справа №0414/2357/2012
провадження №2/176/45/15
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

при секретарі Ніколенко М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гаран-Авто» про відшкодування шкоди завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить стягнути із відповідача ОСОБА_3 на свою користь: грошове відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 100000 гривен, втрачений заробіток ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 13177 гривен, витрати на сторонній догляд за ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 6588 гривен, витрати на побутове обслуговування ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 3294 гривни 25 копійок.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2013 року до участі у справі, в якості співвідповідача, залучено публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія Гарант-Авто».

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 29 грудня 2011 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження віднесені до тяжких по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.

За фактом вчинення ДТП порушено кримінальну справу №28-0227 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яку розглядав Петрівський районний суд Кіровоградської області. ОСОБА_2 є потерпілим у вказаній кримінальній справі.

09 липня 2012 року Петрівським районним судом Кіровоградської області ухвалено вирок, згідно якого ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено відповідне покарання. Даний вирок вступив в законну силу 25 липня 2012 року.

Згідно вироку, 29 грудня 2011 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем «ОСОБА_4 Е 200», державний номерний знак НОМЕР_1, належним ОСОБА_5, в якому крім нього знаходились пасажири ОСОБА_2 і ОСОБА_6 Рухаючись по вулиці Жовтневій в селі Ганнівка Петрівського району Кіровоградської області, зі сторони міста Жовті Води в напрямку міста Кривий Ріг, навпроти будинку №12 під час руху в темну пору доби не врахувавши дорожні умови, що виразилися в русі по проїзній частині в умовах ожеледиці, не обрав безпечної швидкості руху, яка забезпечує безпеку руху, не впоравшись з керуванням, виїхав за межі проїзної частини, в лівий кювет відносно напрямку свого руху, де допустив наїзд на дерево.

Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, які віднесені до тяжких по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння, а саме: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, рани тім'яної області голови, закрита хребцево-спинна травма, забій спинного мозку, тетраплегія, перлом другого шийного хребця, поверхневі рани на шиї зліва, на лівій вушній раковині.

Внаслідок отриманих травм ОСОБА_2 став інвалідом 1 групи, підгрупа «А», що підтверджується довідкою МСЕК від 16 березня 2012 року. За висновком МСЕК ОСОБА_2 є непрацездатним.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2012 року ОСОБА_2 визнано недієздатним При цьому, призначено опікуна ОСОБА_1.

На думку позивача, оскільки вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 липнея 2011 року встановлено, що винним у заподіянні шкоди ОСОБА_2 є ОСОБА_3, тому саме він повинен нести відповідальність за відшкодування завданої шкоди.

За станом здоров'я ОСОБА_2 не має перспективи працевлаштування. На момент отримання травми ОСОБА_2 було 22 роки.

Таким чином, позивач оцінює грошове відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 100000 гривен.

Крім того, позивач зазначає, що до отримання травм внаслідок ДТП, яка сталася 29 грудня 2011 року, ОСОБА_2 був працездатним.

На думку позивача, втрачений заробіток ОСОБА_2 має розраховуватися, починаючи з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

Оскільки ОСОБА_2 на момент ДТП не працював, то його втрачений заробіток дорівнює мінімальній заробітній платі на відповідний період.

При цьому позивач вказує, що загалом втрачений заробіток ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року складає 13177 гривен.

Крім того, позивач вважає, що у відповідності до ст. 1195 ЦК України, відшкодуванню підлягають також витрати на постійний сторонній догляд за ОСОБА_2 та витрати на його побутове обслуговування.

Так, розмір витрат за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року складає: 6588 гривен 50 копійок за звичайний сторонній догляд та 3294 гривен 25 копійок на побутове обслуговування.

ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_7., що діє на підставі договору №308 про представництво від 29 серпня 2012 року, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явились. При цьому, до початку судового засідання, надали заяви щодо підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності.

ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання повторо не з'явився та свого повноважного представника не направив. При цьому, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив та будь-яких заяв про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи не надавав.

ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто», належним чином повідомвлялося про день та час розгляду справи, в судове засідання свого повноважного представника не направило. При цьому, від представника відповідача ОСОБА_8, що діє на підставі довіреності №88-1-4/18-Ю від 20 грудня 2013 року, надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто». При розгляді даної справи просить суд взяти до уваги надані раніше заперечення, письмові пояснення та клопотання.

Так, у наданому суду запереченні від 26 березня 2013 року, клопотанні від 22 серпня 2013 року, листі від 30 квітня 2014 року, листі від 17 липня 2014 року та листі від 03 вересня 2014 року представник ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» пояснив наступне

16 вересня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» та ОСОБА_9 укладено поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів №АА/5442667, строком дії з 16 вересня 2011 року по 15 вересня 2012 року, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб «ОСОБА_4 Е 200», державний номерний знак НОМЕР_1.

Представник відповідача зазначає, що у відповідності до ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Однак, водій забезпеченого транспортного засобу відповідач по справі ОСОБА_10, у встановлений законом триденний строк не повідомив страхову компанію про страховий випадок.

При цьому, позивач по справі ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, після відкриття провадження по цивільній справі 22 квітня 2013 року звернулась до ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» з повідомленням потерпілої особи про ДТП. Вказане звернення розглянуто. На підставі заяви ОСОБА_1 та страхових актів, ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 21885 гривен 75 копійок, яка включає витрати на лікування у розмірі 15998 гривен 01 копійок, сума неотриманих доходів через тимчасову непрацездатність у розмірі 2702 гривен 74 копійок, сума неотриманих доходів через стійку непрацезданість у розмірі 3185 гривен 00 копійок.

06 травня 2014 року відповідно до додаткового Договору до Договору №АА/544266 та на підставі страхового акту, ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у розмірі 49667 гривен 42 копійки.

Таким чином, з урахування додаткового Договору до Договору №АА/544266, ОСОБА_1 здійснено страхову виплату на загальну суму 71553 гривни 17 копійок.

За викладених обставин, представник відповідача вважає, що ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто»виконало своє зобовязання.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, матеріали кримінальної справи №1120/717/12 суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні.

29 грудня 2011 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керуючи автомобілем «ОСОБА_4 Е 200», державний номерний знак НОМЕР_1, котрий належить ОСОБА_5, в якому крім нього були пасажири ОСОБА_2 і ОСОБА_6, рухаючись по вулиці Жовтневій в селі Ганнівка Петрівського району Кіровоградської області, зі сторони міста Жовті Води в напрямку міста Кривий Ріг, навпроти будинку №12 під час руху в темну пору доби не врахувавши дорожні умови, що виразилися в русі по проїзній частині в умовах ожеледиці, не обрав безпечної швидкості руху, яка забезпечує безпеку руху, не впоравшись з керуванням, виїхав за межі проїзної частини, в лівий кювет відносно напрямку свого руху, де допустив наїзд на дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, які віднесені до тяжких по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння, а саме: закриту черепно-мозкову травма, забій головного мозку, рани тім'яної області голови, закриту хребцево-спинну травму, забій спинного мозку, тетраплегія, перлом другого шийного хребця, поверхневі рани на шиї зліва, на лівій вушній раковині, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №516 від 20 квітня 2012 року (а.к.с. 89-90).

Внаслідок отриманих травм ОСОБА_2 став інвалідом 1 групи, підгрупа «А», що підтверджується довідкою МСЕК від 16 березня 2012 року. За висновком МСЕК ОСОБА_2 є непрацездатним (а.с. 17).

Вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 липня 2012 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 29 грудня 2011 року (а.к.с. 212-215).

На даний час вказаний вище вирок набрав законної сили

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2012 року, ОСОБА_2, у звязку з неможливістю розуміти значення своїх дій та керувати ними в наслідок перенесеної тяжкої травми головного мозку, визнано недієздатним. Одночасно, ОСОБА_2 призначено опікуном його матір ОСОБА_1 (а.с. 18).

29 серпня 2012 року позивач ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути із ОСОБА_3 на її користь завданку ОСОБА_2, в інтересах якого вона діє, моральну шкоду у розмірі 100000 гривен, втрачений заробіток ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 13177 гривен, витрати на сторонній догляд за ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 6588 гривен, витрати на побутове обслуговування ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 3294 гривни 25 копійок.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 січня 2013 року до участі у справі, в якості співвідповідача, залучено публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія Гарант-Авто».

При цьому, судом встановлено, що 16 вересня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» та ОСОБА_9 укладено поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів №АА/5442667, строком дії з 16 вересня 2011 року по 15 вересня 2012 року, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб «ОСОБА_4 Е 200», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 61).

Згідно наданої суду довіреності від 14 вересня 2011 року вбачається, що ОСОБА_9, має право використовувати автомобіль «ОСОБА_4 Е 200», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 54).

При цьому ОСОБА_9 передала керування даним автомобілем своєму чоловіку ОСОБА_3, який має водійське посвідчення (а.с. 55), надавши йому реєстраційні документи.

Відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином автомобіль «ОСОБА_4 Е 200», державний номерний знак НОМЕР_1, і сам водій ОСОБА_3, який на законних підставах експлуатував забезпечений транспортний засіб, були застраховані, а тому дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 29 грудня 2011 року, підпадає під страховий випадок.

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У відповідності до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування Цивільно-правової відповідальності (у передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також: відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з повалених причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку.

22 квітня 2013 року позивач по справі ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, звернулась до ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» з повідомленням потерпілої особи про ДТП.

На підставі заяви ОСОБА_1 та страхових актів, ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 21885 гривен 75 копійок, яка включає витрати на лікування у розмірі 15998 гривен 01 копійок, неотриманий доходів через тимчасову непрацездатність у розмірі 2702 гривен 74 копійок, неотриманий доходів через стійку непрацезданість у розмірі 3185 гривен.

Факт сплати ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто» зазначеної суми підтверджується платіжним дорученням №24090 від 09 серпня 2013 року (а.с. 178).

06 травня 2014 року відповідно до додаткового Договору до Договору №АА/544266 та на підставі страхового акту, ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у розмірі 49667 гривен 42 копійки, що підтверджується платіжним дорученням №846 від 06 травня 2014 року (а.с. 224, 225).

Однак, з вказаного вище договору неможливо встановити в рахунок яких понесенех витрат позивачу сплачено страхове відшкодування у розмірі 49667 гривен 42 копійок.

Таким чином, ОСОБА_1 здійснено страхову виплату на загальну суму 71553 гривни 17 копійок.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Дослідивши матеріали справи та матеріали кримінальної справи №1120/717/12, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 дійсно завдано моральну шкоду, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з винни ОСОБА_3, ОСОБА_2 отримав травми небезпечні для життя. Внаслідок ушкоджень ОСОБА_2 став інвалідом 1 групи, підгрупа «А». При цьому, останній став недієздатною особою, втратив функції статики, ходьби та потребує постійного стороннього догляду. Такий стан триває з моменту отримання травм 29 грудня 2011 року до цього часу.

Зазначене пітверджується епікризами, планом реабілітаційних заходів та записами в медичній картці. Зокрема, виписним епікризом комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова» підтверджується, що ОСОБА_2 знаходився на лікуванні та обстеженні в 2-му нейрохірургічному відділенні з 16 січня 2012 року по 16 лютого 2012 року Епікризом СМСЧ №9 підтверджується факт перебування ОСОБА_2 на лікуванні з 16 лютого 2012 року по 13 квітня 2012 року (а.с. 19-23).

До отримання травми ОСОБА_2 був працездатним.

Однак, на теперішній час ОСОБА_2 не має перспективи працевлаштування, за станом здоров'я.

За викладених обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги вимоги позивача у частинні стягнення із відповідача моральної шкоди у розмірі 100000 гривен.

Також позивач просить стягнути із відповідача заробіток втрачений ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 13177 гривен.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 1195 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 грудня 2011 року, отримав травми по причині яких став непрацездатним, а тому був позбавлений можливості самостійно отримувати заробіток.

При цьому, судом також встановлено, що згідно рішення управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 23 квітня 2012 року, ОСОБА_2 з березня 2012 року почав отримувати пенсію по інвалідності (а.с. 27).

Разом з тим, у відповідності до ч.3 ст. 1195 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Оскільки ОСОБА_2 на момент ДТП не працював, то його втрачений заробіток, у відповідності до ч.2 ст. 1195 ЦК України, дорівнює мінімальній заробітній платі встановленій Кабінетом Міністрів України на відповідний період.

Так, розмір мінімальної заробітної плати: за період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2012 року складав 1073 гривни; за період з 01 квітня 2012 року по 30 червня 2012 року складав 1094 гривни; за період з 01 липня 2012 року по 30 вересня 2012 року складав 1102 гривни; за період з 01 жовтня 2012 року по 30 листопада 2012 року складав 1118 гривни; за період з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року складав 1134 гривни.

Таким чином, втрачений заробіток ОСОБА_2:

- за період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2012 року складає 1073 гривен * 3 = 3219 гривен;

- за період з 01 квітня 2012 року по 30 червня 2012 року складає 1094 гривен * 3 = 3282 гривен;

- за період з 01 липня 2012 року по 30 вересня 2012 року складає 1102 гривен * 3 = 3306 гривен

- за період з 01 жовтня 2012 року по 30 листопада 2012 року складає 1118 гривен * 2 = 2236 гривен.

- за період з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року складає 1134.0 грн.*1 = 1134,00 грн.

Загалом втрачений заробіток ОСОБА_2, який підлягає стягненню з ОСОБА_3, за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року складає: 3219 гривен + 3282 гривен + 3306 гривен + 2236 гривен + 1134 гривен = 13177 гривен.

При цьому, враховуючи, що ПАТ «Українська страхова компанія Гарант-Авто», на підставі звернення ОСОБА_1 від 22 квітня 2013 року, здійснило останній виплату страхового відшкодування в сумі 21885 гривен 75 копійок, яка, крім іншого, складається з суми неотриманих доходів через тимчасову непрацездатність у розмірі 2702 гривен 74 копійок та сума неотриманих доходів через стійку непрацезданість у розмірі 3185 гривен, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в цій частинні частково, та стягнути із ОСОБА_3 заробіток втрачений ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 13177 гривен 2702 гривни 74 копійки 3185 гривен = 7289 гривен 26 копійок.

Крім втраченого заробітку, позивач також просить стягнути із ОСОБА_3, у відповідності до ч.1 ст. 1195 ЦК України, витрати на постійний сторонній догляд за ОСОБА_2 у розмірі 6588 гривен 50 копійок та витрати побутове обслуговування ОСОБА_2 у розмірі 3294 гривни 25 копійок.

Вирішуючи питання про відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду, суд виходить з того, що ці витрати, як і витрати на побутове обслуговування, підлягають стягненню відповідно до ст. 1195 ЦК України. Судом встановлено, що необхідність такого догляду за ОСОБА_2 підтверджується довідками МСЕК, висновком судово-медичної експертизи №516 від 20 квітня 2012 року, оскільки позивач дійсно має високий ступінь втрати здоров'я, який спричиняє значну залежність його від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.

Визначаючи розмір таких витрат суд з застосуванням положень ст. 8 ЦК України посилається на ч. 4 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідно до якої витрати на постійний сторонній догляд визначаються у розмірі не менше половини мінімальної заробітної плати, а на побутове обслуговування чверті її розміру.

Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що якщо в потерпілого у звязку з ушкодженням здоровя є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, ці витрати підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду. Розмір витрат на необхідний догляд за потерпілим установлюється залежно від характеру цього догляду (який при ушкодженні здоров'я у зв'язку з виконанням трудових обов'язків визначається МСЕК, а в інших випадках - судово-медичною експертизою) і не може бути меншим (на місяць) від: мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, - на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи тощо); її половини - на постійний сторонній догляд; чверті - на побутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо). Для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванні не вимагається. Якщо потерпілий потребує допомоги кількох видів, йому відшкодовуються витрати на кожен із них незалежно від того, ким вона здійснюється. Стягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній час у межах строків, зазначених у висновку МСЕК або судово-медичної експертизи.

У звязку з викладеним, розмір витрат на звичайний сторонній догляд:

- за період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2012 року складає 1073 гривен : 2 * 3 = 1609 гривен;

- за період з 01 квітня 2012 року по 30 червня 2012 року складає 1094 гривен : 2 * 3 = 1641 гривен;

- за період з 01 липня 2012 року по 30 вересня 2012 року складає 1102 гривен : 2 * 3 = 1653 гривен;

- за період з 01 жовтня 2012 року по 30 листопада 2012 року складає 1118 гривен : 2 * 2 = 1118 гривен;

- за період з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року складає 1134 гривен : 2 * 1 = 567 гривен.

Загальний розмір витрат на звичайний сторонній догляд за ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 складає: 1609 гривен + 1641 гривен + 1653 гривен + 1118 гривен + 567 гривен = 6588 гривен 50 копійок.

Розмір витрат на побутове обслуговування:

- за період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2012 року складає 1073 гривен : 4 * 3 = 804 гривен 75 копійок;

- за період з 01 квітня 2012 року по 30 червня 2012 року складає 1094 гривен : 4 * 3 = 820 гривен 50 копійок;

- за період з 01 липня 2012 року по 30 вересня 2012 року складає 1102 гривен : 4 * 3 = 826 гривен 50 копійок;

- за період з 01 жовтня 2012 року по 30 листопада 2012 року складає 1118 гривен : 4 * 2 = 559 гривен;

- за період з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року складає 1134 гривен : 4 * 1 = 283 гривен 50 копійок.

Загальний розмір витрат на побутове обслуговування за ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 складає: 804 гривен 75 копійок + 820 гривен 50 копійок + 826 гривен 50 копійок + 559 гривен + 283 гривен 50 копійок = 3294 гривен 25 копійок.

За викладених обставин, у звязку з тим, що ОСОБА_2 встановлено І групу інвалідності, він є на даний час недієздатним, а тому потребує постійного сторонього догляду, та побутове обслуговування, суд вважає за необхідне задовільнити у повному обсязі позовні вимоги позивача в частинні стягнення з ОСОБА_3 витрат на постійний сторонній догляд за ОСОБА_2 у розмірі 6588 гривен 50 копійок та витрати на побутове обслуговування ОСОБА_2 у розмірі 3294 гривни 25 копійок.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 8, 979, 988, 1167, 1168, 1194, 1195 ЦК України, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 10, 11, 23, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гаран-Авто» про відшкодування шкоди завданої злочином задовольнити часково.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, моральну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривен.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, заробіток втрачений ОСОБА_2 Анатолієвичем за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 7289 (сім тисяч двісті вісімдесят девять) гривен 26 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, витрати на сторонній догляд за ОСОБА_2 Анатолієвичем за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 6588 (шість тисяч пятсот вісімдесят вісім) гривен 50 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, витрати на побутове обслуговування ОСОБА_2 Анатолієвича за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року у розмірі 3294 (три тисячі двісті девяносто чотири) гривни 25 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, в дохід держави судовий збір у розмірі 1171 (одна тисяча сто сімдесят одна) гривна 72 копійки.

У решті позовних вимог відмовит.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська