Справа № 749/743/15-ц
Номер провадження 2/749/188/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Шаповал З.О.

з участю: секретаря Мирошниченко А.М.,

позивача -відповідача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки - позивачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Щорсі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право на користування частиною житлового будинку в АДРЕСА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення та зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є власником 3/9 частин житлового будинку в АДРЕСА_1. Цей будинок 27.07.2012 року позивачем був куплений у відповідача ОСОБА_6, який не знявся з реєстрації. Відповідачка ОСОБА_5 з липня 2012 року у житловому будинку в АДРЕСА_1 не проживає, оскільки змінила свої місце проживання зі м. Щорса на АДРЕСА_2

Відповідачка ОСОБА_5 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, (а.с.55-58) обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 прописав її до будинку в АДРЕСА_3 як члена сім»ї В подальшому між ними склалися неприязні відносини, ОСОБА_1 без згоди позивачки переєстрував ОСОБА_5 в АДРЕСА_1. ОСОБА_5 не проживала у будинку в АДРЕСА_1 з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 чинив перешкоди у користуванні житлом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, зустрічні позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідачка - позивачка ОСОБА_5 є його сестрою по батьку. Вона повна сирота і виховувалась у допоміжній школі-інтернат Любомильського району Волинської області. По закінченню навчання вона захотіла переїхати на проживання в м.Щорс Чернігівської області, щоб закінчити училище лісового господарства. ОСОБА_5 почала проживати в сім»ї позивача в АДРЕСА_3 не як член сім»ї, а як наймач житла з 2009 по 2012 роки, що свідчить договір найму жилого приміщення, який укладався 28.09.2010 року з власником будинку його дружиною ОСОБА_7 та від імені наймача ОСОБА_5 договір найма підписав сам позивач, оскільки ОСОБА_5 уповноважила його на це довіреністю. ОСОБА_5 вела аморальний спосіб життя, тому почали виникати конфлікти і ОСОБА_5 перейшла проживати до гуртожитку училища лісового господарства, а потім взагалі заявила, що буде влаштовувати особисте життя та виїхала з району у 2012 році. Всі юридичні дії позивач робив за довіреністю від імені ОСОБА_5 ОСОБА_1 зняв ОСОБА_5 з реєстрації по АДРЕСА_3 та прописав на АДРЕСА_1, згоди у ОСОБА_5 на це не питав, ключі від будинку на АДРЕСА_1 не передавав, оскільки будинок був придбаний у стані непридатному для житла, а потім там йшов ремонт. Позивач по телефону повідомив ОСОБА_5, що вона вже зареєстрована в АДРЕСА_1. Відповідачка на цей час влаштовувала особисте життя і не мешкала у м. Щорсі, але періодично приїжджала за речами зі своїми чоловіками. Відповідачі втратили право на користування житлом. Оскільки не проживають понад рік чим самим створюють перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком, який позивач має намір продати.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_5 та представник ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, зустрічний позов підтримали та пояснили, що ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_1 по батьку. Вона повна сирота і виховувалась у допоміжній школі-інтернат Любомильського району Волинської області. Перед закінченням навчального закладу з»ясувалось, що у ОСОБА_5 є брат ОСОБА_1 який приїхав по місцю навчання відповідачки та переконав останню приїхати на навчання до училища м.Щорса. Оскільки для відповідачки він був найближчою людиною, остання погодившись, взявши направлення приїхала в м. Щорс поселившись в сім»ї позивача. У м. Ковель після смерті батьків у відповідачки ОСОБА_5 залишилась квартира яку ОСОБА_1 умовив продати, пообіцявши взамін придбати в м. Щорсі для ОСОБА_5 житло. Всі гроші за виручене житло м. КовеліОСОБА_1 залишивш собі, навіть, не сказавши за яку суму продано квартира. Окрім цього, ОСОБА_1 отримав дві одноразові матеріальні допомоги, по закінченню допоміжної школи та училища лісового господарства ОСОБА_5. Тому з позивачем його дружиною почали виникати конфлікти, сварки, тому з ініціативи ОСОБА_1 ОСОБА_5 тимчасово перейшла проживати до гуртожитку училища у 2010-2011 роках. У 2012 році повернулась проживати до ОСОБА_1 потім виїжджала працювати до співмешканця у Менський район. У липні 2012 року позивач повідомив її по телефону про те, що поміняв місце її реєстрації з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_1. Вона приїхала у міграційну службу та перереєреструвалась за новою адресою. Ключів від будинку ОСОБА_1 не дав. У серпні 2013 року відповідачка приїхала у м. Щорс, щоб забрати у позивача ОСОБА_1 свій паспорт. Але ОСОБА_1 замість того, щоб повернути паспорт викликав працівників міліції та затримавши ОСОБА_5 відвіз її до психіатричного закладу де вона знаходилась до листопада і звідки вже її забрала хрещена матір у АДРЕСА_2, оскільки їй нікуди було їхати і де вона зараз проживає з малолітньою дитиною. ОСОБА_5 намагалась повернутись жити в АДРЕСА_1, але брат перешкоджав цьому, змінив замки не віддав ключів від будинку. Декілька разів вона приїжджала за своїми речами, але змогла забрати їх тільки з допомогою дільничого інспектора. Ще 16.09.2014 року вона приїжджала в Щорську ЦРЛ на обстеження з приводу вагітності і ночувала в будинку в АДРЕСА_1, але ключі їй ОСОБА_1 не дав. Вважають, що ОСОБА_5, як член сім»ї вселилась у житло позивача, тому відповідно до норм ст..405 ЦК України не минув рік для втрати на право користування житлом. Позивач створював перешкоди для користування житлом, тому ОСОБА_5 не мала можливості проживати в будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_1 це зробив за довіреністю. Просить вселити її до будинку, оскільки власного житла немає і має намір проживати в АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений. Позовні вимоги визнає (а.с.36).

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що позивач по справі є її зятем. Вона вселилась у будинок по АДРЕСА_1 11.12.2013 року. До цього в будинку відбувався ремонт і він був непридатний для проживання. В будинку, окрім свідка, ніхто ніколи не проживав.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є вуличкомом по АДРЕСА_1 і жодного разу не бачила ОСОБА_5. До неї, як вуличкома, вона не звертались зі скаргами про те, що їй перешкоджають проживати в будинку. Будинок по АДРЕСА_1 був непридатний для проживання, довго ремонтувався, а потім там стала проживати теща ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона працює в службі сім»ї та молоді. Сім»я ОСОБА_1 знаходилась в період з серпня 2008 по 2009 рік під її супроводом, оскільки в сім»ю прийшла дитина з інтернату - відповідачка по справі, яка не могла довго адаптуватись. У них в сім»ї були складні стосунки і часто виникали конфлікти з братом та його дружиною. Свідок проводила з нею бесіди і підтримувала контакт аж до 2010 року. В подальшому їй відомо, що ОСОБА_1 створив прийомну сім»ю і взяв на виховання двох дітей. Оскільки законом заборонено давати дозвіл на створення прийомної сім»ї, якщо разом проживають близькі родичі, що мають хворобливий стан психіки, а такою була ОСОБА_5, то ОСОБА_1 було б відмовлено у створенні сім»ї, тоді ОСОБА_1 перепрописав ОСОБА_5 на АДРЕСА_1.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що вони є тітками сторін, а ОСОБА_13 ще й хрещена мати та свекруха відповідачки. ОСОБА_5 була інвалідом з дитинства і виховувалась в допоміжній школі- інтернат на Західній Україні. Позивач ОСОБА_1 довідавшись про те що у нього є сестра написав листа до відповідачки їздив до неї, а після закінчення школи забрав до себе жити в сім»ю. Потім взявши довіреність від ОСОБА_5 продав її житло яке залишилось після батьків у м. Ковелі. Він обіцяв, що придбає за виручені гроші в Щорсі для сестри житло, натомість гроші залишив собі, постійно відповідачку кривдили з дружиною і створювали нестерпні умови для проживання. Забрав її банківську картку і вона ніколи не мала можливості розпоряджатись грішми. З АДРЕСА_3 переєрестрував сестру у будинок в АДРЕСА_1, який був непридатний для житла. Після ремонту не дав можливості там проживати, не давав ключів і не віддавав речі. Кожен раз, якщо необхідно було взяти відповідачці речі ОСОБА_1 приходив і сам відчиняв будинок. Якось восени 2013 року ОСОБА_5 приїхала, щоб забрати у брата паспорт, але ОСОБА_1 викликав міліцію і відвіз її до психіатричного закладу в Халявін. Тоді хрещена-мати ОСОБА_13 забрала її до себе в АДРЕСА_2, оскільки їй нікуди було повертатись. ОСОБА_5 вийшла заміж за її сина і зараз мешкає без реєстрації. ОСОБА_5 не мала можливості проживати в АДРЕСА_1, оскільки будинок був непридатний для проживання, а після ремонту позивачці так ОСОБА_1 не передав ключів.

По-правді буде якщо позивач дасть можливість проживати ОСОБА_5 в. АДРЕСА_1, бо частина будинку була куплена за її гроші.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона навчалась разом з відповідачкою у ліцеї лісового господарства. Відповідачка жила у 2010-2012 році то у брата - позивача, то у гуртожитку училища. Інколи ночувала у свідка, то у сторонніх людей, оскільки часто дружина брата не пускала її додому на АДРЕСА_3. Виганяли з будинку її друзів. До неї було грубе і жорстоке ставлення з боку рідні. У неї була забрана позивачем платіжна картка і вона ніколи не отримувала стипендію та не мала кишенькових грошей. Їй відомо, що відповідачка проживала по АДРЕСА_3. За іншу адресу їй невідомо.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що квітні 2013 року відповідачка ОСОБА_5 почала жити з її сином цивільним шлюбом та приїхала в АДРЕСА_4 де працевлаштувалась до фермера. Потім їй було запропоновано працевлаштуватись офіційно, але для цього потрібний був паспорт який знаходився у її брата ОСОБА_1. Вони з сином поїхала в м. Щорс, щоб забрати паспорт, але ОСОБА_1 замість віддати документ викликав міліцію і ОСОБА_5 відвезли до психіатричної лікарні. А звідти її вже забрала ОСОБА_13 тітка і хрещена мати відповідачки до себе додому. Відповідачка вийшла заміж за сина ОСОБА_13 та народила дитину. Їй відомо зі слів відповідачки, що ОСОБА_1 та його дружина не пускали до будинку, не давали ключів і забирали всі гроші. Фактично "викинули" позивачку на вулицю. Хоча ОСОБА_1 придбав житло по АДРЕСА_1 за гроші ОСОБА_5, які він отримав від продажу квартири та одноразові допопоги ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що відповідачка ОСОБА_5 є його дружиною. Після того, як його мати забрала ОСОБА_5 з психіатричної лікарні, вони створили сім»ю, у них народилась дитина. Вони їздили до позивача ОСОБА_1, в АДРЕСА_1, але позивач не дав їм ключів від будинку. Він сам прийшов відімкнув будинок і вони взяли деякі речі. ОСОБА_5 не проживала в будинку по АДРЕСА_1, оскільки для проживання житло, а після ремонту не дав ключів від будинку.

Суд, вислухавши сторін, свідків, дослідивши письмові докази справи приходить до слідую чого.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 3/9 частин житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.7-10), який він придбав 27.07.2012 року . За вказаною адресою є зареєстрованими та не проживають відповідачі ОСОБА_6, колишній власник житла, та сестра ОСОБА_5, яка після закінчення Головнянської школи-інтернату Волинської області у 2008 році приїхала на навчання в в Щорський ліцей лісового господарства де з волі позивача - брата ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3. та стала проживати у брата та невістки. У зв'язку з тим, що між відповідачкою та позивачем і його дружиною склалися неприязними відносини, ОСОБА_5 після закінчення училища поїхала працювати у Менський район. Маючи від ОСОБА_5 нотаріально посвідчену довіреність ОСОБА_1 перереєстрував відповідачку з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_1 в непридатне для проживання житло де ОСОБА_5 не проживала жодного дня.

Проаналізувавши правовідносини, що склались між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_6 колишнім власником житла по АДРЕСА_1, суд вважає, що відповідач втратив право користування житлом і ОСОБА_1 обґрунтовано має право на підставі ст..391 ЦК України вимагати від колишнього власника усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття останнього з реєстрації. Оскільки втрата права користування жилим приміщенням є наслідком припинення права власності на жиле приміщення у колишнього члена власника житла. Реєстрація ОСОБА_6 створює перешкоди для позивача в реалізації ним набутого майна.

Вирішуючи питання щодо визнання втратившою право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації ОСОБА_5 то суд приходить до слідуючого.

До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України, тобто дружина власника, їх діти і батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом і ведуть спільне господарство.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив, що їздив забирати відповідачку зі школи - інтернату, зареєстрував за місцем свого проживання, свідки підтвердили, що ОСОБА_5 проживала в будинку брата та невістки. З листа директора школи Головненської школи-інтернат (а.с.106) встановлено, що ОСОБА_1 разом з дружиною мають бажання забрати ОСОБА_5 до себе, щоб допомагати, здійснювати постійний нагляд, з облікової картки ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_1 були передані всі документи учениці ОСОБА_5. З листа Головненської школи -інтернат (а.с.108) встановлено, що ОСОБА_1 відгукнувся на пошук рідні та виявив бажання піклуватись про сестру. Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_1 займався оформленням та продажем квартири у м. Ковелі відповідачки.

Проаналізувавши правовідносини між позивачем ОСОБА_1 власником житла і ОСОБА_5 - сестрою ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вселялася в будинок в АДРЕСА_3 ОСОБА_7, як член сім'ї власника житла.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом виникає за наявності таких умов: особа повинна бути членом сім'ї власника житла та постійно проживати разом із ним.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах щодо визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини його відсутності понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк..

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В ході розгляду справи з показів сторін, свідків, досліджених доказів встановлено що ОСОБА_5 з поважних причин не проживала у спірному будинку через неприязні стосунки з братом ОСОБА_1 та його дружиною. ОСОБА_1 створював прийомну сім'ю і як пояснила свідок ОСОБА_11, що проживання в сім'ї близького родича з незадовільним психічним станом, унеможливило б створити йому прийомну сім'ю, оскільки це заборонено законом. Маючи довіреність від ОСОБА_5 видану 24.03.2010 року строком на 3 роки ОСОБА_1 перереєстрував останню з АДРЕСА_3 в будинок на АДРЕСА_1 31.07.2012 року. Позивач наперед знаючи, що ОСОБА_5 не зможе проживати у вказаному будинку із-за його непридатного стану: відсутні двері, вікна, будь-яке опалення, протікання даху, трухлявий піл. Цю обставину ОСОБА_1 підтвердив довідкою вуличному (а.с101.), показами свідків. До того ж у жовтні-листопаді 2013 року ОСОБА_5 знаходилась у психіатричній лікарні. ОСОБА_1 відремонтувавши будинок у грудні 2013 року по АДРЕСА_1, не передав ключів ОСОБА_5 для проживання.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ОСОБА_16 підтвердили, що ОСОБА_1 купив непридатний для проживання будинок по АДРЕСА_1, чим самим позбавив можливості там жити ОСОБА_5 Тому позивачка вимушена була виїхати до Менського району де тимчасово мешкала то в одні сім»ї, то в іншій. Після ремонту будинку ОСОБА_1 створив перешкоди для проживання в будинку, не давши ключів. На день розгляду справи вона не втратила інтерес до будинку, оскільки має малолітню дитину, житла немає і проживає без реєстрації. Окрім цього, ОСОБА_5 внаслідок свого хворобливого стану психіки не могла належним чином захистити свої права. З цих підстав суд не погоджується з посиланнями ОСОБА_1 на добровільність залишення ОСОБА_5 спірного житлового приміщення, та не використовувала житло за цільовим призначенням - для проживання, з поважних причин. Поважність причин відсутності особи за місцем мешкання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково у визнанні втративши право на користування житлом ОСОБА_6 Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_5 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В зв'язку з частковим задоволенням позову ОСОБА_1 судові витрати на користь позивача стягуються частково з ОСОБА_6 Зустрічні позовні вимоги відповідачки ОСОБА_5 задовольняються, тому з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір.

КЕРУЮЧИСЬ: ст.405, ст.ст.1,4 ст. 156 ЖК УРСР, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право на користування частиною житлового будинку в АДРЕСА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року таким, що втратив право користування 3/9 частинами житлового будинку в АДРЕСА_1

В задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, про визнання такою, що втратила право на користування частиною житлового будинку в АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, на користь ОСОБА_1 судові витрати 621 грн., 80 коп

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення та зобов'яання ОСОБА_1 не чинити перешкоди задовольнити.

Вселити ОСОБА_5 до будинку, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_5 перешкод у здійсненні права користування будинком в АДРЕСА_1...

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернігівської області через суд, який постановив рішення.

Суддя: З.О. Шаповал