Справа № 183/2164/15
№ 2/183/1806/15
27 жовтня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Березюк В.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областіцивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,-
ОСОБА_2 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, в якому просить стягнути з відповідача суму авансу у розмірі 235 060,33 грн., а також судовий збір у розмірі 2 350,60 грн.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_4 зазначає, що у вересні 2013 року він, будучи сином ОСОБА_5 - співвласника домоволодіння № 32, розташованого по вул.Осипенка в м.Новомосковську Дніпропетровської області, дізнавшись, що відповідач має намір продавати свою частину домоволодіння, а його батько має переважне право на придбання цієї частини увідповідності до ст. 362 ЦК України, вирішив придбати для себе ? частку вказаного житлового будинку, яка належить ОСОБА_3
Після огляду вказаної частини нерухомого майна, між сторонами було досягнуто усної попередньої домовленості про купівлю-продаж ? частини житлового будинку № 32, розташованого по вул.Осипенка в м.Новомосковську Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_3 за 15 000,00 доларів США, з розстрочкою, терміном на один рік, та досягнуто усіх істотних умов щодо строку та порядку передачі у власність нерухомого майна. Для укладення договору купівлі-продажу позивач мав сплатити відповідачу аванс у розмірі 8 000,00 доларів США, а продавець в свою чергу мав оформити всі документи,необхідні для відчуження. Термін укладення нотаріального договору купівлі-продажу було визначено до 15.12.2014 року. Від відповідача було надано згоду вселення позивача в спірну частину житлового будинку та надано згоду на проведення поточного ремонту частини домоволодіння.
Так, 09.09.2013 року позивач, в присутності свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 передав відповідачу ОСОБА_3 в якості авансу за купівлю вказаної частини домоволодіння 8 000,00 доларів США, про що ОСОБА_3 власноручно було складено відповідну розписку, і позивач почав використовувати спірну частину домоволодіння за своїм розсудом, проводити поточний ремонт, тощо.
Позивач зазначає, що сплативши суму авансу в зазначеному вище розмірі, він виконав зобов'язання за усною домовленістю сторін. Однак, через значне підвищення курсу долара США на міжбанківському ринку, у визначений сторонами строк, нотаріальну угоду купівлі-продажу нерухомого майна укладено не було.
Через зазначені обставини позивач запропонував ОСОБА_3 доплатити грошові кошти в розмірі 3000,00 доларів США та все ж таки укласти угоду купівлі-продажу нерухомості, однак відповідач відмовилась, через що ОСОБА_2 запропонував відповідачу вважати їх угоду розірваною та добровільно повернути йому кошти, отриманні останньою за розписками від 09.09.2013 року та 29.04.2014 року в якості авансу, але ОСОБА_3 відмовилася повертати кошти, посилаючись на те, що вказана сума є завдатком та вона не повинна її повертати, після чого надіслала на адресу батька позивача та самого позивача нотаріальну заяву про продаж належної їй частини домоволодіння, в звязку з чим позивач змушений звернутися до суду із зазначеним позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.
В судовому засіданніпредставник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд, з погодження позивача, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Суду надано розписку, згідно з якою, 09.09.2013 року ОСОБА_3отримала від ОСОБА_2 кошти в сумі 8 тис. доларів США, як завдаток за продаж будинку № 37/2, розташованого по вул. Осипенко в м. Новомосковську Дніпропетровської області.А 29.04.2014 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 кошти в сумі 2 тис. доларів США, як аванс за продаж будинку № 37/2, розташованого по вул. Осипенко в м. Новомосковську Дніпропетровської області. ОСОБА_9 складає 5 тис. доларів США(а.с.6, 170).
Суду надано нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_3 від 03.03.2015 року, яка повідомила ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про намір продати належну їй ? частину домоволодіння № 32, розташованого по вул.Осипенка в м.Новомосковську Дніпропетровської області. В заяві ОСОБА_3 також зазначила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6, у відповідності до ст.362 ЦК України, мають переважне право накупівлю належної ОСОБА_3 ? частки вказаного житлового будинку (а.с.7).
Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України однією із загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину являється відповідність правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.
Згідно із ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Пунктом 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України передбачено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст.ст.209, 657 ЦК). Згідно з ч. 3 ст. 208 ЦК України угоди між фізичними особами на суму, яка перевищує в 20 та більше разів неоподатковуваний податком мінімальний дохід громадян здійснюється у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що оскільки об'єктом основного договору є будинок, то основний договір, а отже - і попередній договір, мають бути укладені у письмовій формі і посвідчені нотаріально. Отже, усний попередній договір від 09.09.2013 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є нікчемним в силу зазначених положень.
Правові наслідки недійсності (нікчемності) правочину, встановлені у ст. 216 ЦК України, зокрема у ч. 1, яка встановлює, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Статтею 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.
Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Оскільки договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачена позивачем в рахунок виконання договору відповідачу сума у розмірі 10 000,00 доларів США є авансом і повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вона передавалась. Оскільки сам договір про зобовязання укласти в майбутньому договір купівлі-продажу та отримання коштів у якості авансу є нікчемним, то сторони підлягають поверненню у первісний стан, а отже, 10 000,00 доларів США підлягають стягненню з відповідача в еквіваленті встановленому НБУ на день розгляду справи.
Так, згідно з наданою позивачем довідкою № 2353189 від 08.04.2015 року про встановлення курсу купівлі-продажу зарубіжної валюти за гривню,станом на 08.04.2015 року за1 долар США 23,506033 грн. (а.с.8).
Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, однак, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Отже, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута сума авансу у розмірі 235 060,33 грн.
Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме, сплачений судовий збір у розмірі 2 350,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 525-526,530,536,551,610,629, 1046-1056 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, суму авансу у розмірі 235 060,33 грн., а також судовий збір у розмірі 2 350,60 грн., а всього на суму 237 410 грн. 93 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутніми під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.В. Березюк