Номер провадження: 22-ц/785/7314/15
Головуючий у першій інстанції Жуган Л. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі із спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі із спільної часткової власності - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2010 року, шлюб укладений 15 березня 1996 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів м. Одеси, було розірвано.

Від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2, мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів громадського стану Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів, 11 вересня 1997 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 лютого 2009 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно - енергетичного комплексу Одеської міської ради, квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах.

Згідно технічного паспорта на АДРЕСА_1 виготовленого КП «Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», 03 грудня 2008 року, вказана квартира є однокімнатною загальною площею 22,5 кв.м.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 12 червня 2012 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя були задоволені, та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та право власності на 1/2 частину автомобіля «MAZDA 323 F» 1993 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1.

Згідно технічного паспорту на АДРЕСА_2 виготовленого КП «Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», 26 липня 2012 року, вказана квартира є двокімнатною загальною площею 43,2 кв.м.

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку), від 12 травня 2015 року, посвідченої печаткою ОСМД «Незалежність», за підписом голови правління, вбачається, що в АДРЕСА_2 зареєстровані позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 20 лютого 2013 року.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 квітня 2015 та 12 травня 2015 року, позивачі зареєстрували своє право власності по 1/3 на АДРЕСА_1

Відповідно до витягу з держаного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, від 28 квітня 2015 року позивач ОСОБА_2 також зареєструвала своє право власності на 1/2 частини АДРЕСА_2

За правилами ч. 1 ст. 356, ч. 3 ст. 358 та ч. 1 ст. 364 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Відповідно ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю , результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Такі ж застереження передбачені нормами ст.. 319 ЦК України

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Як наслідок, відбувається зміна часток у праві спільної часткової власності на майно. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

З уточнених позовних вимог вбачається, що позивачі просили суд виділити в натурі із спільної часткової власності , що складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності у рівних частках позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4, з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах та з автомобілю «MAZDA 323 F» 1993 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності у рівних частках позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4, їм у приватну власність в рівних частинах квартиру АДРЕСА_2 та визначити спосіб виконання рішення суду, вказавши, що воно є підставою для реєстрації права приватної власності на вказану квартиру за позивачами.

З урахуванням заявлених вимог, встановлених обставин та наведених норм, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є формальним примусовим обміном належних сторонам часток нерухомого та рухомого майна, а не виділом в натурі, що є неможливим без згоди відповідача, оскільки це може призвести до порушення його захищених законом прав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є аналогічним заявленим вимогам, тому висновків суду не спростовують.

Отже, рішення суду є законним і обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ в натурі із спільної часткової власності - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

С.О. Погорєлова