Справа № 510/1574/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2015 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.;

- при секретарі Памбук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вимогами до ОСОБА_2, якими просила поділити спільне майно подружжя, яке було нажите ними за час шлюбу та встановити порядок користування земельної ділянки. У позові позивачкою був наведений перелік нерухомого спільного майна та наданий конкретний варіант поділу майна із зазначенням переліку майна, що вона просить виділити за судовим рішенням.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі, за суттю питання щодо здійснення розділу майна подружжя не заперечує.

В ході судового розгляду справи, позивачка надала суду заяву про уточнення позовних вимог, шляхом їх зменшення.

Відповідач, його представник уточнені позовні вимоги позивачки визнали, проти їх задоволення не заперечували, із запропонованим варіантом поділу майна погодилися.

В ході судового засідання судом були досліджені наступні докази: копія паспорту ОСОБА_1; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 469302; копія висновку відділу містобудування, архітектури ЖКХ та РІ від 30.01.2009 року; копія рішення Орловської сільської ради від 14.08.2002 року; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул. Леніна №32; копія рішення Орловської сільської ради Ренійського району №79.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачу, ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок садибного типу з надвірними спорудами та господарськими будівлями №32 по вул. Леніна, в с. Орлівка, Ренійського району, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.07.2007 року.

Зазначений житловий будинок було побудовано сумісно позивачкою та відповідачем, він є сумісною спільною власністю.

Рішенням Орлівської сільської ради народних депутатів Ренійського району Одеської області від 02.03.1994 року, відповідачу було надано у власність раніше наданої земельної ділянки площею 0,12 га, для обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

14.12.1988 року, сторони по справі уклали шлюб та почали будувати вказаний будинок. Майно, яке було набуто сторонами під час подружнього життя є їхньою сумісною власністю.

Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці 0,1265 га, про що свідчить державний акт на право власності на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 469392 від 30.10.2010 року.

Між сторонами по справі існують непорозуміння щодо користування будинком та земельною ділянкою, існують спори. Позивачка вимушена користуватися будівлями літ. Б (використовується як магазин), літ. Г (гараж) та прилеглою земельною ділянкою. Іншими будівлями, приміщеннями користується відповідач. Так, фактично між сторонами здійснено поділ будинку. Позивачка встановила огорожу, яка має самостійний вихід. Фактично сторони поділили будинок, однак юридично оформити неможливо, оскільки оригінали документів знаходяться у відповідача та між сторонами постійно існують спір щодо порядку користування будинком.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Як виходить з положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Ст. 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із п. 24 Постанови № 11 Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Як було встановлено судом в ході розгляду справи, вищезазначений будинок був побудований сторонами за час шлюбу, він є в наявності у сторін, та не перебуває у третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України).

Рівність прав кожного із подружжя на володіння,

користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві

спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю

між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження

майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності,

передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Сутність поділу майна полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

В даному випадку, відповідач не заперечує проти поділу будинку №32 по вул. Леніна в с. Орлівка, Ренійського району, та встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований вищезазначений будинок, як просить позивачка, він погодив графічну частину варіанту користування земельною ділянкою, та взагалі не заперечує проти задоволення позовних вимог

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, а саме житловий будинок садибного типу з надвірними спорудами та господарськими будівлями, побудований за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та підлягає поділу між ними в частках в частках зазначених позивачкою.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69-71 СК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати житловий будинок садибного типу з надвірними спорудами та господарськими будівлями №32 по вул. Леніна в с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області, будівлю спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлю літ. Б (яка використовується як магазин) літ. Г (гараж) будинку №32 по вул. Леніна в с. Орлівка, Ренійського району, Одеської області.

Встановити порядок користування земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок садибного типу з надвірними спорудами та господарськими будівлями №32 по вул. Леніна в с. Орлівка, Ренійського району, у відповідності із графічною частиною, яка була додана до заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя К.В. Сорокін