г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1142/15-ц
Номер провадження 2/213/662/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Соловйової Л.Я.

при секретарі Ємельянцевій Т. С.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОСОБА_2 ТА КРЕДИТ» про захист прав споживачів та стягнення коштів по депозиту, процентів, трьох відсотків річних, пені, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОСОБА_2 ТА КРЕДИТ» про захист прав споживачів та стягнення коштів по депозиту, процентів, трьох відсотків річних, пені, моральної шкоди.

Позивач декілька разів збільшувала позовні вимоги, останній раз 16.09.2015 року, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 11 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним Акціонерним Товариством «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», в особі відділення № 8 Криворізької філії АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» був укладений Договір-заява №305835/38403/5-14 про банківський Строковий Вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті.

Відповідно до п.1 Договору позивач вносить, а відповідач приймає на Вкладний рахунок № 2630.2.022920.003 грошові кошти у сумі 193,00 долари США у порядку та на умовах, визначених в Договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «ОСОБА_2 та Кредит».

Відповідно п.9 Договору Основні умови разом з Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п.4 Договору позивач поповнював вклад грошовими коштами загальною сумою в 130,00 доларів США.

Таким чином повний обсяг грошових коштів на Вкладному рахунку № 2630.2.022920.003 становить 323,00 долари США, вказане також підтверджується Квитанцією №166090 та №166095 від 11 листопада 2014 року в яких зазначено призначення платежу «Внесення коштів на депозитний договір 305835/38403/5-14 від 11.11.2014 (ОСОБА_1В.)».

У п.2 Договору зазначено, що нарахування процентів на Вкладний рахунок № 2630.2.022920.003 за вкладом проводяться на умовах капіталізації у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов за фактичну кількість днів у місяці/360 днів у році, від дня, наступного за днем надходження вкладу у ОСОБА_2, до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списанню з Вкладного рахунка.

Договір був укладений на строк з 11 листопада 2014 р. по 11 квітня 2015 р.

Відповідно до статті 1060 Цивільного кодексу України, п.6 Договору та п.5.2 Основних умов відповідач був зобов'язаний на вимогу позивача повернути суму вкладу і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу, в день, наступний за останнім днем строку вкладу.

Таким чином, 11.04.2015 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу. Та зважаючи на умови п.5.2 Основних умов, якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день, який за календарем є 14.04.2015 року.

До спливу строку договору позивач звернувся до відповідача з заявою про вимогу повернути строковий вклад після закінчення строку розміщення строкового вкладу та зарахованих процентів шляхом видачі готівкою через касу відділення згідно п.6 Договору та п.5.2 Основних умов. Заява подана особисто на ім'я керуючого Криворізької філії АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» ОСОБА_3 за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Костенка, буд. 6, відділення №1 АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», де заява була зареєстрована та підписана 27.02.2015 року вхідний №1132. Також до строку спливу розміщення строкового вкладу позивачем 12.03.2015 року була відправлена, рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення на відділення №8 Криворізької філії АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на ім'я ОСОБА_4, копія завізованої заяви та заява з вимогою прийняти до виконання.

Відповідь, на звернення позивача із заявою, в строки відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 року, на дату подання цієї позовної заяви (28.04.2015 року), не отримана.

Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до відповідача з усною вимогою повернути суму вкладу та нараховані за користування ним проценти, пред'являв завізовану заяву але йому було відмовлено у поверненні суми вкладу та процентів.

Відповідачем не було здійснено повернення строкового вкладу разом з нарахованими за користування ним процентів позивачеві. Таким чином, відповідач продовжував, і на день подачі цієї позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 334,41 долари США, що були внесені позивачем як строковий вклад та враховуючи нараховані проценти на умовах капіталізації. Вказане також підтверджується випискою по Вкладному рахунку № 2630.2.022920.003 від 14.04.2015 року згідно п.2.2, п.3.4 Основних умов.

Відповідно до п.2 Договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 Договору, відповідач нараховує і виплачує позивачеві проценти за ставкою 11,10 % річних на умовах капіталізації процентів. Виходячи із вищенаведеного сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості процентів за користування вкладом, за період його дії складає 11,41 доларів США з урахуванням сплати податків згідно Податкового Кодексу України.

Наведене завдає істотної моральної й матеріальної шкоди позивачу оскільки позбавляє її та її родину засобів для існування, примушує позичати гроші, відмовляти собі у необхідних речах, порушує звичайний склад життя.

У звязку з чим, позивач згідно з уточненням позову просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу у розмірі 334,41 доларів США з урахуванням процентів річних за фактичну кількість днів користування вкладом протягом дії договору; 30 % процентів річних за безпідставне зберігання та користування коштами вкладу понад строк дії договору в розмірі 42,88 доларів США; втрати від знецінення грошей в сумі 3 % річних 4,34 долара США; 3 % пеню за кожен день прострочення виконання в сумі 1585,10 доларів США; завдану моральну шкоду в розмірі 300 гривень.

Позивач та її представник у судове засідання 26.10.2015 року не зявились, позивач надала заяву про розгляд справи за участю її представника. Представник позивача ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточненні позовні вимоги, які зазначені в заяві про збільшення позовних вимог від 16.09.2015 року підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями /а.с. 70,79,80,85/, але в судові засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 224-228 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 11 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним Акціонерним Товариством «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», в особі начальника відділення № 8 Криворізької філії АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» був укладений Договір-заява №305835/38403/5-14 про банківський Строковий Вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті /а.с. 6/.

Відповідно до п.1 Договору позивач вносить, а відповідач приймає на Вкладний рахунок № 2630.2.022920.003 грошові кошти у сумі 193,00 долари США у порядку та на умовах, визначених в Договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «ОСОБА_2 та Кредит».

Відповідно до п.4 Договору Позивач поповнював вклад грошовими коштами загальною сумою в 130,00 доларів США.

Таким чином повний обсяг грошових коштів на Вкладному рахунку № 2630.2.022920.003 становить 323,00 долари США, вказане також підтверджується Квитанцією №166090 та №166095 від 11 листопада 2014 року в яких зазначено призначення платежу «Внесення коштів на депозитний договір 305835/38403/5-14 від 11.11.2014 (ОСОБА_1В.)» /а.с. 8/.

Договір був укладений на строк з 11 листопада 2014р. по 11 квітня 2015р. /а.с. 6/.

Таким чином, 11.04.2015 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу. Та зважаючи на умови п.5.2 Основних умов, якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день, який за календарем є 14.04.2015 року. /а.с. 32-34/. У звязку з тим, що 13.04.2015 року був не робочий день, оскільки 12.04.2015 року був святковий день (Великдень).

До спливу строку договору позивач звернувся до відповідача з заявою про вимогу повернути строковий вклад після закінчення строку розміщення строкового вкладу та зарахованих процентів шляхом видачі готівкою через касу відділення згідно п.6 Договору та п.5.2 Основних умов. Заява подана особисто на ім'я керуючого Криворізької філії АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» ОСОБА_3, заява була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 відділення №1 АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», та підписана 27.02.2015 року вхідний №1132 /а.с. 7/. Також до строку спливу розміщення строкового вкладу позивачем 12.03.2015 року була відправлена, рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення на відділення №8 Криворізької філії АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» на ім'я ОСОБА_4, копія завізованої заяви та заява з вимогою прийняття до виконання /а.с. 10/.

Відповідь, на звернення позивача із заявою, в строки відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996 року, на дату подання цієї позовної заяви (28.04.2015 року), не отримана.

Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до відповідача з усною вимогою повернути суму вкладу та нараховані за користування ним проценти, пред'являв завізовану заяву але йому було відмовлено у поверненні суми вкладу та процентів.

Отже, відповідачем не було здійснено повернення строкового вкладу разом з нарахованими за користування ним процентів позивачеві. Таким чином, відповідач продовжував, і на день подачі цієї позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 334,41 долари США, що були внесені позивачем як строковий вклад та враховуючи нараховані проценти на умовах капіталізації. Вказане також підтверджується випискою по Вкладному рахунку № 2630.2.022920.003 від 14.04.2015 року згідно п.2.2, п.3.4 Основних умов /а.с. 9/.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч. 1,3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит)це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Положення ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів за договором банківського вкладу згідно договору-заяви №305835/38403/5-14 про банківський Строковий Вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті від 11 листопада 2014 року після звернення із вказаною вище заявою та в подальшому.

Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором вкладу №305835/38403/5-14 від 11 листопада 2014 року, не повернув вклад з нарахованими відсотками, тому своїми діями відповідач порушив вимоги чинного законодавства України, зокрема, норми Цивільного кодексу України, п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 року N 516, діяв всупереч умов договору, укладеного між сторонами у справі.

Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст.ст. 530, 1060 ЦК України, положення договору, відповідач повинен був повернути грошові кошти позивачу 14.04.2015р. шляхом перерахування суми депозиту з усіма нарахованими відсотками на розрахунковий рахунок позивача, вказаний в договорі, однак своїх зобов'язань не виконав, що призвело до порушення прав та майнових інтересів позивача, який по теперішній час не має можливості отримати ці кошти.

Таким чином вимога про стягнення з відповідача невиплаченого залишку за договором банківського вкладу у розмірі 334,41 доларів США підлягає задоволенню.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Аналогічна правова позиція 6-247цс14 викладена у Постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином за час прострочення виплати депозиту за період з 14.04.2015 року по 16.09.2015 року включно, що складає 156 днів, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 11,10 % річних (процентна ставка за договором банківського вкладу) від суми боргу по депозиту, що складає: 334,41 (сума невиплаченого депозиту) * 11,10% / 360 (відповідно до п.2 Договору зазначено, що нарахування процентів на Вкладний рахунок за вкладом проводяться на умовах капіталізації у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов за фактичну кількість днів у місяці /360 днів у році, від дня, наступного за днем надходження вкладу у ОСОБА_2, до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списанню з Вкладного рахунка) * 156 = 16,08 дол. США. Таким чином вимога позивача про застосування 30% річних не підлягає задоволенню, оскільки слід застосовувати 11,10 %. Таким чином позов в цій частині вимоги підлягає частковому задоволенню в розмірі 16,08 доларів США.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у Постанові № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року, у випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням положень наведеної норми та встановлених судом обставин, вимога позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми за період з 14.04.2015 року по 16.09.2015 року включно, що складає 156 днів, та відповідно: 334,41 (сума невиплаченого депозиту) * 3% / 365 * 156 = 4,29 дол. США підлягає задоволенню.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

З указаного вбачається, що у даному випадку суд може стягнути в іноземній валюті лише суму банківського вкладу та відсотки, тоді як 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання стягуються в іноземній валюті з переведенням в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на день ухвалення рішення курс гривні до долара США складає: 1 дол. США 22.5747 грн. /а.с. 101/. Таким чином 4,29 дол. США відповідає 96,84 грн. Отже зазначена вимога підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець прострочує виконання роботи (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Отже, ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), і вказана норма не регулює спірні правовідносини, оскільки між сторонами укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту), а не договір про виконання робіт (надання послуг). Повернення коштів за договором строкового банківського вкладу не є роботою чи послугою в розумінні ст. 1, 10 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Таким чином, підстави для стягнення пені на підставі ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови Пленуму № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Таким чином, якщо сторони при укладенні договору банківського вкладу передбачили відповідальність за порушення зобов'язання у вигляді моральної шкоди, відповідна вимога вкладника підлягає задоволенню з урахуванням положень ст.23 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору банківського вкладу, укладеного між позивачем та відповідачем, не передбачено відшкодування Банком моральної шкоди у разі порушення ним зобов'язань.

У зв'язку з чим вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 23, 524, 526, 530, 533, 549, 551, 611, 625, 629, 1058, 1060, 1061, 1167 ЦК України, ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст.. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", суд, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОСОБА_2 ТА КРЕДИТ» про захист прав споживачів та стягнення коштів по депозиту, процентів, трьох відсотків річних, пені, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОСОБА_2 ТА КРЕДИТ» на користь ОСОБА_1, невиплачений залишок за договором банківського вкладу № 305835/38403/5-14 від 11.11.2014 р. у розмірі 334,41 (триста тридцять чотири долари США 41 цент), 11,10 % річних від суми вкладу за прострочений період 14.04.2015 року по 16.09.2015 року включно у сумі 16,08 доларів США, 3% річних за прострочений період 14.04.2015 року по 16.09.2015 року включно у розмірі 96,84 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОСОБА_2 ТА КРЕДИТ» на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст.229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з моменту отримання копії повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Я. Соловйова