441/2004/14-ц 2/441/51/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яворської Н.І.,

при секретарі Сорока М.В.

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном,та визначення порядку користування будинком, окремим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право на житло,

в с т а н о в и в :

10.11.2014 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_4 не чинити їй перешкод в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 в м.Городок Львівської обл., визначити порядок користування вказаним будинком і зокрема виділити їй та третім особам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дві кімнати, ОСОБА_4 та третій особі ОСОБА_7 - дві кімнати, залишивши в спільному користуванні сторін коридор, кухню, веранду, ванну, туалет, кладовку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачка будучи власником спірного будинку, після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_8 чинить їй та її дітям перешкоди в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 в м.Городок Львівської обл., і зокрема заміною замків у дверях, погрозами.

Ухвалою судового засідання від 30.03.2015р. до участі в справі залучено як третю особу - ОСОБА_2

14.08.2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання їх такими, що втратили право на проживання у АДРЕСА_1 мотивуючи тим, що вказані особи не проживають у спірному житлі понад встановлені законом строки, що він з листопада 2015 року є власником вказаного житлового будинку, відповідачі не є членами його сім'ї, згоди на їхню реєстрацію у будинку він не давав, а їхня реєстрація в будинку порушує його права як власника будинку.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської обл. від 02.10.2015р. позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об'єднані в одне провадження №2/441/51/2015.

В суді позивач по первісному позову ОСОБА_1 просила вимоги задоволити в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві, покликається на неприязні стосунки з відповідачкою, окрім цього пояснила, що не проживає у спірному будинку з 2014 року, забрала більшу частину особистих речей та предметів домашньої обстановки, на даний час проживає в с.Лінчаєво Городоцького району Львівської обл. Речі забрала з метою проведення ремонту в спірному будинку. Позов ОСОБА_2 про визнання її та ОСОБА_5, ОСОБА_6 втратившими право на житло заперечила повністю, мотивуючи тим, що вони не мають іншого житла, вибули із спірного будинку поза своєю волею.

Відповідачка ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 заперечила, при цьому ствердила, що ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_5 із власної волі в 2012 році залишили спірне житло, а ОСОБА_6 - з липня 2014р., з цього часу там не проживають, витрат по утриманню будинку не несуть, в грудні 2014 р. ОСОБА_1 у присутності дільничого інспектора забрала всі свої особисті речі, меблі, предмети домашнього вжитку, ОСОБА_6 забрала свої речі в березні 2015р. З цих же підстав, просила зустрічний позов ОСОБА_2 задоволити.

На підтримку позиції відповідачки висловилась її представник ОСОБА_3, при цьому додала, що ОСОБА_4 на часі звернення позивачки до суду не була власником житлового будинку по АДРЕСА_1 в м.Городок, не чинить жодних перешкод позивачці та третім особам, є неналежним відповідачем, крім цього вимоги заявлені ОСОБА_1 щодо визначення порядку користування житлом ОСОБА_5, ОСОБА_6 не можуть бути предметом спору, оскільки зазначені особи не вказані позивачами у позові ОСОБА_1, не заявляли про залучення їх співпозивачами на протязі всього судового розгляду справи.

ОСОБА_2 як третя особа по первісному позову просив про відмову у позові ОСОБА_1 з тих підстав, що він є власником спірного будинку, жодних перешкод ним, чи іншими членами його сім'ї, що проживають в будинку, позивачці не чинять, остання із третіми особами вибула із будинку добровільно.

Поданий ним позов просив задоволити, в обґрунтування посилається на те, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з власної ініціативи вибули на інше постійне місце проживання, більше року в ньому не проживають, їхні особисті речі у будинку відсутні, витрат по утриманню житла не несуть, а їхня прописка в будинку обмежує його права як власника, зокрема він не має змоги оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що ставить його з сім'єю в скрутне матеріальне становище.

ОСОБА_6 як третя особа по первісному позову висловилась на його підтримку, як відповідач заперечила вимоги позову ОСОБА_2, при цьому не заперечила, що дійсно в липні 2014р. вибула із будинку по АДРЕСА_1 в м.Городок Львівської обл., причиною цього стала сварка з ОСОБА_4, на даний час вона проживає в сім'ї чоловіка в с.Братковичі Городоцького району Львівської обл., з спірного будинку забрала деякі речі та меблі, які перевезла по місцю свого проживання, речі нею вивозились з метою проведення ремонту. До спірного житла з часу вибуття не навідувалась та не вселялась, комунальні витрати не сплачувала, однак бажає проживати із своїм чоловіком та дитиною за місцем реєстрації.

Третя особа - ОСОБА_9 висловилась про відмову у первісному позові ОСОБА_1, та за задоволення вимог заявлених ОСОБА_2, ствердила ту обставину, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - з 2012р., а ОСОБА_6 - з липня 2014 р. не проживають у спірному будинку по АДРЕСА_1 в м.Городок Львівської обл., вибули з нього добровільно та з часу вибуття жодного разу наміру проживати в ньому не висловлювали, на протязі 2014 р. - весни 2015 р. забрали всі свої особисті речі та предмети домашньої обстановки, до спірного житла не повертались.

Третя особа - ОСОБА_7 до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належно, зі слів ОСОБА_4 тяжко хворіє.

Третя особа по первісному позову та відповідач по зустрічному позову - ОСОБА_5 в судове засідання не з» явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належно, заяв про відкладення розгляду чи розгляд справи за його відсутності, не подавав.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, дослідивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити, позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_2 та має підтвердження долученими до справи копією Витягу із державного реєстру речових прав на нерухоме майно( а.с.-39), договору дарування ( а.с.40-41) власником житлового будинку по АДРЕСА_1 в м.Городок Львівської обл. та присадибної земельної ділянки з 07.11.2014р. є ОСОБА_2.

Із копії технічного паспорта на будинок ( а.с.43-46) убачається, що житловий будинок в м.Городок, АДРЕСА_1 Львівської обл. складається із чотирьох житлових кімнат, двох коридорів, кухні, ванної, комірки, туалету, загальна площа приміщень - 84,2 м.кв., житлова - 56 м.кв., при будинку є такі господарські споруди як літня кухня, два сараї, гараж, огорожа.

Із копії будинкової книги (а.с.126-130) та довідки Городоцької міської ради №1621 від 19.05.2015р. (а.с.131), у житловому будинку по АДРЕСА_1 в м.Городок Львівської обл. значаться зареєстровані: ОСОБА_2 (власник), ОСОБА_9 ( дружина), ОСОБА_4 ( мати), ОСОБА_7 (вітчим), ОСОБА_1 ( дружина брата), ОСОБА_5 ( племінник), ОСОБА_6 ( племінниця).

Як убачається із актів про факт проживання (не проживання) складених комісією Городоцької міської ради від 21 січня 2015р., від 24 березня 2015р, 19 травня 2015р. (а.с.-132-134), ОСОБА_1, ОСОБА_5 зареєстровані, але не проживають у АДРЕСА_1 з 2012р., а ОСОБА_6 - з липня 2014р.

Суд відмовляє в позові ОСОБА_1, що заявила вимоги про зобов'язання ОСОБА_4 не чинити їй перешкод в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 в м.Городок Львівської обл., визначити порядок користування вказаним будинком і зокрема виділити їй та третім особам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дві кімнати, ОСОБА_4 та третій особі ОСОБА_7 - дві кімнати, залишивши в спільному користуванні сторін коридор, кухню, веранду, ванну, туалет, кладову, з огляду на ту обставину, що позивачем у спорі є тільки ОСОБА_1, а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позову не заявляли, заяв про залучення їх співпозивачами протягом судового розгляду не подавали, є повнолітніми, дієздатними особами, а тому заявлені позивачкою від їх імені вимоги про визначення порядку користування житлом, задоволенню не підлягають.

Крім цього, виділення у користування позивачці окремих кімнат в будинку буде порушувати законні права та інтереси власника будинку, такий розподіл житлових кімнат може бути проведено тільки між співвласниками житла, ОСОБА_1 співвласником будинку по АДРЕСА_1 в м.Городок Львівської обл. не являється.

Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Згідно зазначеного принципу диспозитивності та вимог ст. 33 ЦПК України право визначати відповідача (тобто особи, яка відповідатиме за позовом) належить виключно позивачеві.

Так, згідно з ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні чи юридичні особи, а також держава.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Якщо позивач помилився відносно обов'язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 33 ЦПК України та з урахуванням ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про усунення ОСОБА_4 перешкод у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 в м.Городок Львівської обл. При цьому для задоволення вимог та захисту її права має бути встановлений факт порушення такого права.

Між тим, як встановлено в суді, ОСОБА_1 в житловому будинку по АДРЕСА_1 в м.Городок Львівської обл. проживала нетривалий час, згодом із сім'єю стала проживати в літній кухні вказаного будинковолодіння, а з 2012 року вибула на інше місце проживання в с.Лінчаєво Городоцького району Львівської обл.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не доведено факту чинення їй перешкод в користуванні житлом в будинку по АДРЕСА_1 відповідачкою чи іншими особами, і зокрема заміною замків на дверях будинку чи в інший спосіб або ж факту, що вона проживає у спірному будинку, сплачує комунальні послуги.

При цьому в суді нею не заперечувалось тих обставин, що вона не проживає в будинку з 2014р., на протязі 2014-2015р.р. забрала особисті речі, меблі, інші речу домашнього вжитку з спірного будинку.

Той факт, що між сторонами існують неприязні стосунки, з приводу чого як позивачка по первісному позову так і відповідачка звертались до Городоцького РВ ГУ МВС України не є доказом чинення перешкод позивачці в користуванні спірним будинком та проживання в ньому відповідачкою чи іншими особами.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Під час судового розгляду справи доводи позивача щодо порушення її права внаслідок дій, вчинених відповідачкою були спростовані, нею не подано, а в суді не здобуто доказів на підтвердження вказаних обставин, а тому вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Разом з тим, суд приходить до переконання про задоволення позивних вимог ОСОБА_2 про визнання втратившими право на житло ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його прав в користуванні своїм майном. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном ст.317 ЦК України.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 року " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Як вбачається із Інформаційної довідки від 20.10.2015р. (а.с.158) ОСОБА_10 належить на праві власності ? частина житлового будинку на хуторі Шалове в с.Керниця Городоцького району Львівської обл., а тому її покликання, що вона не має іншого місця проживання є безпідставними.

Зі слів ОСОБА_1 її син ОСОБА_5 проживає в с.Керниця Городоцького р-ну, або по місцю проходження контрактної служби, із пояснень ОСОБА_6 вбачається, що вона проживає у чоловіка в с.Братковичі Городоцького району Львівської обл.

Таким чином, суд приходить переконання, що відповідачі по окремому позову вибули із будинковолодіння АДРЕСА_1 на інше постійне місце проживання з власної волі, більше року не проживають у спірному будинку більше року, за цей час до будинку з наміром вселитись не приходили, витрат по утриманню будинку не несуть, не заявляли позовів про вселення, в т.ч. по вказаній справі, їхня реєстрація в спірному будинку обмежує права нового власника будинку, яким є ОСОБА_2, та порушує його законні інтереси, а тому відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 слід визнати втратившими право на житло в будинку по АДРЕСА_1 в м. Городок Львівської обл.

Керуючись ст. 72 Житлового Кодексу України, ст.ст. 319, 386, 405 ЦК України, з урахуванням роз'яснень Постанови ПВС України №2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» та ст.ст.3, 15, 118-120 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визначенні порядку користування житлом - відмовити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням (будинком) АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судовий збір з кожного по 81 грн. 20 коп.( вісімдесят одній грн. 20 коп.)

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяН. І. Яворська