Справа № 466/8465/14 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/5183/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Шашкіної С.А.

Суддів: Богонюка М.Я., Кабаля І.І.,

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2014 року подання задоволено.

Виділено 1/4 частки у квартирі АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа №2-8390/10 від 21.03.2013 року, виданого Шевченківським районним судом м.Києва.

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_2 (шлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, при неповно зясованих обставинах справи. Вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки суперечать 2 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як направлена на стягнення з неї нерухомого майна, яке згідно вищевказаної норми Закону, не може бути примусове стягнене. Таким чином, дане питання було вирішено судом з порушенням норм чинного законодавства, що є підставою для скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції і постановлення нової ухвалу з цього питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в Шевченківському відділі державної виконавчої служби Львівського МУЮ на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 39259259 з виконання виконавчого листа № 2-8390/10 від 21.03.2013 року, що видав Шевченківський районний суд м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ «Надра» 246 449,91 грн.

09.08.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В ході перевірки майнового стану ОСОБА_3 встановлено, що квартира № 6а по вул. Ак.Кучера, 15 в м. Львові належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Згідно ст. 379 ЦПК України. питання про визначення частки майна боржника у майні, яким віно володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Стаття 370 ЦПК України передбачає, що у разі виділу части із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення подання та виділення 1/4 частки у квартирі № 6а по вул. Ак.Кучера, 15 в м. Львові за ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа № 2-8390/10 від 21.03.13 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва. Розмір частки апелянтом не оспорюється.

Враховуючи те, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції вирішував питання лише про виділення частки майна боржника, то доводи апелянта про те, що висновки суду суперечать Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставними, оскільки не означає вирішення питання примусового стягнення нерухомого майна (відчуження) та вжиття заходів всупереч встановленому мораторію (тимчасовому обмеженню).

Розгляд справи судом першої інстанції у відсутності боржника не свідчить про допущення судом такого процесуального порушення, що призвело до неправильності вирішення справи та не є підставою для скасування ухвали суду.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена судом з дотриманням вимог ст.379 ЦПК України, визначена судом частка майна боржника відповідає вимогам ч.2 ст.370 ЦК України, доводи апелянта не спростовують висновків суду і не дають підстав для скасування ухвали, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: