Справа № 450/1846/15-ц Провадження № 2/450/1468/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Гук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

31.07.2015 року позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 16.09.1993 року, від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей.

Стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, у них різні характери та погляди на життя, немає взаємопорозуміння, внаслідок чого часто виникали конфлікти та непорозуміння. Наголошує на тому, що вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин протягом значного часу, за цей час вони стали чужими людьми один для одного, вважає, що примирення між сторонами не є можливим.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, а також просила після розірвання шлюбу не змінювати її прізвища.

Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.09.1993 року, який був зареєстрований Соколянською сільської радою Мостиського району Львівської області, актовий запис № 3, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.09.1993 року.

Встановлено, що у сторін від спільного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася дочка ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16.03.1999 року.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність її згоди на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб залишити за нею право надалі іменуватися прізвищем «ОСОБА_1» є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, ч.2 ст.104, 110, 112, 113 СК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 16.09.1993 року Соколянською сільської радою Мостиського району Львівської області, актовий запис № 3.

Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище - «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяВ. Є. Мусієвський