10 листопада 2015 року
Справа № 203/5989/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Карпенко С.Ф., розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав власника,

В С Т А Н О В И В :

28 жовтня 2015 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про захист прав власника. Просив визнати протиправними дії відповідача стосовно самоуправного позбавленню його права користуватися сумісною власністю- сантехнічним обладнанням, зобовязати її демонтувати кран, який знаходиться в її приміщенні, встановлений самовільно, без його згоди та який закриває водопостачання його квартири, заборонити їй блокування каналізації його квартири, утримати з відповідача суму 5500 грн. як недоотриману ним орендну плату у звязку з порушенням умов договору по забезпеченню належного водопостачання та опалення орендованого приміщення.

Ухвалою судді від 29 жовтня 2015 року вказаний позов був залишений без руху, оскільки позов поданий без додержання обовязкових вимог, викладених у ст.ст.119,120 ЦПК України. Так, в ухвалі відзначено, що позовні вимоги не конкретизовані, з матеріалів позову не зрозуміло, які обовязки перед невідомими орендаторами порушені та які матеріальну втрати завдані позивачу, позов містить декілька вимог, в тому числі вимогу про стягнення грошових сум, не вказані докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач вказану ухвалу отримав 03 листопада 2015 року. При отриманні ухвали в суді йому також було розяснено суть недоліків його позову. Після цього позивач 06 листопада 2015 року надіслав до суду уточнену позовну заяву «Про захист власника від порушень, повязаних з позбавленням права вільно користуватися та розпоряджуватися сумісною власністю, не позбавленого з позбавленням володіння».

В ній позивач, посилаючись на ст.391 ЦК України, просив задовольнити лише одну вимогу: «утримати з відповідачки суму 5500 грн., як недоотриману позивачем орендну плату та фінансовими зобовязаннями перед міськводоканалом у звязку з самоуправними діями відповідача».

Уточнена позовна заява знову ж неконкретизована, викладена в незрозумілій для сприйняття формі, зокрема саме вимога, викладена в прохальній частині. Фактично, позивач, посилаючись на ст. 391 ЦК України, ставить питання про стягнення грошових сум з громадянки ОСОБА_3, що орендує у позивача приміщення квартири, що є зовсім іншими правовідносинами. Позивач ігнорував вимоги суду про усунення недоліків в частині надання доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто, в установлений за ухвалою від 29 жовтня 2015 року строк позивач фактично не усунув недоліки позовної заяви. Тому, згідно вимог ст. 121 ЦПК України позовна заява повинна вважатися неподаною і повернута особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121, 210 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав власника, вважати неподаною і повернути ОСОБА_1

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Карпенко С.Ф.