У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Дергачової Н.В. при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні 30.09.2015 представник другого відповідача подала від імені свого довірителя зустрічний позов, за яким просить суд встановити режим окремого проживання між відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в задоволенні первісного позову відмовити.

Відповідно до ст. 124 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 119 і 120 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер.

Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим.

Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди.

Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що спільний розгляд основного та зустрічного позову є доцільним, оскільки задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову, тому слід прийняти до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання, вимоги за зустрічним позовом обєднати в одне провадження з первісним позовом.

Керуючись ст. 123, 201, 210, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Прийняти до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання, вимоги за зустрічним позовом обєднати в одне провадження з первісним позовом.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Дергачова