22-ц/775/1011/2015(м)
Категорія 27 Головуючий у 1 інстанції Томілін О.М.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Ігнатоля Т.Г.,

при секретарі Герасимовій Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зміну умов кредитного договору за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». Посилалася на те, що 11 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») було укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого позивачу було надано кредит у розмірі 20 000 доларів США. Просила зобов'язати відповідача змінити укладений кредитний договір шляхом переведення грошової суми, винної позивачем банку у гривні за курсом гривні до долару США на момент укладення договору, що становить 505 0000 грн. за 100 доларів та зобов'язати перерахувати заборгованість по кредитному договору, з урахуванням надмірно виплачених сум. Зазначала, що при укладенні договору боржник не міг допустити, що значно зросте курс долара США по відношенню до грошової одиниці України - гривні.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про зміну умов кредитного договору відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання апеляційного суду не з'явився, просив відкласти розгляд справи, але причини неявки апеляційним судом визнані не поважними, а тому, на підставі ст.305 ЦПК України, справа розглянута у відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого позивачу було надано кредит у розмірі 20 000 доларів США на придбання нерухомості. Позивач взяв на себе зобов'язання повернути кредит в строк до 11 жовтня 2028 року.

Обґрунтовуючи вимоги про зміну умов договору, представник ОСОБА_2 послалася на те, що на момент укладення договору 11 жовтня 2007 року курс гривні до долара США становив 505,0000 грн. за 100 доларів США, а на сьогоднішній день цей курс становить 2900 грн. за 100 доларів і ніхто не може гарантувати, що долар не подорожчає ще більше. Ці обставини, на думку позивача, є істотними для зміни умов кредитного договору.

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові, суд першої інстанції виходив з того, що укладаючи кредитний договір позивач діяв добровільно; він приймав на себе певний ризик на випадок зміни валютного курсу при погашенні кредиту; вимоги позивача про зобов'язання відповідача змінити умови кредитного договору не ґрунтуються на законі.

З висновками суду не можна не погодитися.

Так, згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або Законом.

Відповідно до ч.2,3 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Виходячи з роз'яснень. викладених в п.16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Зі справи вбачається. що за положеннями п.1.1, 1.2.2 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11 жовтня 2007 року, банк зобов'язався надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 20 000 доларів США, що за курсом Національного Банку України на день укладення цього кредитного договору складало еквівалент 101 000 грн., та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Розмір ануїтетного платежу становив 225 доларів США на місяць.

З представленого відповідачем розрахунку по погашенню кредиту вбачається, що до квітня 2015 року позивач проводив оплату на виконання кредитного договору (а.с.34-41).

Встановлено, що при ухваленні рішення судом було досліджено питання істотності порушення відповідачем умов договору та обставин, які вказують наскільки позивач позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору і зроблено правильний висновок, що підстави для зміни кредитного договору від 11 жовтня 2007 року відсутні.

Отже, з урахуванням обставин справи та норм матеріального права, колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни умов кредитного договору, оскільки наведені позивачем обгрунтування не свідчать про істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні кредитного договору 11 жовтня 2007 року.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 та від 16 вересня 2015 року у справі № 6-190цс15, які, в силу ст.370-1 ЦПК України, є обов'язковими для суду.

Проте, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, не погоджуючись з рішенням суду, просить в апеляційній скарзі його скасувати та задовольнити позов, посилаючись на те, що позивачу не було надано повної інформації про умови кредитування за спірним договором. Ці доводи є непереконливими, оскільки, згідно з п.9.2 кредитного договору, позичальник своїм підписом засвідчив, що на момент укладання даного договору він повністю розуміє усі умови договору, його права та обов'язки і погоджується з ними. Крім того, зі справи вбачається, що позивач отримав копію кредитного договору, з якою мав можливість ознайомитися в повному обсязі і яку надав до позовної заяви, та протягом тривалого часу виконував умови договору по поверненню кредитних коштів в іноземній валюті.

Посилання у скарзі на те, що за наполегливими рекомендаціями представників банку кредит було оформлено в іноземній валюті і ці працівники запевнили ОСОБА_2 про стабільність економіки країни, повідомили про додаткові обтяження кредиту у національній валюті та його невигідність і не попередили про валютні ризики, є недоведеними і до уваги не приймаються, оскільки у відповідності з вимогами ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі,

мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дані обставини не доведені позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Доводи скарги про те, що подальше виконання договору позбавить позивача того, на що він розраховував при укладенні договору не відповідають дійсності, зважаючи на те, що кредит був отриманий ОСОБА_2 на придбання квартири АДРЕСА_1, він придбав цю квартиру та проживає в ній, про що свідчать матеріали справи, і доказів того, що він не отримав того, на що розраховував при укладенні договору, позивач не надав.

У скарзі існує посилання на те, що у позивача виникли фінансові труднощі та сталися істотні зміни у співвідношенні валюти кредиту до національної валюти України, що, на думку позивача, вказує на необхідність зміни умов договору.

Однак, аналіз наведених норм права свідчить, що в законі йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору, як істотного, здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені нормами права. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Таких обставин позивачем у позові не наведено і доказів цьому не надано, а суд першої інстанції, з чим погоджується колегія, виходив з того, що наведених ОСОБА_2 обставин є недостатньо для зміни умов кредитного договору та покладання на ПАТ «УкрСиббанк» обов'язку провести переведення грошової суми валюти у гривні за курсом гривні до долару США на момент укладення договору, що становить 505,000 грн. за 100 доларів США та зобов'язання відповідача перерахувати заборгованість по кредитному договору, з урахуванням надмірно сплачених сум.

Посилання представника позивача ОСОБА_3 у скарзі на те, що суд не повно з'ясував обставини, які мають істотне значення для справи і, зокрема, не врахував рішення керівників деяких банків від 10 березня 2015 року та прийнятий Верховною Радою України 2 липня 2015 року Закон № 1551-1 від 23 грудня 2014 року, щодо реструктуризації заборгованості за споживчими кредитами, не є підставою для скасування рішення, оскільки ці питання виходять за межі позовних вимог ОСОБА_2, який просив про перерахунок кредиту, виходячи зі ставки 505,0000 грн. за 100 доларів США.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що, вирішуючи позов, суд вірно визначився з характером спірних правовідносин, дав їм належну оцінку, вірно застосував норми матеріального права до правовідносин, які виникли між сторонами, і обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А.Зайцева

Т.Г.Ігнатоля