Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22- ц/778/5050/15
Є.у.№ 337/7920/14
Головуючий у 1-й інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ТОВ «Фінансова компанія «ВЕНДОР» (далі ТОВ «ФК «ВЕНДОР») звернулося до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнювало і уточнювало. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 22.11.2007р. між ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого у кредитних відносинах з відповідачами є ТОВ «ФК «ВЕНДОР») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №014/2180/5/06996, згідно з умовами якого Банк надав Боржнику кредитні кошти в сумі 108 000,00 доларів США на строк з 22.11.2007 року по 21.11.2014 року, із сплатою 10,99% річних, а також сплатою комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,99% від суми кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 17.09.2009р. між Банком, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договір поруки № 014/2180/5/06996 пфо, згідно п. 1.2 якого поручитель ОСОБА_4 зобов'язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з кредитного договору. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником зобов'язань за Кредитним договором станом на 29.09.2014р. виникла заборгованість в сумі 74 600,87 доларів США, яка складається з прострочених нарахованих процентів у сумі 5 817,98 доларів США, боргу за несплаченою (простроченою) частиною кредиту у сумі 68 782,89 доларів США.

Ухвалою Ленінського районного суду від 19.06.2015р. в порядку, передбаченому ст. 37 ЦПК України, залучено до участі у справі ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» як правонаступника ТОВ «ФК «ВЕНДОР».

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» заборгованість за кредитним договором №014/2180/5/06996 від 22.11.2007р.: заборгованість за кредитом у сумі 1 446 194, 86 грн., що еквівалентно 68 782, 89 доларів США, заборгованість по процентам у сумі 122 325, 97 грн., що еквівалентно 5 817, 98 доларів США, а всього заборгованість у сумі 1 568 520, 82 грн., що еквівалентно 74 600, 87 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування свої вимог апелянт зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності і недоведеності позовних вимог щодо суми заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 22.11.2007р. року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір з фізичною особою №014/2180/5/06996, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 108 000,00 доларів США на строк з 22.11.2007 року по 21.11.2014 року, із сплатою 10,99% річних, а також сплатою комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,99% від суми кредиту. Кредит надано Позичальнику на умовах забезпечення, строковості, повернення та плати за користування, з метою придбання автомобіля (а.с.10-12).

Факт отримання кредиту відповідачем не заперечувався.

Відповідно до п. 1.3 Договору, повернення кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно шляхом сплати кожного місяця рівних платежів (ануїтетні платежі) відповідно до графіку платежів, наведеного у додатку №1 до Договору.

Протягом дії кредитного договору між банком і позичальником укладались додаткові угоди до кредитного договору, які не змінили обсяг зобов'язань останнього перед Банком, та які є невід'ємними частинами Кредитного договору.

Зокрема, Додатковою угодою №2 від 10.11.2009р. сторони погодили доповнити п.5 кредитного договору підпунктом 5.7.2 щодо сплати страхового платежу (а.с.13).

Додатковою угодою №3 від 28.01.2010р. сторони визначили умови договору та графік погашення кредиту з 28.01.2010р., п.1.7 встановлено, що з урахуванням п. 1.4, п. 1.11 цієї додаткової угоди, повернення кредиту (основної заборгованості) та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з Графіком погашення в додатку №1 до цієї Додаткової угоди. Кожний графік, оформлений станом на більш пізню дату та підписаний сторонами, замінює попередній підписаний сторонами Графік, оформлений станом на більш ранню дату, без укладання додаткової угоди до Кредитного договору (а.с.14-17).

Додатковою угодою №4 від 16.09.2010р., у зв'язку з встановленням адаптованого графіка погашення основного боргу терміном на 12 місяців (з вересня 2010 року по серпень 2011 року) в розмірі 475,00 доларів США без пролонгації терміну дії кредитного договору, сторони погодили, що повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником відповідно до Графіку платежів, наведеного у додатку №1 до Додаткової угоди №4 від 14.09.2010р. Наступний повний платіж по погашенню основної заборгованості здійснити до 15.09.2011р. Починаючи з 16.08.2011р. до моменту виконання позичальником зобов'язань, що витікають з кредитного договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється щомісяця шляхом сплати кожного місяця рівних платежів (а.с.18).

Із підписанням Кредитного договору та всіх додаткових угод до нього, сторони домовились, що за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями Кредитного договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення (п. 9.1 Кредитного договору).

Згідно п. 5.1 Додаткової угоди № 3 до Кредитного договору від 28.01.2010 року, Кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості Позичальника за кредитом, включаючи прострочену та поточну заборгованість, нараховані проценти за користування кредитом та неустойку (пеню, штрафи) у випадку порушення Позичальником умов Кредитного договору, які стосуються черговості внесення платежів.

Так, в разі отримання вимоги Кредитора про дострокове повернення кредиту, сплату процентів та інших платежів на умовах Кредитного договору, в тому числі Додаткової угоди, кошти мають бути повернені/сплачені протягом 30 (тридцяти) днів з моменту надіслання Кредитором на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення (п. 3.2 Додаткової угоди № 3 до Кредитного договору).

Згідно зазначених умов, 12.09.2014 року Банком було надіслано позичальнику лист-вимогу про порушення зобов'язання за Кредитним договором, вимога отримана ОСОБА_2 18.09.2014р., проте вона залишилась без виконання (а.с.28).

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 17.09.2009р. між ВАТ «Ерсте Банк», ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено Договір поруки №014/2180/5/06996 пфо. Згідно п. 1.2 Договору поруки поручитель зобов'язався перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з укладеного між Кредитором та Позичальником Кредитного договору № 014/2180/5/06996 від 22.11.2007р. та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в тому числі, але не виключно, зобов'язань щодо повернення у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту, сплати в порядку та строки, визначені Кредитним договором, процентів за користування кредитом та/або комісій, можливої неустойки (пені, штрафів), а також зобов'язань щодо відшкодування Позичальником витрат Кредитора, пов'язаних з і пред'явленням вимог і отримання виконання за Кредитним договором, та збитків Кредитора, завданих порушенням Позичальником своїх обов'язків за Кредитним договором. 16.10.2010р. сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору поруки (а.с.22-24).

З підписанням Договору поруки поручитель зобов'язався протягом 10 робочих днів від дати отримання письмового повідомлення Кредитора про невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов'язання виконати відповідне зобов'язання шляхом перерахування суми кредиту, несплаченої суми процентів, суми комісій, суми неустойки та витрат Кредитора, пов'язаних з пред'явленням вимог і отриманням виконання за Кредитним договором, а також збитків Кредитора, завданих порушенням Позичальником своїх обов'язків за Кредитним договором (п. 3.1.1 Договору поруки).

Згідно п. 3.1.2 Договору поруки у разі невиконання Позичальником та Поручителем забезпеченого порукою зобов'язання, Поручитель зобов'язаний відповідати перед Кредитором разом з Позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернуто стягнення.

Відповідно до умов Договору поруки, поручителю ОСОБА_4 Банком 12.09.2014 року було направлено лист-вимогу про порушення зобов'язань за Кредитним договором, яка отримана поручителем 18.09.2014 року і залишилась без виконання (а.с.27).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань, наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Ерсте Банк», найменування Банку змінено з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «ФІДОКОМБАНК» (державна реєстрація статуту Банку 24.05.2013р.). На підставі рішення Загальних зборів акціонерів Банку від 30.10.2013р. був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого ПАТ «ФІДОБАНК» було передано усе майно, права та обовязки ПАТ «ФІДОКОМБАНК».

У зв'язку із рішенням Спільних загальних зборів акціонерів від 14.12.2013 року було затверджено статут ПАТ «ФІДОБАНК», який, в свою чергу, було погоджено НБУ та проведено реєстрацію змін до установчих документів.

ПАТ «ФІДОБАНК» є правонаступником всіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», Публічного акціонерного товариства «Ерсте банк» та Публічного акціонерного товариства «ФІДОКОМБАНК».

Між ПАТ «ФІДОБАНК», як правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», і ТОВ «ФК «ВЕНДОР» укладено Договір №5 про відступлення права вимоги за договорами застави (із додатками) від 30.09.2014р., та Договір про відступлення права вимоги №6 від 30.09.2014р. (з додатками Акт приймання передачі прав вимоги, Реєстр прав вимоги №1, Реєстр порук) у відповідності до якого ПАТ «ФІДОБАНК» було відступлено право вимоги за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_3 перед ПАТ «ФІДОБАНК» за кредитним договором №014/2180/5/06996 від 22.11.2007р. Відповідно до умов зазначеного Договору до ТОВ «ФК «ВЕНДОР» перейшли права вимоги за кредитним зобов'язанням ОСОБА_3, а також всі інші пов'язані з ними права, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов'язанні, зокрема ТОВ «ФК «ВЕНДОР» є новим кредитором у фінансових правовідносинах між ПАТ «ФІДОБАНК» та відповідачем (а.с.29-46).

На момент переходу права вимоги за кредитним договором №014/2180/5/06996 від 22.11.2007р. існувала заборгованість за кредитом 68782,89 доларів США, заборгованість за відсотками 5817,98 доларів США (а.с.42, 124-128).

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої стор (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною 1 статті 1082 Цивільного кодексу України Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

На адресу боржника та його поручителя були надіслані повідомлення про відступлення прав вимог, повідомлено про розмір заборгованості та реквізити на які необхідно сплатити суму заборгованості.

У грудні 2014 року ТОВ «ФК «ВЕНДОР» звернулося до суду з даним позовом про стягнення цієї заборгованості з боржника і поручителя, надавши в ході розгляду справи детальний розрахунок боргу станом на 07.05.2015р. (а.с.124-128).

З розрахунку вбачається і визнавалося відповідачем у суді першої інстанції, що погашення кредиту здійснювалося ним щомісячно, однак не у повному обсязі, останній платіж на погашення кредиту мав місце 27.12.2013р. Всього з грудня 2007 року по грудень 2013 року на погашення кредиту було сплачено 39217,11 доларів США, отже заборгованість за сумою кредиту становить 68782,89 доларів США.

З розрахунку відсотків за користування кредитними коштами вбачається, що відсотки нараховувалися відповідно до умов договору за ставкою 10,99% річних, станом на 29.09.2014р. всього нараховано до сплати відсотки у сумі 62440,57 доларів США. Сплата відсотків здійснювалася щомісячно, однак не у повному обсязі, останній платіж по сплаті відсотків мав місце 27.12.2013р., всього було сплачено 56622,59 доларів США, отже, заборгованість по відсоткам становить 5817,98 доларів США.

Розрахунок суми боргу, яку позивач просив стягнути у гривневому еквіваленті, наданий позивачем станом на 07.05.2015р., офіційний курс гривні до долара США на 07.05.2015р. становить 21,025503, а отже, борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту у сумі 68782,89 доларів США у гривневому еквіваленті становить 1446194,86 грн., борг за відсотками у сумі 5817,98 доларів США у гривневому еквіваленті становить 122325,97 грн., а всього заборгованість за кредитним договором становить 74600,87 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1568520,82 грн.

З урахуванням викладеного, позивачем доведено наявність боргу у зазначеному розмірі.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог являються безпідставними.

Надані позивачем письмові докази на підтвердження суми боргу, які відповідають вимогам ст.64 ЦПК України, відповідачем не спростовані, допустимих доказів на підтвердження доводів про неправильність розрахунку суду не надано.

Вказана сума заборгованості у відповідності зі ст.ст.526, 1049,1050 ЦК України обгрунтовано стягнута судом першої інстанції з апелянта на користь Банку.

28.05.2015р. між ТОВ «ФК «ВЕНДОР» і ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» укладено Договір про відступлення права вимоги за договорами застави (із додатками Реєстр застав), Договір про відступлення права вимоги №28/05/2015/02 (із додатками Реєстр порук, Реєстр прав вимоги №1), відповідно до умов зазначеного Договору до ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» як до нового кредитора перейшли права вимоги за кредитним зобов'язанням ОСОБА_3, а також всі інші пов'язані з ними права, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (а.с.161-181).

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України новий кредитор набув законного права в судовому порядку вимагати стягнення з відповідачів, які несуть солідарну відповідальність, суми заборгованості за несплаченою (простроченою) частиною кредиту у сумі 68782,89 доларів США у гривневому еквіваленті становить 1446194,86 грн., за відсотками у сумі 5817,98 доларів США у гривневому еквіваленті становить 122325,97 грн., а всього заборгованість за кредитним договором у сумі 74600,87 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1568520,82 грн.

З огляду на встановлені судом обставини справи щодо здійснення відповідачем щомісячних платежів на погашення кредиту та сплату відсотків до 27.12.2013р. включно, пред'явлення банком вимоги від 12.09.2014р. про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором та невиконання вимоги банку у добровільному порядку, пред'явлення у зв'язку з цим позову 08.12.2014р., доводи апелянта про пропуск позивачем загального строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості зі сплати суми кредиту за 2009-2011 роки зі строком повернення останнього платежу до 15.11.2011р. включно, і щодо вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами за період 2007-2011 років зі строком повернення останнього платежу з 12.09.2011 по 11.12.2011р. включно є необґрунтованими.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції не оскаржує, а тому в частині задоволення позовних вимог щодо поручителя рішення суду першої інстанції, як таке, що в апеляційному порядку не оскаржене у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційним судом не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2015 року по цій справі в оскаржуваній частині залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: