Справа № 522/6679/13-ц
Провадження № 2/522/46/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третіх осіб - державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, та визнання права власності в порядку спадкування, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, переведення прав покупця та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, неодноразово в подальшому уточнюючи його, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третіх осіб - державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_5 та просить визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_3, а саме: №5-326 від 16 березня 2013 року; №5-366 від 21 березня 2013 року; №5-371 від 21 березня 2013 року; №5-1270 від 18 липня 2013 року в частині розміру частки спадку, визначивши їй 1/3 частку спадку, а також визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину №5-374 від 21 березня 2013 року, визначивши їй 2/9 часток спадку; визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_2, а саме: №5-330 від 16 березня 2013 року; №5-382 від 21 березня 2013 року; №5-387 від 21 березня 2013 року; №5-1265 від 18 липня 2013 року в частині розміру частки спадку, визначивши їй 1/3 частку спадку, а також визнати частково недійсним свідоцтва про право на спадщину №5-378 від 21 березня 2013 року, визначивши їй 2/9 часток спадку; визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1; 2/9 частин квартири АДРЕСА_2; 1/3 земельної ділянки пл. 0, 061 га, яка розташована на території Одеської області Роздільнянського району Єгорівської сільської рад, масив «Чорноморка» під №60, кадастровий номер: :01:002:0685; 1/3 частку грошових вкладів в філії Одеського міського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України в сумі 5 225, 00 грн., в ПАТ «Марфін Банк» в сумі 9 850, 00 грн., в АТ «УкрСиббанк» в сумі 130, 55 грн.; 1/3 частку автомобіля марки «Мазда» 626, легковий комбі, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № JMZGF14F201244350, сірого кольору, д/н НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 30 квітня 2008 року вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Під час шлюбу вони проживали з чоловіком у трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1, що належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2007 року. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка, на думку ОСОБА_1, є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на імя доньки померлого ОСОБА_2 та його матері - ОСОБА_3 в рівних частках, без врахування того, що позивачка, як його дружина, має рівні з ними права на отримання спадщини. Тому, позивачка звернулась до суду з дійсним позовом.

В подальшому, з зустрічним позовом до ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_5, в якому просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 30 березня 2007 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в частині зазначення покупця; визнання покупцем квартири АДРЕСА_3 за договором купівлі-продажу від 30 березня 2007 року ОСОБА_5; та визнання за нею права власності на вказану квартиру.

Зустрічні вимоги обґрунтовуються тим, що 30 березня 2007 року за її проханням, між її рідним братом ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір, за умовами якого Банк надав грошові кошти у розмірі 157 000, 00 дол. США на придбання квартири АДРЕСА_3. Для придбання вищевказаної квартири вона реалізувала також свою квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4. На вимогу Банку, права власності на вказану квартиру було зареєстровано саме за ОСОБА_6 Однак, погашення кредитів позивачка здійснила у повному обсязі. Тому, позивачка вважає, що саме вона являється покупцем та власником квартири АДРЕСА_3. Після погашення ОСОБА_5 кредиту ОСОБА_6 мав намір переоформити право власності на вказану квартиру на її імя, проте у звязку з тяжкою хворобою та постійним перебуванням на лікуванні не встиг цього зробити.

ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні обставинам викладеним в позовній заяві, а також заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1

Представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання права на спадкування частини квартири АДРЕСА_3, та підтримала у повному обсязі зустрічні позовні вимоги.

Інші учасники процесу у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 листопада 1993 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №1950.

Від шлюбу в них народилась дитина донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2008 року (Т. 1, а. с. 157) шлюб між ними був розірваний, а також розділено спільне сумісне майно подружжя, а саме: ОСОБА_6 виділено у власність квартиру АДРЕСА_3, а ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_5.

В подальшому, 30 квітня 2008 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 в міському відділі реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №336, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД №080848 (Т. 1, а. с. 10).

14 травня 2011 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №264903 (Т. 1, а. с. 11). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: квартири АДРЕСА_1; 1/3 частин квартири АДРЕСА_2; земельної ділянки пл. 0, 061 га, яка розташована на території Одеської області Роздільнянського району Єгорівської сільської рад, масив «Чорноморка» під №60, кадастровий номер: :01:002:0685; грошових вкладів в філії Одеського міського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України в сумі 5 225, 00 грн., в ПАТ «Марфін Банк» в сумі 9 850, 00 грн., в АТ «УкрСиббанк» в сумі 130, 55 грн.; автомобіля марки «Мазда» 626, легковий комбі, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № JMZGF14F201244350, сірого кольору, д/н НОМЕР_1.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Вказана норма викладена також у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Згідно оглянутої у судовому засіданні нотаріальної справи №659/2011, відкритої після смерті ОСОБА_6, вбачається, що 25 травня 2011 року з відповідними заявами про прийняття спадщини звернулась донька померлого ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_3 (Т. 1, а. с. 138-139).

27 вересня 2011 року з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом звернулась також ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 140).

Також судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2012 року (Т. 1, а. с. 158) було скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2008 року та закрито провадження по справі, а постановою Київського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2012 року (Т. 1, а. с. 160) було анульовано актовий запис №255 від 26 березня 2008 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_6, поновлено відповідний запис про шлюб між ними №1950 від 26 листопада 1993 року, а також анульований актовий запис №336 від 30 квітня 2008 року про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_1

З нотаріальної справи також вбачається, що 16 березня 2013 року ОСОБА_10 подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 1273 ЦК України (Т. 1, а. с. 141).

У звязку з вищевикладеним, 21 березня 2013 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 були видані наступні свідоцтва про право на спадщину за законом: на імя ОСОБА_3 свідоцтво № 5-326 від 16 березня 2013 року на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 (Т. 1, а. с. 186); свідоцтво № 5-374 від 21 березня 2013 року на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 (Т. 1, а. с. 216); свідоцтво № 5-1265 від 18 липня 2013 року на 1/2 частку земельної ділянки пл. 0, 061 га, яка розташована на території Одеської області Роздільнянського району Єгорівської сільської рад, масив «Чорноморка» під №60, кадастровий номер: :01:002:0685 (Т. 1, а. с. 254); свідоцтво № 5-336 від 21 березня 2013 року на 1/2 частку грошових вкладів в філії Одеського міського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України в сумі 5 225, 00 грн., в ПАТ «Марфін Банк» в сумі 9 850, 00 грн., в АТ «УкрСиббанк» в сумі 130, 55 грн. (Т. 1, а. с. 212); свідоцтво № 5-371 від 21 березня 2013 року на 1/2 частку автомобіля марки «Мазда» 626, легковий комбі, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № JMZGF14F201244350, сірого кольору, д/н НОМЕР_1 (Т.1, а. с. 214); на імя ОСОБА_2 свідоцтво № 5-330 від 16 березня 2013 року на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 (Т. 1, а. с. 188); свідоцтво № 5-371 від 21 березня 2013 року на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 (Т. 1, а. с. 214); свідоцтво № 5-1270 від 18 липня 2013 року на 1/2 частку земельної ділянки пл. 0, 061 га, яка розташована на території Одеської області Роздільнянського району Єгорівської сільської рад, масив «Чорноморка» під №60, кадастровий номер: :01:002:0685 (Т. 1, а. с. 256); свідоцтво № 5-382 від 21 березня 2013 року на 1/2 частку грошових вкладів в філії Одеського міського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України в сумі 5 225, 00 грн., в ПАТ «Марфін Банк» в сумі 9 850, 00 грн., в АТ «УкрСиббанк» в сумі 130, 55 грн. (Т. 1, а. с. 220); свідоцтво № 5-387 від 21 березня 2013 року на 1/2 частку автомобіля марки «Мазда» 626, легковий комбі, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № JMZGF14F201244350, сірого кольору, д/н НОМЕР_1 (Т.1, а. с. 222).

Проте, в подальшому, ухвалою ВССУ від 16 жовтня 2013 року було скасовано ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2012 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2013 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2008 року залишено без змін.

Ухвалою ВССУ від 12 березня 2014 року було відхилено касаційну скаргу ОСОБА_10 та залишені без змін ухвала Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2013 року та рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2008 року (Т. 2, а. с. 16).

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1, як дружина померлого, має право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги в рівних частках разом з його донькою ОСОБА_2 та матірю ОСОБА_3

Згідно п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1236 ЦК України, зміст спадкоємців майна визначається на момент відкриття спадщини, тому по спадку переходить лише те майно, яке належало спадкодавцю на момент його смерті.

ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечувала проти визнання ОСОБА_1 спадкоємицею першої черги та поділ між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадкового майна у вигляді квартири АДРЕСА_2; земельної ділянки пл. 0, 061 га, яка розташована на території Одеської області Роздільнянського району Єгорівської сільської рад, масив «Чорноморка» під №60, кадастровий номер: :01:002:0685; грошових вкладів в філії Одеського міського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України в сумі 5 225, 00 грн., в ПАТ «Марфін Банк» в сумі 9 850, 00 грн., в АТ «УкрСиббанк» в сумі 130, 55 грн.; автомобіля марки «Мазда» 626, легковий комбі, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № JMZGF14F201244350, сірого кольору, д/н НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У звязку з цим, суд вважає за можливе визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_3, а саме: №5-366 від 21 березня 2013 року; №5-371 від 21 березня 2013 року; №5-1270 від 18 липня 2013 року в частині розміру частки спадку, визначивши їй 1/3 частку спадку, а також визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину №5-374 від 21 березня 2013 року, визначивши їй 2/9 часток спадку; визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_2, а саме: №5-382 від 21 березня 2013 року; №5-387 від 21 березня 2013 року; №5-1265 від 18 липня 2013 року в частині розміру частки спадку, визначивши їй 1/3 частку спадку, а також визнати частково недійсним свідоцтва про право на спадщину №5-378 від 21 березня 2013 року, визначивши їй 2/9 часток спадку.

Крім того, оскільки ОСОБА_1 також являється спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6, суд вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування на: 2/9 частки квартири АДРЕСА_2; 1/3 частки земельної ділянки пл. 0, 061 га, яка розташована на території Одеської області Роздільнянського району Єгорівської сільської рад, масив «Чорноморка» під №60, кадастровий номер: :01:002:0685; 1/3 частку грошових вкладів в філії Одеського міського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України в сумі 5 225, 00 грн., в ПАТ «Марфін Банк» в сумі 9 850, 00 грн., в АТ «УкрСиббанк» в сумі 130, 55 грн.; 1/3 частку автомобіля марки «Мазда» 626, легковий комбі, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № JMZGF14F201244350, сірого кольору, д/н НОМЕР_1.

Щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_6 у вигляді квартири АДРЕСА_3, то судом встановлено наступне.

Вказана квартира належала ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2007 року, укладеного між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 (Т. 1, а. с. 12).

Однак, судом встановлено, що вказана квартира була придбана за кошти, отримані від продажу квартири №280 по вул. Дніпропетровська дор. 111 в м. Одесі, що належала на праві приватної власності сестрі ОСОБА_6 ОСОБА_5, про що свідчить договір купівлі-продажу від 28 липня 2006 року (Т. 1, а. с. 102). У звязку з нестачею вказаних коштів для придбання квартири АДРЕСА_3, 30 березня 2007 року між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк», на прохання ОСОБА_5, був укладений кредитний договір №0, за яким Банк надав грошові кошти у розмірі 157 000, 00 дол. США.

На вимогу Банку, права власності на вказану квартиру було зареєстровано саме за ОСОБА_6, як позичальником. Однак, погашення кредиту ОСОБА_5 здійснювала самостійно.

14 січня 2009 року ОСОБА_5 у повному обсязі був погашений кредит перед АКІБ «УкрСиббанк» за вищевказаним договором, про що свідчить також виписка, надана до суду представником ПАТ «УкрСиббанк» на виконання ухвали суду від 18 серпня 2015 року. На погашення кредиту ОСОБА_5 позичила кошти у розмірі 400 000, 00 грн. у своєї матері ОСОБА_3, що підтверджується відповідною розпискою від 17 травня 2008 року, наявною в матеріалах справи (Т.1, а. с. 103).

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що покупцем квартири АДРЕСА_3 являється ОСОБА_5, так як вказана квартира була придбана за кошти, отримані від продажу квартири №280 по вул. Дніпропетровська дор. 111 в м. Одесі, що належала їй на праві приватної власності, а також на кредитні кошти, які на даний час повністю повернуті Банку.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_5 щодо визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладеного 30 березня 2007 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в частині зазначення покупця, та визнання її покупцем вказаної квартири.

Крім того, на підставі ст. 392 ЦК України, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_6.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Керуючись п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 16, 217, 292, 1217, 1218, 1222, 1236, 1261, 1268, ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третіх осіб - державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, та визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити частково.

Визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_3, а саме: №5-366 від 21 березня 2013 року; №5-371 від 21 березня 2013 року; №5-1270 від 18 липня 2013 року в частині розміру частки спадку, визначивши їй 1/3 частку спадку.

Визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_2, а саме: №5-382 від 21 березня 2013 року; №5-387 від 21 березня 2013 року; №5-1265 від 18 липня 2013 року в частині розміру частки спадку, визначивши їй 1/3 частку спадку.

Визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину на імя ОСОБА_3 №5-274 від 18 липня 2013 року та на імя ОСОБА_2 №5-378, визначивши їм по 2/9 часток спадку кожній.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на:

2/9 частки квартири АДРЕСА_2;

1/3 частки земельної ділянки пл. 0, 061 га, яка розташована на території Одеської області Роздільнянського району Єгорівської сільської рад, масив «Чорноморка» під №60, кадастровий номер: :01:002:0685;

1/3 частку грошових вкладів в філії Одеського міського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України в сумі 5 225, 00 грн., в ПАТ «Марфін Банк» в сумі 9 850, 00 грн., в АТ «УкрСиббанк» в сумі 130, 55 грн.;

1/3 частку автомобіля марки «Мазда» 626, легковий комбі, 1991 року випуску, шасі (кузов, рама) № JMZGF14F201244350, сірого кольору, д/н НОМЕР_1.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, переведення прав покупця та визнання права власності, - задовольнити.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 30 березня 2007 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в частині зазначення покупця.

Визнати покупцем квартири АДРЕСА_3 за договором купівлі-продажу від 30 березня 2007 року ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_6.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Б. Свячена