Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/650/15-ц
№ провадження 2/624/240/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
смт. Кегичівка 06 жовтня 2015 року
Кегичівський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Криворотова С.В., за участі секретаря Проскурні Л.М., у відсутність сторін, у залі суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку заочного провадження, позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Сторони в судові засідання двічі не зявились, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач про причини неявки не повідомив. Враховуючи це, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних доказів.
Відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, комісії таяфґҐ інших витрат, в звязку з чим, позивач просить стягнути із нього зазначену суму.
В судовому засіданні досліджені: розрахунок заборгованості за кредитом; довідки та заява позичальника; копія кредитного договору, рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 року № 63 про початок процедури ліквідації та призначення уповноваженої особи, копії паспорта та ІПН відповідача, інші документи.
Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до ст.526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки, відповідно до ч.1 ст.550 Кодексу, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Згідно із ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
При цьому, як вбачається зі змісту позову та кредитного договору, плата за пропуск платежів є одним із видів неустойки за прострочення виконання грошового зобовязання.
Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобовязання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак у останньому випадку відповідач, що звертається із клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки.
В даному випадку суд за власною ініціативою, враховуючи, що розмір пені перевищує розмір боргу в декілька разів, вважає за можливе зменшити суму пені, що підлягає стягненню до розміру заборгованості за тілом кредиту, що є правом суду у відповідності до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України.
Це відповідає також практиці Вищого спеціалізованого та Верховного Суду України.
Крім того, на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог.
Керуючись ст.ст.526, 530,610,625 ЦК, ч.2 ст.197, ст.ст.213-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Розглянути позов у відсутність сторін, у порядку заочного провадження.
Заочне рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня отримання його копії: відповідачем - за заявою у порядку перегляду безпосередньо до Кегичівського районного суду Харківської області, позивачем - до апеляційного суду Харківської області, через цей же районний суд; за відсутності скарги набирає законної сили після закінчення зазначених строків.
Суддя С.В. Криворотов