16.11.2015 Справа № 363/1661/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скарлат О.І.

при секретарі Хом»як А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

Позивач в квітні 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 18 травня 1995 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, в якому у них народилось троє дітей. 11 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу спільно з відповідачем позивач набув у власність рухоме і нерухоме майно, зокрема: земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Гаврилівська сільська рада, ГО «Садівницьке товариство «Урожайний» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 червня 2007 року № 6868; садовий будинок, загальною площею 189,6 кв.м., основною площею 67,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, ГО «Садівницьке товариство «Урожайний», АДРЕСА_1, який побудований у 2010 році на вищевказаній земельній ділянці; автомобіль марки Nissan, модель X-Trail 2.2.0, 2007 року випуску, який придбаний за кредитні кошти отримані в ПАТ «Родовід Банк», відповідно до кредитного договору № 32.2/АА-045.07.02 від 04 липня 2007 року.

Вищевказане рухоме та нерухоме майно зареєстровано на відповідача, хоча придбавалось в період шлюбу за спільні кошти подружжя та для потреб родини. Джерелом придбання вказаного майна, а також погашення кредиту за автомобіль та відсотків, які частково несплачені, була підприємницька діяльність, яку ми з відповідачем здійснювали разом як фізичні особи-підприємці в інтересах сім»ї. Зазначене майно відповідач не погоджується поділити в добровільному порядку.

Під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просить суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним та відповідачкою по ? частині земельної ділянки загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Гаврилівська сільська рада, ГО «Садівницьке товариство «Урожайний» та по ? частині автомобіля марки Nissan, модель X-Trail 2.2.0, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

В ході судового розгляду ухвалою суду по даній справі було залучено ПАТ «Родовід Банк» в якості третьої особи.

Позивач та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просять про їх задоволення в повному обсязі.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що у позивача та відповідача було відсутнє ведення сімейного та підприємницького господарства, оскільки позивач окремо проживав від сім»ї, жодного разу не турбувався матеріальним забезпеченням сім»ї, не приймав участі в утримуванні 3-х дітей, не вів спільного господарства. Позивач не виконував зобов'язання, наданні йому статусом фізична особа-підприємець. Натомість, позивач зловживав становищем виконання відповідачем підприємницьких функцій та використовував результати підприємницької діяльності відповідача виключно у своїх корисних інтересів, спрямованих на задоволення власних алкогольних, нікотинових та наркотичних потреб. Щодо спірного майна подружжя, відповідач зазначає, що земельна ділянка була придбана нею за її особисті кошти, спірний автомобіль був придбаний в кредит , нею було укладено кредитний договір № 32.2/АА-045.07.2, відповідно до якого вона отримала кошти в сумі 31625,00 доларів США для придбання автомобіля, які і самостійно сплачувала. Оскільки позивач жодним чином не допомагав відповідачу з фінансами, не приймав участі у підприємницькій діяльності відповідача, не турбувався матеріальним забезпеченням сім»ї, всі договори укладались безпосередньо з відповідачем, позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя не підлягають задоволенню. На підставі викладеного відповідач та її представник просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа- ПАТ «Родовід Банк» свого представника до суду не направила, повідомлені належним чином, причини їх неявки в судове засідання суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до висновку про задоволення позову з наступник підстав.

Судом встановлено, що 18 травня 1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народились діти - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_4, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 26 березня 2015 року, актовий запис № 46, ОСОБА_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2».

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 14 травня 1999 року ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа -підприємець.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 26 грудня 2006 року ОСОБА_2 зареєстрована, як фізична особа- підприємець.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 6668, ОСОБА_9 передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1200 га, що знаходиться на території Гаврилівської сільської ради СТ «Урожайний» Вишгородського району, Київської області, кадастровий номер НОМЕР_3, наданої продавцю для ведення садівництва, а покупець ОСОБА_2 прийняла земельну ділянку і сплатила за неї обговорену грошову суму. (а.с.96-97).

Відповідно до п.15 вказаного договору чоловік покупця ОСОБА_10 - ОСОБА_1 у своїй заяві підпис на якій посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. 16.06.2007 року № 6867, дає згоду на укладення договору купівлю зазначеної в договорі земельної ділянки, в період знаходження його з Покупцем в зареєстрованому шлюбі.

07 жовтня 2009 року ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 червня 2007 року № 6868, площею 0,1200 га, що знаходиться в Київській області, Вишгородського району, Гаврилівська сільська рада, СТ «Урожайний», цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_3.

Згідно договору № 2206-9-1К купівлі-продажу транспортного засобу від 22 червня 2007 року ОСОБА_2 придбала у ТОВ «Свобода-авто» автомобіль марки «NISSAN» модель X-Trail, 2.2.0, 2007 року випуску, колір сірий, шасі НОМЕР_6, тип-ТЗ - легковий універсал (а.с.149-150).

04 липня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 32.2/АА-045.07.2, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 31 625,00 доларів США. (а.с.144-146).

Відповідно до п. 1.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля згідно з договором № 2206-9-1К купівлі-продажу транспортного засобу від 22 червня 2007 року марки «NISSAN» модель X-Trail, 2.2.0, 2007 року випуску.

04 липня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до якого він зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором № 32.2/АА-045.07.2 від 04 липня 2007 року.(а.с.148-).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

На підставі ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ набута, за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст.68, 69 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, норми сімейного законодавства презюмують спільність майна подружжя, набутого у шлюбі, якщо не буде доведено, що це майно є особистою приватною власністю одного з них.

Виходячи з презумпції спільності майна, набутого у шлюбі, та правил статей 10 та 60 ЦПК щодо обов'язку кожної сторони довести свої вимоги, суд дійшов висновку про те, що відповідач не довела належними та достатніми доказами той факт, що спірне майно: земельна ділянка та автомобіль, набуте нею за особисті кошти, а тому є її особистою приватною власністю.

Недоведеність набуття права особистої приватної власності на земельну ділянку та автомобіль є підставою визнання його спільним майном подружжя.

Посилання представника відповідача на те, що спірна земельна ділянка придбана за кошти, які були отриманні в кредит позивачем , але в подальшому погашені за рахунок продажу відповідачем квартири та таким чином відповідачем особисто виконані кредитні зобов'язання, а тому є її особистою власністю, є необґрунтованими та недоведеними належними та допустимими в силу ст.58-59 ЦПК України доказами.

Що стосується позовних вимог позивача щодо поділу спірного автомобіля , судом зазначається про наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 65 Кодексу встановлює, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

За таких обставин, враховуючи, що кредит був отриманий Відповідачем в інтересах сім'ї з метою придбання майна у спільну сумісну власність подружжя, співвласниками, як встановлено вище, придбаного автомобіля стали обидва подружжя. Вони ж обидва фактично є і позичальниками, і заставодавцями за договором, укладеним від імені ОСОБА_2 з банком.

Стаття 17 Закону України «Про заставу» передбачає, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Разом з тим, самого по собі розпорядження предметом застави під час поділу майна між подружжям, як співвласниками, не відбувається, оскільки власники цього майна не змінюються, а визначаються лише їх частки. Відтак, порушень прав ПАТ «Родовід Банк», як заставодержателя, внаслідок поділу предмету застави між подружжям суд не вбачає, переважне його право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави зберігається.

Так як, суд розглядає справу у межах заявлених вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, згідно ст. 11 ЦПК України, то суд проаналізувавши надані докази, вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтований, та підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено, що сторонами під час зареєстрованого шлюбу була придбана спірна земельна ділянка та автомобіль , з приводу яких вони не досягли згоди про поділ, тому суд вважає за необхідне розділити спірне майно та визнати за сторонами право власності по 1/2 частині кожному спірного майна.

Керуючись ст. ст. 3-4, 10-11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя:

- Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Гаврилівська сільська рада , с/т «Урожайний» для ведення садівництва.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «NISSAN» модель X-Trail, 2.2.0, 2007 року випуску , колір сірий, шасі НОМЕР_6, тип-ТЗ - легковий універсал , реєстраційний номер НОМЕР_2

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Гаврилівська сільська рада , с/т «Урожайний» для ведення садівництва.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «NISSAN» модель X-Trail, 2.2.0, 2007 року випуску , колір сірий, шасі НОМЕР_6, тип-ТЗ - легковий універсал , реєстраційний номер НОМЕР_2.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя О.І.Скарлат