Справа № 148/829/15-ц Провадження № 22-ц/772/3327/2015Головуючий в суді першої інстанції Ковганич С. В.
Категорія 50Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді: Марчук В.С.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА :

14 квітня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась у Тульчинський районний суд Вінницької області з даним позовом та просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь на утримання їхнього повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 800 гривень, щомісячно з дня звернення до суду до закінчення навчання, посилаючись на норму ст.199 СК України.

Підставами даного позову зазначено те, що син навчається на 2 курсі заочної державної форми навчання у Вінницькому національному аграрному університеті з 01.09.2014 року до 01.07.2018 року і у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.

Відповідач добровільно аліментів не сплачує, проте в змозі їх платити на утримання повнолітнього сина, який навчається, оскільки працює і отримує заробітну плату в значних розмірах - 3000-4000 грн. щомісячно; ніяких відрахувань з його заробітної плати не проводиться.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.10.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень на місяць, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду - з 14.04.2015 року і до закінчення навчання - 01.07.2018 року, але не більше, як до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років. Також вирішене питання судових витрат та негайного виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, як таке, що є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, виходячи з норми ч.1 ст. 303 ЦПК України, вважає що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд керувався ст. 199 СК України та виходив з обставин, що син сторін ОСОБА_4 навчається на 2 курсі заочної державної форми навчання у Вінницькому НАУ, про що свідчить довідка від 16.02.2015 року за № 673. Термін навчання закінчується 01.07.2018 року (а.с.5).

Оскільки навчання в університеті спрямоване на здобуття вищої освіти, то суд вважав це обставинами, які спрямовані на розвиток сина сторін, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, маючи можливість, оскільки його дохід за останні шість місяців складає 22687 грн., відповідно до довідки Тульчинської філії ТОВ «ТЕРА ФУД» (а/с 42).

Ще суд при визначенні розміру аліментів керувався нормою ст.182 СК України, як це вказано у ст. 200 СК України та врахував, що на час ухвалення рішення ОСОБА_3 уже не працював.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Зазначені правовідносини дійсно регулюються ст.199 СК України, яку суд і застосував при ухваленні рішення, і для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина потрібно, щоб син був віком до 23 років; навчався та у зв`язку з цим потребував матеріальної допомоги, а батько щоб міг надавати матеріальну допомогу.

Про це говориться і у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Крім того, ст. 201 СК України передбачено, що до відносин про обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку чи сина застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

ОСОБА_4 - син сторін народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а/с 4). Про те, щовін навчається на 2 курсі заочної державної форми навчання у Вінницькому НАУ, свідчить довідка від 16.02.2015 року за № 673. Термін навчання закінчується 01.07.2018 року (а.с.5).

Колегія суддів погоджується з висновком суду, щонавчання в університеті спрямоване на здобуття вищої освіти, а отже - на розвиток сина сторін, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Те, що ОСОБА_4 періодично працює за кордоном, не спростовує висновку суду про потребу сина у матеріальній допомозі від батька, оскільки у матеріалах справи відсутні докази про періоди роботи та заробітки ОСОБА_4 Сам же ОСОБА_4 пояснював суду, що батько ним не цікавиться та нічим не допомагає, мама - хворіє і її допомога незначна, тому йому важко навчатися. Лише один раз за час навчання сина, батько потратив 2000 грн. на купівлю речей для нього.

Щодо можливості відповідача надавати повнолітньому синові, який навчається, матеріальну допомогу, то суд врахував ту обставину, що на час ухвалення рішення він не працював і задовольнив позов частково, тому дана обставина не спростовує рішення суду. Відсутність роботи у відповідача не спростовує рішення суду ще і тому, що з його пояснень, він перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю. Як видно з трудової книжки ОСОБА_3, він звільнений з роботи з ТОВ «ІНТЕР ФУД» 30.09.2015 року за угодою сторін. А відповідно до п 2.4 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики в Україні № 307 від 20.11.2000 року, особам звільненим за угодою сторін, допомога по безробіттю виплачується з дня її призначення. Враховуючи, що його середня заробітна плата за попереднім місцем роботи складала більше 3000 грн. на місяць (а/с 42), а страховий стаж роботи на вказаному підприємстві більше 5 років (а/с 43), розмір призначеної допомоги по безробіттю буде забезпечувати відповідачу можливість платити 400 грн. на місяць матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

На час розгляду справи у суді першої інстанції були відсутні будь-які докази щодо стану здоров`я відповідача, тому колегія суддів не бере до уваги надані до апеляційної скарги документи з медичних закладів на ім`я ОСОБА_3, відповідно до ч.2 ст.303 ЦПК України.

Враховуючи вищевказане та пояснення відповідача у судовому засіданні, що він не хоче сплачувати аліменти на утримання сина через погані стосунки з бувшою дружиною, матір`ю ОСОБА_4, а не тому, що не має можливості їх платити, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень; належно оцінив надані ними докази; правильно визначив правовідносини, які випливають з встановлених обставин справи та застосував необхідні норми права, діючі на час виниклих правовідносин, тому в силу ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно В.С. Марчук