АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Омельченко Л.М.

суддів: Бондаревської С.М., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю адвокатів Наливайко З.М., Горностаєва К.С.

Позивача ОСОБА_4

Відповідача ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на частину нерухомого майна, реальний розподіл домоволодіння та земельної ділянки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вищевказаним позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на частину нерухомого майна, реальний розподіл домоволодіння та земельної ділянки відмовлено.

В апеляційному порядку рішення суду оскаржила ОСОБА_4, яка в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з»ясуваня судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що згідно договору купівлі - продажу від 22 серпня 2012 року, укладеним між ОСОБА_5 і ОСОБА_4, як продавцями, з одного боку, та ОСОБА_7, як покупцем, з другого боку, продавці передали право власності на квартиру АДРЕСА_1 покупцю.

2/3 частини вищевказаної квартири належали ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 грудня 1997 року відділом приватизації житла та зареєстрованого КП ПБТІ «Інвентаризатор» 10 грудня 1997 року в реєстровій книзі № 128 за реєстровим № 17232, а 1/3 частина - належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Полтавською держнотконторою 26 жовтня 2005 року за реєстровим № 3-2792 та зареєстрованого КП ПБТІ «Інвентаризатор» 26 січня 2006 року за номером запису 17232, реєстраційний номер 12436103.

Відповідно до п.2 зазначеного вище договору, продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 278700 грн.00 коп., які ОСОБА_4 і ОСОБА_5 одержали для себе повністю до підписання цього договору (а.с. 5-6).

Також судом правильно з»ясовано і це не заперечується сторонами, що згідно договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2012 року ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_8 29/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Продаж цей за домовленістю сторін вчинено за 362020 грн., з яких 329380 грн. ОСОБА_8 одержав для себе до підписання цього договору, а решту суми - 32640 грн. отримає після підписання цього договору до 31.12.2012 року. (а.с.86-87).

Згідно договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2012 року ОСОБА_5 також придбав 285/1000 частин приватизованої земельної ділянки, загальна площа якої 0,1000 га, кадастровий номер якої НОМЕР_1 цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (землі житлової та громадської забудови), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до п. 7 зазначеного вище договору купівлі-продажу частини домоволодіння, цей правочин вчинено за згодою дружини Покупця - ОСОБА_6, що міститься в заяві, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.І. 25.10.2012 року за реєстром №2117.

Державна реєстрація права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 проведена за ОСОБА_5 (а.с.88).

17 листопада 2014 року шлюб, зареєстрований 07 вересня 2007 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1477, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано.

Згідно з вимогами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За нормами ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Місцевим судом встановлено, що при укладенні між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 договору купівлі-продажу від 26.10.2012 року частини домоволодіння та земельної ділянки в АДРЕСА_2 сторони дійшли згоди з усіх його істотних умов, про що засвідчили своїми підписами на договорі в присутності нотаріуса.

Встановивши зазначені вище обставини, а також те, що ОСОБА_4 не є стороною договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2012 року, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання за нею права власності на частину домоволодіння і землі по АДРЕСА_2 та здійснення їх реального розподілу.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що для придбання спірного домоволодіння ОСОБА_4 вклала особисті грошові кошти від продажу належної їй частини квартири АДРЕСА_1 не заслуговують на увагу, оскільки позивач не оскаржує договір купівлі-продажу від 26.10.2012 року, укладений між її сином ОСОБА_5 та ОСОБА_8

Враховуючи викладене, є неможливим визнання права власності на частину домоволодіння і земельної ділянки у АДРЕСА_2 за ОСОБА_4, оскільки це тягне скасування права власності на спірне домоволодіння і земельну ділянку за ОСОБА_5, який набув його згідно договору купівлі-продажу, що жодною із сторін не оспорюється.

Посилання в апеляційній скарзі про неврахування судом показань допитаного в якості свідка ріелтора ОСОБА_10 щодо внесення ОСОБА_4 значної частини грошових коштів на придбання спірного домоволодіння і земельної ділянки також не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи, що позивач знала про укладення договору купівлі-продажу від 26.10.2012 року між її сином і ОСОБА_8 та свідомо не бажала бути стороною цього договору. Про це ОСОБА_4 зазначила у своїй позовній заяві, в апеляційній скарзі та в засіданні суду апеляційної інстанції.

Інші доводи скарги теж не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення місцевого суду - залишенню без змін.

Разом з тим, підлягає уточненню мотивувальна частина рішення (абз.10 аркуш №3 рішення суду першої інстанції) щодо дати продажу квартири АДРЕСА_1, який було здійснено згідно договору купівлі-продажу від 22.08.2012 року, однак судом помилково зазначено, що правочин вчинено в той же день, що й придбання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу від 26.10.2012 року, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_5

Керуючись ст. ст.303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Уточнити в мотивувальній частині рішення місцевого суду, що продаж квартири АДРЕСА_1 було здійснено згідно договору купівлі-продажу від 22 серпня 2012 року (абз.10 аркуш №3 рішення).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис)

Судді : (підписи)

Згідно: