Справа № 465/1451/15 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/6059/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шашкіна С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

При секретарі: Симець В.І.

З участю: представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 11 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11 червня 2015 року матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Приватбанк».

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах справи та вказує, що суд безпідставно повернув матеріали позовної заяви, оскільки банком вчасно було виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Просить ухвалу скасувати, а справу передати для розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді районного суду від 12 березня 2015 року позовну заяву було залишено без руху з підстав не зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, зокрема не представлено лист - претензію.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, 11 червня 2015 року позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, однак суд в порушення норм ст. 121 ЦПК України цього ж дня постановляє ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повертає, покликаючись на те, що позивач недоліків позовної заяви не усунув.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів від дня отримання позивачем ухвали.

У ст.119 ЦПК установлені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви. Так, у ч. 2 цієї статті зазначено, що позовна заява має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також: ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

За змістом зазначеної норми позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Крім того, колегія суддів вважає, що позовна заява не може бути визнана неподаною та повернута позивачу за мотивами не зазначення доказів, оскільки право осіб, які беруть участь у справі, надавати докази безпосередньо в судовому засіданні передбачено ст. 27 ЦПК України.

Також районний суд не звернув уваги на роз'яснення, викладені у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно яких подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Враховуючи викладене, висновки суду про наявність підстав вважати позовну заяву неподаною і повернення її позивачеві з підстав не зазначення та відсутності доказів не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Згідно п.4 ст.311 ЦПК України однією з підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п.4, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 11 червня 2015 року скасувати з передачею питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: