Провадження № 2/522/7084/15
21 жовтня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
Позивач 10.06.2015 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та просив стягнути суму інфляції за період з 04.05.2009 року по 10.05.2015 року у розмірі 50 352, 32 грн., 3% річних за період з 04.05.2009 року по 10.05.2015 року у розмірі 4 478, 41 грн. за виконавчим листом №2-3555/09 від 05.06.2009 року та невиплачену суму за даним виконавчим листом у розмірі 24 455, 72 грн.
В обґрунтування зазначив, що 23 квітня 2009 року Приморським районним судом ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкода, завданої внаслідок ДТП, та зобовязано відповідача виплатити відшкодування за завдану матеріальну та моральну шкоду у розмірі 24 455, 72 грн. На виконання даного рішення Приморським районним судом м. Одеси 05.06.2009 року було видано виконавчий лист № 2-3555/09. Позивач звернувся до Другого Приморського відділу ДВС ОМУЮ з приводу виконання вказаного виконавчого листа. У ході виконавчого провадження стало відомо, що відповідач працював на Кілійському судноремонтному заводі та постановою державного виконавця ВП №В-7/980 виконавчий лист передано до Відділу ДВС Кілійського районного управління юстиції. Однак, у відкритті виконавчого провадження було відмовлено з підстав п.7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», також стало відомо, що відповідач з вказаного місця роботи звільнився. Після цього позивач неодноразово, починаючи з 2010 року, звертався до Другого Приморського відділу ДВС ОМУЮ з заявами про примусове виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2009 року. Постановами державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС ОМУЮ від 24.12.2010 року, 09.09.2011 року, 25.06.2012 року, 25.05.2013 року, 15.12.2014 року виконавчий лист №2-3555/09 повертався позивачу без виконання. Таким чином, з моменту видачі судом виконавчого листа №2-3555/09 до теперішнього часу рішення суду залишається не виконаним, відповідачем не було виплачено позивачу кошти, у звязку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
У судове засідання 21.10.2015 року позивач не зявився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання 21.10.2015 року не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23.04.2009 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. За даним рішенням з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 21 455, 72 грн. та моральну шкоду у сумі 3000, 00 грн. На виконання рішення Приморським районним судом 05.06.2009 року видано виконавчий лист (а.с.9).
Постановою державного виконавця відділу ДВС Кілійського РУЮ від 09.12.2009 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання з підстав, передбачених п.7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того відзначено, що виконавчий документ направлений на виконання безпідставно, згідно акту державного виконавця майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявлено, сума боргу перевищує розміри мінімальної заробітної плати боржника (а.с. 10).
Постановами державних виконавців Другого Приморського відділу ДВС ОМУЮ №В-7/567 від 24.12.2010 року, № В-14/720 від 09.09.2011 року, № ВП 30947269 від 25.06.2013 року, № ВП 34668626 від 25.05.2013 року, №ВП 44477095 від 15.12.2014 року виконавчий документ №2-3555/09 неодноразово повертався позивачу без виконання з посиланням, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі, фактично не знаходиться, згідно з довідками з реєструючих установ, а саме: УДАІ УМВС України в Одеській області. Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державної податкової служби про джерела отримання доходів, Державної податкової служби про р/рахунки боржника. Пенсійного фонду України, майна належного боржнику, на яке можливо накласти стягнення для погашення суми боргу не виявлено (а.с. 1114, 18).

Таким чином, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2009 року до теперішнього часу не виконано, матеріальна та моральна шкода відповідачем не відшкодована.

Згідно із ч. ч. 1,6 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Частиною 1 ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 625 ЦК України розміщена в розд. І Загальні положення про зобовязання книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобовязання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони чи інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем зобовязання з відшкодування шкоди за рішенням суду не виконанні, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 суми інфляції та 3% річних від простроченої суми за період з 04.05.2009 року по 10.05.2015 року за виконавчим листом №2-3555/09 від 05.06.2009 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: СхЗхД: 365 :100, де

С - сума заборгованості ( 24455,72 коп.)

Д - кількість днів прострочення ( з 04.05.2015 року по 10.06.2015 року - 2228 днів).

Згідно розрахунку позивача, 3% річних від простроченої суми за період з 04.05.2009 року по 10.05.2015 року складають: сума заборгованості 24 455,72 грн. х 3 х 2228 днів: 365 :100 = 4478 (чотири тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 41 коп.

Розрахунок індексу інфляції здійснюється наступним чином: І ІсхС: 100, де

І Іс - сукупний індекс інфляції, який є результатом перемножування індексів інфляції кожного місяця за період перерахунку;

С - сума заборгованості ( 24455,72 коп.)

І Іс = 100,5% х 101,1 % х 99,9% х 99,8 % х 100, 8 % х 100,9 % х 101,1 % 100,9 % 101,8 % х 101,9 % х 100,9 % х 99,7 % х 99,4 % х 99,6 % х 99,8 % х 101, 2 % х 102, 9 % х 100,5 % х 100,3 % х 100,8 % х 101, 0% х 100, 9 % х 101, 4 % х 101,3 % х 100. 8 % х 100.4 % х 98.7 % х 99,6 % х 100,1 % х 100,0 % х 100,1 % х 100,2 % х 100,2 % х 100,2 % х 100,3 % х 100. 0 % х 99,7% х 99,7% х 99,8% х 99,7% х 100,1% х 100,0% х 99,9% х 100,2% х 100.2% х 99,9% х 100,0% х 100,0% х 100,1% х 100.0% х 99,9% х 99,3% х 100.0% х 100,4% х 100,2% х 100.5% х 100,2% х 100.6% х 102,2% х 103,3% х 103,8% х 101,0% х 100,4% х 100,8% х 102,9% х 102,4% х 101,9% х 103,0% х 103,1% х 105,3% х 110.8% х 114,0% = 2,058918 *

* - значення індексів інфляції відповідно до даних Державної служби статистики України, опублікованих в газеті «Урядовий кур'єр» за період перерахунку.

Розрахунок індексу інфляції складає : 2,05891 х 24455,72 = 50352 (пятдесят тисяч гривень триста пятдесят дві) гривень 32 коп..

Що стосується, вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 суми коштів у розмірі 24 455, 72 грн., які були присудженні позивачу рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2009 року та підлягають сплаті за виконавчим листом №2-3555/09, суд розясняє наступне. Виплата таких коштів здійснюється вже у порядку виконання рішення суду, тобто у рамках виконавчого провадження, повторний розгляд позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача завданої матеріальної та моральної шкоди є недоцільним та безпідставним, оскільки спір в цій частині вже був вирішений, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення сум у розмірі 24 455, 72 грн. повторному задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи, керуючись вищевикладеним, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з підстав, передбачений п.8 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача також підлягають стягненню в дохід держави витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 57, 60, 79, 88, ч.4 ст. 169, 179, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України; ст.ст. 11, 14, 16, 509, 530, 625 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми за період з 04.05.2009 року по 10.05.2015 року у розмірі 4 478 (чотири тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 41 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму індексу інфляції за весь час прострочення за період з 04.05.2009 року по 10.05.2015 року у розмірі 50 352 (пятдесят тисяч гривень триста пятдесят дві) гривень 32 коп..

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі 548 (пятсот сорок вісім) гривень 30 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м ОСОБА_3 на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Домусчі Л.В.

21.10.2015