Справа № 755/7089/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді БАРТАЩУК Л.П.

за участю секретаря Ізвольської С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Судова незалежна експертиза України», ОСОБА_2 про вчинення договору під впливом обману, відшкодування збитків та моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне відповідачу-2 ОСОБА_2, зокрема, на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Відповідач-2 ОСОБА_2, який водночас, є представником відповідача-1 ТОВ «Судова незалежна експертиза України», заперечував проти задоволення заяви, зазначивши, що заява не є обґрунтованою, крім того, дані про ці квартири не є вірними.

Вивчивши заяву, вислухавши пояснення і думку осіб, які беруть участь у справі, встановлено наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяє забезпечувати шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. При цьому, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Такі роз'яснення містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову»

Обов'язок зазначити такі докази, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, покладено на особу, яка подає заяву про забезпечення позову.

Позивачем не надано доказів наявності у одного з відповідачів того нерухомого майна, на яке вона просить накласти арешт, не надані вони у судовому засіданні, як і не зазначені джерела такої інформації.

Ні у заяві про забезпечення позову, ні під час надання пояснень по суті заяви у судовому засіданні позивач не обґрунтовав і не надав суду доказів, які б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, що позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) N 12-рп/2010 від 28.04.2010р., суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання ними ухвали.

СУДДЯ: