового комітету від 23.07.2009 року №22 про включення ОСОБА_7 в списки працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, та користуються правом на першочергове отримання житла. Просила позов задовольнити (т.2, а.с.111-113).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_9 задоволено. Додатковим рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, державне територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій вказуює, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права, просило рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

До початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 подав заяву про приєднання до апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.1987 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до комітету профспілки Козятинського відділення енергопостачання, в якій просив поставити його на квартирний облік в складі сім'ї з чотирьох чоловік (т.1, а.с.82).

Відповідно до наказу №80/8-2 від 28.05.1991 року ОСОБА_7 був звільнений з Московського електромеханічного заводу в порядку переведення на Козятинську дистанцію електропостачання (п.5 ст.29 КЗоТ РСФСР). Відповідно до наказу №32 від 29.05.1991 року ОСОБА_7 був прийнятий по переводу в Козятинську дистанцію електропостачання слюсарем в ремонтно - механічні майстерні (т.1, а.с.118-119, т. 2 а.с.118).

27.05.1992 року батько ОСОБА_7 - ОСОБА_10 звернувся із заявою до начальника Козятинської дистанції електропостачання, в якій просив поставити його на квартирну чергу (т.1, а.с.220).

Згідно із протоколом розширеного засідання первинного комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 04.04.1994 року було прийнято рішення про виділення ОСОБА_10 двокімнатної квартири по вул. Кошового в м. Козятин (т.1, а.с.201).

З протоколу розширеного засідання первинного комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 10.10.1994 року вбачається, що було прийнято рішення про виділення двокімнатної квартири по вул.. Кошового в м. Козятин електромеханіку ОСОБА_11 у зв'язку з тим, що ОСОБА_10 відмовився від запропонованої квартири (т.1, а.с.200).

21.03.1995 року ОСОБА_10 звернувся із заявою до начальника Козятинської дистанції електропостачання із заявою, в якій просив перевести його чергу на квартиру із нього на його сина - ОСОБА_7 (т.1., а.с.197).

В матеріалах справи міститься рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради від 14.06.1995 року №171 «Про затвердження працівників дистанції електропостачання на квартирний облік за місцем роботи», яким було вирішено затвердити працівників Козятинської дистанції електропостачання на квартирний облік за місцем роботи, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в загальну чергу (т.1, а.с.81).

13.10.1995 року ОСОБА_2 подав письмову заяву на ім'я начальника Козятинської дистанції електропостачання, в якій зазначив, що він має право перебувати на квартирному обліку для отримання житла в пільговій черзі, як робітник, який більше двадцяти років проробив на виробництві (т.1, а.с.146).

Списком працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов станом на 01.01.2009 року по Козятинській дистанції електропостачання, позивач ОСОБА_2 єдиний перебував у пільговій черзі як ветеран праці, а відповідач ОСОБА_7 - в загальній черзі (т.1, а.с.83).

Як вбачається, спільною постановою №22 адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 23.07.2009 року ОСОБА_7 разом із матір'ю ОСОБА_6 було включено першим у списки працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, та користуються правом на першочергове отримання житла по Козятинському залізничному вузлу (т.1, а.с.11).

Також, спільною постановою №22 адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 23.07.2009 року ОСОБА_7 разом із матір'ю ОСОБА_6 було включено першим у списки працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, та користуються правом на позачергове отримання житла по Козятинському залізничному вузлу (т.1, а.с.176).

З списків працівників які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов та користуються правом на першочергове отримання житла станом на 01.08.2009 року по Козятинській дистанції електропостачання, підписаним начальником Козятинської дистанції електропостачання ОСОБА_12, вказано, що ОСОБА_7 на підставі вищезазначеної спільної постанови від 23.07.2009 року №22 перебуває у пільговій черзі (п.13 пп.2 Правил) (т.1, а.с.84).

Крім того, з списків працівників які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов та користуються правом на позачергове отримання житла станом на 01.01.2011 року по Козятинській дистанції електропостачання, зазначено, що ОСОБА_7 на підставі вищезазначеної спільної постанови від 23.07.2009 року №22 перебуває у пільговій черзі (п.46 пп.1 Правил) (т.1., а.с.85).

З протоколу спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання по розподілу двокімнатної квартири від 01.03.2011 року, вбачається, що було виділено двокімнатну квартиру в м. Козятин, вул.. Перемоги, 2, ОСОБА_7 на склад сім'ї два чоловіки, котрий перебуває першим на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, та користується правом на позачергове отримання житла зі зняттям з квартирного обліку (т.1, а.с.12).

Управлінню житлово-комунального господарства та надзвичайних ситуацій Козятинської міської ради було доручено видати ордер слюсарю по ремонту автомашин Козятинської дистанції електропостачання ОСОБА_7 (склад сім'ї дві особи) на заняття двокімнатної квартири №84, житловою площею 31.2 кв.м. за адресою: м. Козятин, вул.. Перемоги, 2, зі зняттям з квартирного обліку, що підтверджується пп.. 14.7 п. 14 рішення виконкому Козятинської міської ради від 06.06.2011 року №246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста» (т.2, а.с.177-181).

30.06.2011 року виконавчим комітетом Козятинської міської ради ОСОБА_7 було видано ордер на сім'ю з двох чоловік на зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,2 кв.м. (т.1, а.с.90).

Однак як вбачається, із списку працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов та користуються правом на першочергове отримання житла станом на 01.01.2013 року по Козятинській дистанції електропостачання, позивач ОСОБА_2 перебуває у пільговій черзі (т.1, а.с.89).

Спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання від 13.09.2014 року ОСОБА_2 було знято з квартирного обліку Козятинської дистанції електропостачання.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 01.12.2014 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.01.2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним спільне рішення адміністрації і профспілкового комітету Козятинської дистанції електропостачання від 13.09.2014 року про зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку Козятинської дистанції електропостачання. Зобов'язано Козятинську дистанцію електропостачання та профспілковий комітет Козятинської дистанції електропостачання поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку та у списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла по Козятинській дистанції електропостачання (т.2, а.с.42-48).

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із рішенням виконкому Козятинської міської ради від 30.07.2015 року №228 «По виправлення технічної помилки в рішенні №246 від 06.06.2011 року «Про розгляд квартирних питань громадян міста» було внесено виправлення в нумерацію пунктів та підпунктів, а саме починаючи з підпункту 14.7 до підпункту 14.11 вважати підпунктами 13,7, 13.8, 13.9, 13.10, 13.11 (т.2, а.с.182).

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги, виходячи з наступного:

Як вбачається в матеріалах справи міститься дві редакції спільної постанови адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання, які мають одні і ті ж реквізити, а саме дату їх прийняття - 23.07.2009 року та порядковий номер - 22.

Зміст вказаних редакцій цієї спільної постанови є ідентичним, оскільки у них вказано, що ОСОБА_7 разом із матір'ю ОСОБА_6 перебувають на квартирному обліку та проживають у вагоні, який знаходиться у незадовільному стані. Проте, вони суттєво відрізняються своїм змістом, оскільки в одній із них зазначено, що ОСОБА_7 разом із матір'ю ОСОБА_6 було включено першим у списки працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, та користуються правом на першочергове отримання житла, а в іншій, що ОСОБА_7 разом із матір'ю включено у список осіб, які мають право на позачергове отримання житла.

Тобто, обидві редакції цієї постанови мають своє відображення у списках працівників Козятинської дистанції електропостачання, які мають право на поліпшення житлових умов та користуються пільгами, станом на різний час.

Так, у списку таких працівників станом на 01.08.2009 року по Козятинській дистанції електропостачання, які мають право на першочергове отримання житла, ОСОБА_7 на підставі вищезазначеної спільної постанови від 23.07.2009 року №22 перебуває у пільговій черзі (п.13 пп.2 Правил).

Натомість, у списку працівників станом на 01.01.2011 року по Козятинській дистанції електропостачання, які мають право на позачергове отримання житла, ОСОБА_7 на підставі вищезазначеної спільної постанови від 23.07.2009 року №22 також перебуває у пільговій черзі (п.46 пп.1 Правил).

Згідно із актом обстеження житлових умов заявника від 08.07.2009 року, складеним комісією в складі працівників Козятинської дистанції електропостачання, рекомендовано профкому прийняти рішення про включення ОСОБА_7 в список працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов, та користуються правом на першочергове отримання житла (т.1, а.с.177).

У доповідній записці на ім'я начальника служби електропостачання ОСОБА_13 від 08.09.2010 року, начальник Козятинської дистанції електропостачання ОСОБА_12 вказує, що з липня 2009 року ОСОБА_7 перебуває першим у пільговій черзі першочергового отримання житла (т.1, а.с.173).

Однак, як вбачається з рішення прийнятого на спільному засіданні адміністрації та профспілковому комітеті Козятинської дистанції електропостачання від 01.03.2011 року про виділення двокімнатної квартири ОСОБА_7 користується правом на позачергове отримання житла.

Підставою для прийняття спільного рішення адміністрації і профкому про включення ОСОБА_7 у список осіб, які мають право на першочергове отримання житла, є підпункт 2 пункту 13 Правил.

Відповідно до п.п..2 п. 13 Правил потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.34 ЖК УРСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам.

Зазначені у спільній постанові обставини щодо проживання ОСОБА_7 у вагоні, який знаходиться у незадовільному стані, узгоджуються із підставами для визнання його таким, що потребує поліпшення житлових умов, наведеними у п.2 ч.1 ст.34 ЖК УРСР та у підпункті 2 п.13 Правил.

Однак, перелік громадян, які мають право на першочергове отримання житла, визначений у ст.45 ЖК УРСР, перелік не містить вказівки на те, що вищевикладена обставина є підставою для визнання особи такою, що має право на таку пільгу.

Тому, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що наведена у спільній постанові обставина щодо проживання ОСОБА_7 разом із матір'ю у вагоні, який знаходиться у незадовільному стані, є лише підставою для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов, але не для включення її в списки осіб, що мають право на першочергове отримання житла.

Крім того, відповідно до підпункту 1 п.46 Правил поза чергою жилі приміщення надаються громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання.

За змістом ст.46 ЖК УРСР, поза чергою жиле приміщення надається громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання.

З матеріалів справи вбачається, що наведені у вказаній спільній постанові обставини не свідчать про те, що житло ОСОБА_7 стало непридатним для проживання внаслідок стихійного лиха, а отже не узгоджуються із положеннями ст.46 ЖК УРСР та підпункту 1 п.46 Правил.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обидві редакції спільної постанови №22 адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 23.07.2009 року є такими, що не відповідають закону, так як ОСОБА_7 не мав права як на отримання житла в першу чергу і на його отримання поза чергою, а тому доводи апеляційної скарги необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги в тому, що працівникам, які направленні в порядку розподілу на роботу в іншу місцевість, та членам їх сімей підприємства, заклади, організації зобов»язанні по прибуттю надати жиле приміщення, також спростовується наступним:

Відповідно до наказу №80/8-2 від 28.05.1991 року ОСОБА_7 був звільнений з Московського електромеханічного заводу в порядку переведення на Козятинську дистанцію електропостачання (п.5 ст.29 КЗоТ РСФСР). З наказу №32 від 29.05.1991 року вбачається, що ОСОБА_7 був прийнятий по переводу в Козятинську дистанцію електропостачання слюсарем в ремонтно - механічні майстерні.

Згідно п.3 ОСОБА_14 Міністрів СРСР від 15.07.1981 року №677 «Про гарантії і компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість» працівникам, які переїхали у зв'язку з переводом їх на роботу в іншу місцевість, і членам їх сімей жилі приміщення надаються на умовах, передбачених трудовим договором, що також узгоджується з положенням п.49 Правил.

ОСОБА_7 був працевлаштований в Козятинську дистанцію електропостачання у зв'язку з переводом його на роботу в іншу місцевість, а не як особа, яка була направлена у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що при працевлаштуванні ОСОБА_7 в Козятинську дистанцію електропостачання у зв'язку з переводом на роботу в іншу місцевість, в його трудовому договорі було передбачено, що така особа має право на першочергове чи позачергове отримання житла.

Зокрема, рішення адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 01.03.2011 року про виділення квартири ОСОБА_7 було прийнято на підставі спільної постанови адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 23.07.2009 року №22, а тому міськрайонний суд вірно прийшов до висновку, що це спільне рішення є незаконним.

П.п.13.7 п.13 рішенням виконкому Козятинської міської ради від 06.06.2011 року №246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста», згідно із яким управлінню житлово-комунального господарства та надзвичайних ситуацій Козятинської міської ради було доручено видати ордер слюсарю по ремонту автомашин Козятинської дистанції електропостачання ОСОБА_7 (склад сім'ї дві особи) на заняття двокімнатної квартири №84 житловою площею 31.2 кв.м. за адресою: м. Козятин, вул.. Перемоги, 2 із зняттям з квартирного обліку, також є незаконним, оскільки ґрунтується на вищезазначених спільних рішеннях адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання.

Задовольняючи в цій частині позов, суд першої інстанції вірно враховував, що ст.52 ЖК УРСР передбачено, що жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ОСОБА_14 народних депутатів.

Однак, рішення виконкому Козятинської міської ради від 06.06.2011 року №246 «Про розгляд квартирних питань громадян міста» не містить вказівки про затвердження спільного рішення адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 01.03.2011 року про виділення квартири ОСОБА_7

Таким чином, виконком Козятинської міської ради не мав вправа приймати рішення про видачу ордера на зайняття квартири ОСОБА_7 до прийняття виконкомом рішення про затвердження спільного рішення адміністрації та комітету профспілки Козятинської дистанції електропостачання від 01.03.2011 року.

В частині визнання недійсним ордера, виданого ОСОБА_7 на зайняття квартири, Козятинський міськрайонний суд також вірно враховував, що внаслідок видачі ордера були порушені права позивача на отримання квартири, оскільки ОСОБА_2 станом з 2009 по 2011 роки був єдиним, хто на законних підставах перебував у списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла, як ветеран праці.

Згідно ст.59 ЖК УРСР, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках порушення прав інших громадян на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_9 пропустила строк позовної давності безпідставні та спростовуються наступним:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 звернулась з позовом до суду, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору 17.06.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В позовній заяві ОСОБА_9 зазначає, що в ході розгляду даної цивільної справи по суті судом було витребувано з виконкому Козятинської міської ради житлову справу ОСОБА_7, в якій знаходиться спільна постанова №22 від 23.07.2009 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 разом із матір»ю ОСОБА_6 було включено першим у списки працівників, які перебувають на квартирному обліку для поліпшення житлових умов та користуються правом на позачергове отримання житла по Козятинському залізничному вузлу, вказану редакцію зазначеної спільної постанови вважає незаконною, тому вона звернулася з позовом до суду.

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_9 не пропустила строк позовної давності, оскільки немає підстав вважати, що вона знала чи могла знати про існування редакції спільної постанови №22 від 23.07.2009 року, раніше чим до отримання судом квартирної облікової справи ОСОБА_7, тобто 17.07.2013 року, тому строк не пропутила.

В апеляційній скарзі ДТГО «Південно-Західна залізниця» посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки судом було визнано за необхідне допитати в судовому засіданні в якості свідка колишнього керівника підрозділу залізниці ОСОБА_12, але свідок не був допитаний, однак зазначені посилання є безпідставними та не впливають на законність оскаржуваного рішення суду, так як судом надано належну правову оцінку доказам у справі.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано Закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_15

Судді: підписи ОСОБА_16

ОСОБА_17

З оригіналом вірно: ОСОБА_15