АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2563/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3595/15Головуючий у 1-й інстанції Альошина Н.М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, в якому прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16.07.2011 року у Відділі ДРАЦС по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис 170 та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_2».

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 16 липня 2015 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними виникають постійні сварки, що призвело до втрати поваги одне до одного, у зв»язку з чим прохала шлюб розірвати.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 жовтня 2015 рокушлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне- ОСОБА_2) ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 16 липня 2011 року у відділі ДРАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 170, які мають неповнолітню дитину розірвано, прізвище після шлюбу позивачці залишено - ОСОБА_2.

У поданій апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення два місяці.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначає, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції, відносини між ними налагодились, але через відсутність досвіду у вирішенні конфліктних ситуацій не змогли пояснити суду, що вважають за можливе зберегти сім'ю. Вказує, що суд, всупереч вимог ст.111 СК України, не вжив заходів щодо примирення подружжя.

У судовому засіданні позивачка доводи апеляційної скарги підтримала та звернулася до суду з заявою про відмову від позову у зв»язку з досягнутим примиренням сторін та прохала закрити провадження у справі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку, що заява ОСОБА_2підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно актового запису №170 в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено 16.07.2011 року, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.7).

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актовим записом №2 від 10.02.2014 року Відділу ДРАЦС по місту Миргороду Миргородського МРУЮ Полтавської області, відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Задовольняючи позов, місцевий суд, виходив з того, що сімейне життя у сторін не склалося, вони перестали проживати як подружжя та фактично припинили сімейні відносини.

Разом із тим, як убачається зі змісту апеляційної скарги та пояснень у судовому засіданні позивача на час розгляду справи у суді першої інстанції, відносини між сторонами налагодились та, враховуючи, що вони мають спільну дитину, вони вирішили і далі проживати разом, однією сім»єю.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За правилами ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При вирішенні позовів про розірвання шлюбу слід уникати формалізму, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене статтею 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду, особливо за наявності неповнолітніх дітей (п.10 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11).

Як зазначено вище, у судовому засіданні позивачка подала заяву про відмову від позову, у зв'язку з примиренням з відповідачем, вказавши при цьому, що їй відомі та зрозумілі правові наслідки закриття провадження у справі, передбачені статтею 206 ЦПК України.

Колегією суддів також роз'яснені позивачці наслідки закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою від позову.

Врахувавши фактичні обставини справи, зокрема, те, що на момент апеляційного розгляду справи між сторонами відбулося примирення та з метою збереження сім'ї, колегія суддів вважає за можливе прийняти відмову від позову, вважаючи, що така відмова не порушує законних інтересів сторін.

Зазначена можливість прийняття відмови від позову передбачена п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України, а також ст.306 ЦПК України, згідно якої в апеляційному суді позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

За таких обставин, враховуючи вимоги п.4 ч.1 ст.307, ч.1 ст.310 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позову, скасувати рішення суду та закрити провадження по справі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.205, ст.306, ч.1 ст.310, ст.ст.315, 317 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_2, - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 жовтня 2015 року, -скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_2 наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 206 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ Ю.В. Дряниця /підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун