У Х В А Л А

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Дербенцевої Т. П.,

Остапчука Д. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_6, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, про визнання договорів недійсними, припинення обтяжень нерухомого майна, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), у якому зазначав, що його дружина ОСОБА_6 14 серпня 2008 року продала ОСОБА_5 належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1, без урахування інтересів їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свою чергу цього ж дня ОСОБА_5 передав вказану квартиру в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк».

Вважає, що вказаний договір купівлі-продажу в силу вимог ст. 234 ЦК України є фіктивним, оскільки з часу продажу квартири ОСОБА_5 він та всі члени його сім'ї продовжують проживати в квартирі, зареєстровані в ній, сплачують комунальні послуги, відповідач гроші за квартиру не сплатив та не зареєстрував своє право власності на неї.

Крім того, вказані договори були укладені без згоди органу опіки і піклування, що є порушенням приписів ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства».

Посилаючись на вказані обставини, просив визнати договори купівлі-продажу та іпотеки недійсними, припинити обтяження забороною відчуження та іпотекою.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 квітня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 14 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В. В., зареєстрований у реєстрі за № 2597.

Визнано недійсним договір іпотеки від 14 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В. В., зареєстрований у реєстрі за № 2601.

Припинено обтяження квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 забороною відчуження та іпотекою, зареєстроване 14 серпня 2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В. В.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 20 травня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 квітня 2015 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3, заявлених у своїх інтересах, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Задовольняючи позов та визнаючи договори купівлі-продажу та іпотеки недійсними, суд першої інстанції виходив із того, що дозвіл на укладення договору купівлі-продажу квартири, в якому була зареєстрована неповнолітня дитина, органом опіки і піклування не надавався, тому договір купівлі-продажу є нікчемним у силу вимог ст. 224 ЦК України і недійсним у силу вимог ст. 234 ЦК України. Крім того, суд послався на те, що на момент укладення договору іпотеки ОСОБА_5 не набув права власності на спірну квартиру, оскільки квартиру на себе не зареєстрував, а тому не мав права передавати її в іпотеку.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про те, що спірна квартира була відчужена без згоди органу опіки і піклування, хоча у ній проживала неповнолітня дитина, яка не має іншого житла, тому договір є нікчемним і укладений без наміру створити правові наслідки. При цьому апеляційний суд відмовив ОСОБА_3 в позові в частині захисту його інтересів, так як його права не порушені.

Судами встановлено, що 14 серпня 2008 року ОСОБА_6 уклала із ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1

Того ж дня ОСОБА_5 на забезпечення виконання свого зобов'язання за кредитним договором передав зазначену квартиру в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк».

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3, який діяв у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, посилався на те, що зазначений договір купівлі-продажу квартири було укладено за відсутності згоди органу опіки і піклування, хоча на той момент у квартирі була зареєстрована неповнолітня ОСОБА_4, а також на те, що договір укладено без наміру створити правові наслідки, а ОСОБА_5 передав квартиру в іпотеку, не зареєструвавши її на себе.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 203 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2012_05_17/pravo1/T030435.html?pravo=1> правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_110/ed_2011_06_16/pravo1/T012402.html?pravo=1> батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін і відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Із урахуванням зазначених положень норм матеріального права суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності чи право користування на предмет іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки), не є підставою для визнання такого договору недійсним через невиконання вимог закону про дотримання згоди органу опіки та піклування.

Вирішуючи спір по суті, суди в основу висновку про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним на підставі ст. ст. 203, 224 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» поклали довідки КП «Дніпровський» від 31 жовтня 2013 року та від 13 березня 2014 року, згідно з якими ОСОБА_4 з 22 червня 2007 року зареєстрована у квартирі НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 (а. с. 12, 230, т. 1), ксерокопію паспорта ОСОБА_4 (а. с. 199, т. 1), пояснення свідків, які підтверджують факт того, що у спірній квартирі на момент її продажу у серпні 2008 року була зареєстрована неповнолітня ОСОБА_4

З огляду на зазначене висновки судів про наявність підстав для визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі-продажу та іпотеки з підстав порушення під час їх укладання житлових прав неповнолітньої дитини ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і на законність ухвалених у справі судових рішень не впливають.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального права, а доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 14 квітня 2015 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Херсонської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко