Справа№592/4625/15-ц
Провадження №2/592/1565/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року м.Суми Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Коноплянченко А.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про надання юридичних послуг та стягнення збитків,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що на початку березня 2012 р. між ним як споживачем та адвокатом ОСОБА_2 був укладений усний договір про надання правової допомоги у судових спорах з ОСОБА_3 стосовно спадщини дружини. В якості попередньої оплати він сплатив по усному договору відповідачу 1500 грн., а потім 2000 грн. всього 3500 грн. Відповідач до виконання умов договору не приступив і жодних послуг йому не надав, він був змушений звертатись до інших осіб за правовою допомогою. З метою захисту своїх порушених прав, вважаючи, що у діях адвоката ОСОБА_2 міститься склад злочину, передбаченого ст. 190 КК України, звернувся з заявою у слідчі органи. Постановою про закриття кримінального провадження № 0006500 від 17.04.2015 р. досудове розслідування було закрито, оскільки не знайшов свого підтвердження факт наявності прямого умислу у діях адвоката ОСОБА_2 Вказує, що постановою встановлений факт, що між ним як споживачем та адвокатом був укладений усний договір про надання правової допомоги, що він сплатив відповідачу 3500 грн., а той не приступив до виконання умов договору. Просив суд розірвати усний договір від 03.03.2012 р., укладений між ним та адвокатом ОСОБА_2 про надання юридичних послуг, стягнути завдані збитки у сумі 3500 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги з наведених підстав підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що раніше був знайомий з відповідачем, знав що він займається справами у судах. У його дружини - ОСОБА_4 був спір з приводу розподілу спадщини і 01.03.2012 р. він разом з дружиною прийшли в офіс відповідача, який був на 6 поверсі у готелі «Суми», де відповідач був разом з колегою ОСОБА_5 та розповіли про ситуацію. Відповідач запевнив, що вирішить питання, це буде коштувати 1500 грн., він погодився і сплатив кошти. На питання щодо укладання договору відповідач повідомив, що це не потрібно. Потім відповідач приїхав з ОСОБА_5 і повідомив про необхідність сфотографувати будинок, що був предметом спору, щоб у подальшому звернутися до архітектури. Вони разом поїхали та сфотографували будинок. Через декілька днів до нього приїхав відповідач разом з ОСОБА_5 і повідомили, що для звернення до архітектури потрібно ще 2000 грн. Він виніс і віддав відповідачу ще 2000 грн. Потім зустрічав відповідача два рази і той повідомляв, що витання вирішує. Пройшов місяць повістки не було і він звернувся до Зарічного суду м. Суми, де стало відомо що позов до суду не подано. За місцем знаходження офісу відповідача не було, офіс був опечатаний, на дзвінки той не відповідав. Він його розшукував в колегії адвокатів, потім випадково зустрів ОСОБА_5, запитав щодо його справи. Згодом з ОСОБА_5 домовився, що той замість ОСОБА_2 буде надавати йому допомогу, коштів йому не платив, оскільки вважає, що це проблеми відповідача. ОСОБА_5 звертався до суду, але судами першої і апеляційної інстанції було відмовлено у звязку з пропуском строку. Він звернувся до правоохоронних органів, велося досудове розслідування і постановою про закриття кримінального провадження від 17.04.2015 р. досудове розслідування було закрито. Вказує, що цією постановою встановили факт, що між ним та адвокатом був укладений усний договір про надання правової допомоги, що він сплатив відповідачу 3500 грн., а той не приступив до виконання умов договору. Суду зазначав, що ОСОБА_2 виключили з колегії адвокатів, вони з ОСОБА_5 не одного чоловіка ввели в оману, про що показували по телевізору. Він також звернувся до колегії адвокатів, але відповіді не отримав. Зазначав, що оскільки відповідач не надав йому правову допомогу він повинен повернути кошти, тому просив суд розірвати усний договір від 03.03.2012 р., укладений між ним та адвокатом ОСОБА_2 про надання юридичних послуг, стягнути завдані збитки у сумі 3500 грн. Збільшивши позовні вимоги (а.с.41) просив нарахувати інфляційні збитки за кожен рік з 02.03.2012 року на суму 3500 грн., оскільки на той час він віддав кошти в еквіваленті 452 долари США, тому інфляційні збитки рахує як курсову різницю на той і сьогоднішній день.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився, будучи належним чином повідомленим відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Суд вважає необхідним вирішити справу на підстави наявних у ній доказів у відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено наступні обставини.

У березні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 щодо надання правової допомоги його дружині ОСОБА_4

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» (який був чинний на березень 2012 року) оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом. Якщо договір розривається достроково, оплата праці адвоката провадиться за фактично виконану роботу. У разі неналежного виконання доручення на вимогу громадянина або юридичної особи, які уклали договір з адвокатом чи з адвокатським об'єднанням, внесена плата повертається їм повністю або частково, а при виникненні спору - за рішенням суду.

Як на підставу звільнення від доказування позивач посилається на Постанову про закриття кримінального провадження від 17.04.2015 р. (а.с. 4). Так, старшим слідчим СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження від 17.04.2015 р., якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006500 від 19.11.2014 р. за заявою ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

З вказаної постанови вбачається, що 19.11.2014 р. ОСОБА_1 звернувся з заявою до СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області про те, що на початку березня 2012 р. адвокат ОСОБА_2, шляхом обману та зловживання довірою під приводом надання правової допомоги, заволодів грошовими коштами останнього у сумі 3500 грн., чим спричинив матеріального збитку на вказану суму. Допитаний в якості свідка адвокат ОСОБА_5 підтвердив факт передачі ОСОБА_7 грошових коштів ОСОБА_2 у сумі 2000 грн. У подальшому 29.05.2013 р. між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір про надання правової допомоги на суму 2000 грн., але ОСОБА_7 ОСОБА_5 коштів не передавав.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що встановлені постановою обставини не доводяться знову при розгляді цивільного спору між тими ж сторонами.

Суд не може погодитися з вказаними доводами позивача, оскільки згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено певні обставини встановлені лише судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили.

Таким чином постанова слідчого про закриття кримінального провадження не є судовим рішенням, а тому не є підставою звільнення від доказування.

З матеріалів закриття кримінального провадження № 0006500 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, які були досліджені судом вбачається, що ОСОБА_1, звертаючись з письмовою заявою у порядку ст. 214 КПК України до прокурора Сумської області зазначав, що ОСОБА_2 зустрів приблизно 15 20 числах березня 2012 року (а.с. 7-8). При зверненні до суду датою укладення усного договору позивач вказує - 03.03.2012 року.

Отже, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що 03.03.2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем адвокатом ОСОБА_2 було укладено усний договір про надання юридичних послуг суду не надано, тому відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів (квитанції, чеку про оплату) на підтвердження оплати позивачем адвокату ОСОБА_2 коштів у сумі 3500 грн.

З огляду на встановлені факти, надані позивачем та досліджені докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову позивача про розірвання усного договору від 03.03.2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 про надання юридичних послуг, стягнення збитків у сумі 3500 грн. слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання усного договору від 03.03.2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 про надання юридичних послуг, стягнення збитків у сумі 3500 грн. залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Косолап