Справа №760/7358/15-ц
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Борисової О.В., Рейнарт І.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 8 липня 2015 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Свемон-Київ» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач ВАТ «Свемон-Київ» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 13 000, 00 грн. заборгованості плати за проживання в кімнаті АДРЕСА_1, розмір якої визначено умовами договору найму життя, за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року. У червні 2015 року позивач зменшив розмір позовних вимог з урахуванням сплачених відповідачем витрат за надані послуги теплопостачання та гарячого водовідведення, і просив стягнути з відповідача 10 827, 22 грн. заборгованості.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 8 липня 2015 року задоволені позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Свемон-Київ».

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Відкритого акціонерного товариства «Свемон-Київ» заборгованість в розмірі 10 827, 22 грн., судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення.

В судове засідання представник ВАТ «Свемон - Київ» не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, що підтверджується розпискою (а.с.122), причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність, відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст.305 ЦПК України

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Судом встановлено, що ВАТ «Свемон-Київ» є власником гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 7 квітня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_5 є колишнім працівником підприємства, звільнений наказом № 32-ВК від 21 січня 2011 року.

Наказом ВАТ «Свемон-Київ» № 6б від 2 березня 2011 року для працівників встановлено розмір оплати за одну кімнату 100 грн. на одного проживаючого, але не менше ніж 200 грн. за одну кімнату, з іншими фізичними особами, у тому числі колишніми працівниками за домовленістю сторін, але не менше ніж 1000 грн. за одну кімнату на місяць ( а.с.41).

1 квітня 2011 року між ВАТ «Свемон-Київ» та ОСОБА_5 укладено договір найму житлового приміщення № 4, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування житлове приміщення по АДРЕСА_1, житловою площею 20,2 кв.м., з розміром оплати - 1000 грн. на місяць.

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 Договору та Додаткової угоди № 1 від 19 листопада 2011 року ОСОБА_5 зобов'язувався своєчасно вносити плату за користування житловою площею і за комунальні послуги та не менше одного разу на три місяців надавати позивачу копії розрахункових документів (квитанцій) про сплату за отримані послуги теплопостачання, згідно договорів, укладених між відповідачем та КП «Відрадненське» (постачальником послуг теплопостачання); позивач, в свою чергу, зобов'язався на підставі розрахункових документів (копій квитанцій), наданих наймачем щодо фактично спожитих та оплачених ним послуг теплопостачання,, здійснювати один раз на три місяці перерахунок (коригування) вартості оплати за найм приміщення - шляхом виключення з розміру плати за поточний місяць суми оплат послуг теплопостачання, здійснених наймачем.

Позивач, в свою чергу, зобов'язався на підставі розрахункових документів (копій квитанцій), наданих наймачем щодо фактично спожитих та оплачених ним послуг теплопостачання, здійснювати один раз на три місяці перерахунок (коригування) вартості оплати за найм приміщення - шляхом виключення з розміру плати за поточний місяць суми оплат послуг теплопостачання, здійснених наймачем.

19 жовтня 2011 року між КП «Відрадненське» та ОСОБА_5 укладено договір №14 про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання строком до 15 квітня 2012 року, а в подальшому укладались договори з новим строком дії.

Згідно листа КП «Відрадненське» від 24 червня 2015 року, за період часу з 5 листопада 2013 року і по 15 квітня 2015 року ОСОБА_5 вносив плату за послуги теплопостачання та гарячого водовідведення і за цей період часу ним було сплачено за надані послуги 2172 грн.78 коп.

Останній платіж за договором найму № 4 був здійснений відповідачем 7 квітня 2014 року згідно приходного касового ордеру № 0128 на суму 1000 грн. за березень 2014 року.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором найму по оплаті за проживання в займаному приміщенні заборгованість складає 10827 грн.22 коп. за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року (13 місяців).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач умови договору найму не виконує, плату за проживання в займаному житловому приміщенні, розмір якої визначений умовами договору, не здійснює, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 10827 грн.22 коп. за період з квітня 2014 року по квітень 2015 року (13 місяців).

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи і відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату, розмір якої у відповідності до ч.1 ст.820 ЦК України встановлюється договором.

Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Встановлено, що 1 квітня 2011 року між ВАТ «Свемон-Київ» та ОСОБА_5 укладено договір найму житла, умовами якого визначено приміщення, що передається наймачу (орендарю) та розмір плати за проживання.

Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що починаючи з 2014 року відповідач ОСОБА_5 умови укладеного з ВАТ «Свемон-Київ» договору не виконує.

Отже, за таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідач ОСОБА_5, будучи працівником підприємства, був у встановленому законом порядку поселений до гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1, та набув права проживання в ньому, а тому на нього поширюються норми житлового законодавства, зокрема, що регулюють порядок користування жилою площею в гуртожитках, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки між сторонами з 1 квітня 2011 року існують договірні відносини, договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний, і є обов'язковим для виконання сторонами.

З тих же підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що укладенням договору найму (оренди) погіршені умови користування жилим приміщенням, встановлено більший розмір плати чим той, який передбачений законодавством за користування гуртожитками.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір найму у встановленому законом порядку не визнаний недійсним, а вважати цей договір нікчемним немає підстав.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 8 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: