Справа № 489/6768/15-ц
Номер провадження 2-з/489/19/15
Ухвала

Іменем України

19 листопада 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши заяву ОСОБА_1 (далі - заявник) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів і скасування запису про право власності на житловий будинок,

встановив

В листопаді 2015 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що до звернення до суду з позовом по справі №2/489/3200/15 відповідач ОСОБА_2 ще в липні 2015 року звернулася до суду з позовом про застосування наслідків недійсності правочину. Вказує, що заявник, нерухомість якого була проданою з порушенням закону, був заявлений як третя особа. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 оформила право власності на будинок, знаючи про спірність купівлі, що свідчить про можливість зловживання з її сторони або представника.

Просив суд до скасування реєстрації права власності ОСОБА_2 на будинок заборонити будь-які дії зі сторони будь-яких осіб, направлені на відчуження вказаного будинку, заборонити реєстрацію права власності інших осіб на вказаний будинок.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

В процесі тлумачення норм ЦПК України щодо забезпечення позову Конституційний Суд України в рішенні від 31 травня 2011 року у справі N 1-18/2011 звернув увагу на таке.

Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову (частина третя статті 152, частина четверта статті 153, стаття 155, пункт 2 частини першої статті 293 Кодексу) ( 1618-15 ).

Аналіз зазначених положень Кодексу дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Частина 3 статті 151 ЦПК України встановлює, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи будинок за адресою: пров. Будівельний, 13 в м. Миколаєві належав на праві приватної власності заявнику згідно з договором купівлі-продажу від 16.05.2008. Свідоцтвом від 17.07.2013 посвідчено право власності на вказаний будинок відповідача ОСОБА_2 На даний час відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Реєстраційної служби ММУЮ у Миколаївській області про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів і скасування запису про право власності на житловий будинок. Тобто вказаний будинок на даний час є предметом спору.

Враховуючи позицію Пленуму Верховного суду України, висловлену в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що такий спосіб забезпечення позову як заборона проводити реєстраційні дії не може бути застосований, оскільки є не співмірним та може обмежити дії по реєстрації, що не призводять до переходу права власності, наприклад обтяження.

Суд приходить до висновку про можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту оскільки цей спосіб унеможливить відчуження або передачу нерухомості в іпотеку.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки у суду є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суддя

ухвалив

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції у Миколаївській області про визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів і скасування запису про право власності на житловий будинок - задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок, розташований за адресою: пров. Будівельний № 13 у м. Миколаєві, який належить ОСОБА_2.

Копію ухвали направити для виконання - Реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції. Для відома відповідачу.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В. В. Кокорєв