У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

22 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Попович О.В., Коротуна В.М., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Полтавського району Полтавської області в інтересах Новоселівської сільської ради Полтавського району до ОСОБА_4, третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Полтавській області, про відшкодування втрат сільськогосподарського призначення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від 05 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року прокурор Полтавського району Полтавської області в інтересах Новоселівської сільської ради Полтавського району звернувся в суд з позовом ОСОБА_4 про відшкодування втрат сільськогосподарського призначення, посилаючись на те, що до прокуратури Полтавського району, в порядку ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_136/ed_2014_12_28/pravo1/T030963.html?pravo=1>, надійшли матеріали з Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області щодо відшкодування громадянами втрат сільськогосподарського виробництва, загальною сумою 31,836 тис. грн, зумовлених вилученням земель сільськогосподарського призначення площею 1,2 га на території Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Перевіркою наданих до прокуратури матеріалів було встановлено, що розпорядженням Голови Полтавської районної державної адміністрації №777 від 15 серпня 2011 року затверджено проект землеустрою та у власність ОСОБА_4 передано земельну ділянку площею

0,10 га сіножаті для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель запасу, ненаданих у власність та користування, за межами населених пунктів та території Новоселівської сільської ради, за яку передбачено сплату втрат сільськогосподарського виробництва.

Посилаючись на наведене, прокурор просив стягнути з ОСОБА_4 втрати сільськогосподарського виробництва становлять у розмірі 2653 грн.

Рішенням Октябрьського районного суду м. Полтави від 5 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 квітня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави грошові кошти на відшкодування втрат сільського господарського і лісогосподарського виробництва у розмірі 2 653 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився і апеляційний суд, виходив із того, що у зв'язку з передачею у власність ОСОБА_4 земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель запасу, які не надані у користування або у власність, відбулася зміна її цільового призначення, оскільки земельна ділянка з категорії земель сільськогосподарських угідь віднесена до категорії земель рекреаційного призначення - для індивідуального дачного будівництва, і це є підставою для відшкодування відповідачем на користь держави втрат сільськогосподарського виробництва.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають встановленим у справі обставинам, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу слід відхилити.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, переглядаючи справу, повно встановив фактичні обставини справи, вірно визначився із характером правовідносин сторін та правовою нормою, яка підлягає до застосування при їх вирішенні, тобто ухвалив рішення з додержанням норм ст. ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212>-214, 303, 315 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st214>

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від 05 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Попович

В.М. Коротун

А.В. Маляренко