Справа № 336/8100/15-Ц
Провадження № 4-с/336/93/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кляшторного В.С.

при секретарі Ведмедьовій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

Скаржниця звернулась до суду з вищезазначеною скаргою, в обґрунтування якої зазначила, що 18.06.2012 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги № ф 717 у, виданого 26.04.2012 року Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя боргу у сумі 653 грн. 06 коп.

Згідно п.п. 4 та 5 вищевказаної постанови від 18.06.2012 року, державним виконавцем був накладений арешт на все майно, о належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Відповідно до п. 6 вищезазначеної постанови копії постанови направлені для виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, органу або посадовій особі, яка видала документ, та сторонам виконавчого провадження.

Згідно постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 18.06.2012 року був накладений арешт на належні їй автомобілі FORD C-MAX д.н. НОМЕР_1 та NUBIRA д.н. НОМЕР_2.

25.12.2012 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_4 було винесено постанову про повернення виконавчого документа вимоги № ф 717 у, виданого 26.04.2012 року УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя боргу у сумі 653 грн. 06 коп. стягувачу, на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у звязку з неможливістю зясувати місце проживання, перебування боржника фізичної особи.

Після повернення виконавчого документа вимоги № ф 717 у до УПФУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя, вона випадково дізналась про цю вимогу та добровільно сплатила борг у сумі 653 грн. 06 коп..

Звернувшись в вересні 2015 року до ДАІ вона випадково дізналась про те, що належні їй автомобілі НОМЕР_3 та NUBIRA д.н. НОМЕР_2, знаходяться в арешті на підставі постанови Шевченківського відділу ДВС ЗМУЮ.

Таким чином, з 24.12.2013 року по теперішній час, у звязку з бездіяльністю головного державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 та державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_4, їй заборонено володіти та розпоряджатися належним їй нерухомим майном , а саме вищезазначеними автомобілями, що істотно обмежує її права, як власника.

Разом з тим, особа чиї неправомірні дії, бездіяльність і рішення оскаржуються головний державний виконавець Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» не надіслала їй копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2012 року, а державний виконавець Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_4, в порушення вимог ст. 48 Закону країни «Про виконавче провадження» не надіслала їй копію постанови про повернення виконавчого документа від 25.12.2012 року, що в кінцевому результаті призвело до істотного обмеження її прав. Та в порушення вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в постанові про повернення виконавчого документа вимоги № ф 717 у від 25.12.2012 року взагалі не зазначила про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

На підставі вищевикладеного заявниця просить суд визнати бездіяльність головного державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 та державного виконавця Шевченківського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_4, що полягають у не направленні їй копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2012 року, постанови про повернення виконавчого документа від 25.12.2012 року та у тому, що у постанові про повернення виконавчого документа, взагалі не зазначено про зняття арешту, накладеного на майно боржника та не направленні в органи ОСОБА_5 України в Запорізькій області відомості про зняття арешту з належних їй автомобілів та зобовязати посадових осіб Шевченківського ВДВС ЗМУЮ зняти арешт зі всього належного їй майна.

Крім того, заявниця зазначає,, що дізналась про арешт належного їй майна тільки у вересні 2015 року та після цього неодноразово зверталась до УПФУ в Шевченківському районі та Шевченківського ВДВС ЗМУЮ.

В судовому засіданні скаржниця та її представник скаргу підтримали в повному обсязі з підстав наведених в ній та просили її задовольнити.

Представник Шевченківського ВДВС ЗМУЮ в судовому засіданні скаргу не визнала, заперечувала проти неї, зазначивши що підстав для її задоволення немає, просила відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення,ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх прав чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2012 року до Шевченківського ВДВС ЗМУЮ надійшла на примусове виконання вимога № ф 717 у видана 26.04.2012 року УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь УПФУ в Шевченківському районі боргу у сумі 653,06 грн.

18.06.2012 року державним виконавцем Іваницею Ю.О. керуючись ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою, відповідно до вимог стягувача, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, копії постанови направлено рекомендованою кореспонденцією сторонам виконавчого провадження. (за вих. № 8356/1 від 18.06.2012 року).

Надати суду реєстр відправки рекомендованою кореспонденції не є можливим, оскільки відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, який затверджено Наказом Мінюста України № 578/5 від 12.04.2012 року, строк зберігання реєстрів на відправлену кореспонденція встановлено 1 рік.

25.12.2012 року державним виконавцем Пелівановою Г.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки в результаті вжитих державним виконавцем заходів боржника не було розшукано, вжиті державним виконавцем заходи щодо зясування місця проживання боржника виявились безрезультатними. Згідно повідомлення реєструючих органів, за боржником майна, на яке можливо звернути стягнення не зареєстровано.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження») (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Таким чином, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно перевірки Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вищезазначений виконавчий документ до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на примусове виконання повторно не надходив.

Суд приходить до висновку, що в діях державного виконавця, які оскаржує заявниця, відсутні порушення діючого законодавства.

В даному випадку зняття арешту необхідно вимагати в позовному провадженні з залученням стягувача, який зможе підтвердити факт сплати боржником суми заборгованості.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 208-210, 383, 386, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні ухвали, протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кляшторний В.С.