Справа № 344/4207/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2158/2015
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів шляхом повернення банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди, - за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 05.02.2015 року з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» уклала договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» № 300131/1681/07-15 на загальну суму вкладу 880 доларів США. Договір є строковим із автоматичною пролонгацією кожних сім днів. Незважаючи на взяті на себе зобов'язання, після спливу строку розміщення вкладу на вимогу позивача банк не повернув всю суму вкладу. В зв'язку з цим, позивач просила стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на її користь 630 доларів США суми внеску згідно договору та 2000 грн. моральної шкоди.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором № 300131/1681/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США від 05.02.2015 року у сумі 630 доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

На дане рішення представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що розгляд справи відбувся у відсутності представника відповідача, який не мав можливості подати всі докази, що мають значення у справі. При ухваленні рішення суд узяв до уваги тільки подані позивачем розрахунки, що ставить їх під сумнів. Суд не врахував ряд соціально-політичних аспектів, наявних на даний час в державі, які унеможливлюють видачу клієнтам банку депозитних вкладів.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції апелянт просив скасувати, та ухвалити нове рішення.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, тому апеляційну скаргу слід розглянути у їхній відсутності та прийняти рішення по наявних у справі доказах.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає, до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання щодо повернення грошових коштів, яке виникло в зв'язку з договором банківського вкладу між сторонами, а тому з банку на користь позивача підлягає стягненню сума вкладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

Судом встановлено, що 05.02.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» № 300131/1681/07-15. Відповідно до умов договору позивач внесла на рахунок банку 880 доларів США з процентною ставкою визначеною договором. Строк вкладу визначено з 05.02.2015 по 11.02.2015 із подальшим продовженням на кожні 7 днів у випадку відсутності вимоги вкладника про повернення коштів (а.с. 5-6).

Згідно квитанції №24 від 05.02.2015 року, позивачем було перераховано на депозитний рахунок у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 880 доларів США, що еквівалентно 14721,46 грн.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 неодноразово зверталась до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з вимогою про повернення їй депозитного вкладу зі спливом встановленого договором строку, проте банком повернута лише частина вкладу в розмірі 250 доларів США, що вбачається з квитанцій.

Таким чином, враховуючи ст. ст. 526, 1058, 1060 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у поверненні внесених грошових коштів, порушивши права та інтереси вкладника, тому вимоги про стягнення коштів підлягають до задоволення. Судом першої інстанції також правильно відмовлено в задоволенні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди.

Посилання апелянта на соціально-політичні аспекти,що відбуваються в державі, не заслуговують на увагу, оскільки зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками обох сторін договору та не можуть бути підставами для невиплати вкладнику депозиту відповідно до законів України та умов договору. Виходячи з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Не приймаються також до уваги й доводи апелянта в частині порушення норм процесуального права при ухваленні судом заочного рішення.

Так, банк належним чином повідомлявся про судові засідання призначені на 01.04, 08.04, 24.04 року та 08.05.2015 року, проте на судовий розгляд не з'являвся, а надсилав клопотання про його відкладення.

Таким чином, у суду були всі підстави для розгляду справи для ухвалення заочного рішення відповідно до приписів ст. 224 ЦПК України на підставі доказів, які є у матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни з мотивів зазначених апелянтом, немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суд ді: Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

В.Д. Фединяк