Справа № 1311/1610/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2015 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.

при секретарі Карпа Г.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Камянка-Бузька справу цивільну справу за позовом Львівського міжрайонного транспортного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, яке представляє Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» до ОСОБА_4, третіх осіб Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, Камянка-Бузької міської ради,ОСББ «Саксаганського 3», ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки , -

установив:

Львівська міжрайонна транспортна прокуратура в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, яке представляє Державне галузеве обєднання «Львівська залізниця» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_4, в якій просить зобовязати відповідачку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0077 га, розташовану по вул. Саксаганського,3 в м. Камянка -Бузька. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно листа начальника ВП «Камянка -Бузька дистанція колії» ДГТО «Львівська залізниця» вбачається, що ОСОБА_6 було проведено будівництво добудови до житлового будинку у м. Камянка -Бузька по вул. Саксаганського,3 на перегоні Сапіжанка-Добротвір 5 км 2 пк, на відстані 15 м від зовнішньої рейки на смузі відведення залізниці, при цьому Камянка -Бузька міська рада дозволу на добудову не надавала, в результаті чого такі порушення призвели до самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0077 га, чим порушено вимоги земельного законодавства. У звязку з вищенаведеним змушені звернутись до суду.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просять позов задовольнити.

Прокурор прокуратури Камянка -Бузького району Львівської області ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_6 проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні, в подальшому покинувши судове засідання в судове засідання не зявилась.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши, що у власності ОСОБА_6 перебуває не лише квартира придбана нею у 2007р., але й інші господарські будівлі, туалет, огорожа деревяна огорожа, оскільки дані приміщення належали попередньому власнику ОСОБА_5, натомість ОСОБА_6 жодної земельної ділянки не захоплювала, а лише здійснила добудову стіни. Вважає, що заявлені вимоги безпідставні, просить у позові відмовити.

Представник третьої особи ОСББ «Саксаганського 3» ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши що співвласника квартир у м. Камянка-Бузька по вул. Саксаганського,3 утворено ОСББ «Саксаганського №3», на балансі у якого перебуває вищевказаний житловий будинок. Однак, користувачі земельної ділянки а саме ДГП «Львівська залізниця», всупереч вимогам «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями» не передає у користування земельну ділянку.

Представник третьої особи Камянка -Бузької міської ради в судовому засіданні при вирішення справи поклався на думку суду.

Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства у Львівській області та третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявлялись, про припини своєї неявки суд не повідомляли.

Заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з припису за № 8125, з акту перевірки дотримання земельного законодавства та протоколу про адміністративне правопорушення від 08.10.2008р. державним інспектором з контролю за використанням земель у Львівській області ОСОБА_8 було встановлено самовільне зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 0,0077 га для будівництва індивідуального житлового будинку на території м. Камянка -Бузька, вул. Саксаганського,3 із земель залізничного транспорту на перегоні Сапіжанка-Добротвір 5 км. ПК2. В подальшому згідно постанови від 10.10.2008р. за № 46 ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. Як вбачається із ксерокопії квитанції ОСОБА_4 сплачений накладений на неї адміністративний штраф.

Крім цього, провідним спеціалістом Сокальського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_8 було проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки згідно якого розмір заподіяної шкоди становить 131,17 грн.

В подальшому на адресу Львівської міжрайонної транспортної прокуратури начальником Камянка -Бузької дистанції колії було скеровано акт обстеження земельної ділянки в м. Камянка -Бузька по вул. Саксаганського, 5 км ПК2 згідно якого встановлено, що на 5 км ПК 2 на відстані 15 м від зовнішньої нитки рейки ведеться будівництво.

Гарантоване ст. 14 Конституції України право власності на землю може набуватися і реалізовуватися громадянами виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Положеннями ст. 68 ЗК України, ст. 11 ЗК «Про транспорт», ст. 6 ЗУ «Про залізничний транспорт» визначено, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів залізничного транспорту.

Відповідно до частини першої статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

ОСОБА_9 Центрального виконавчого комітету СРСР №58, ОСОБА_9 народних комісарів СРСР №50 від 07.02.1933 року було затверджено Положення «Про землі, надані транспорту», відповідно до п.4 якого до земель, наданих транспорту відносилися землі, зайняті залізничними шляхами та іншими об'єктами залізничної інфраструктури. Це положення набрало чинності та діяло на вказаних землях з 1939 року, на підставі Закону СРСР «Про включення Західної України у склад СРСР із возз'єднанням її із УРСР» від 01.11.1939 року, до набрання чинності ОСОБА_9 Міністрів СРСР № 24 від 08.01.1981 року «Про затвердження Положення про землі надані транспорту». Нормами ст.1 вже цього положення встановлено, що землями транспорту визнаються землі, надані підприємствам, установам і організаціям транспорту для здійснення покладених на них спеціальних задач. Розміри земельних ділянок, наданих для вказаних цілей визначаються відповідно до затверджених у встановленому порядку норм або проектно-технічної документації.

Рішенням Конституційного суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 положення п.6 постанови ВРУ РСР від 08.12.1990 року «Про земельну реформу» № 563-ХІІ в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами та організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Крім того, про те, що спірна земельна ділянка площею 0, 0077 га, що знаходиться у м. Камянка -Бузька по вул. Саксаганського, 3 (перегін Сапіжанка-Добротвір 5 км 2 кп) відноситься до земель зайнятих залізничними шляхами та іншими обєктами залізничної інфрастукрури у період, в який діяли норми Положення «Про землі, надані транспорту», затвердженого ОСОБА_9 Центрального виконавчого комітету СРСР №58, ОСОБА_9 народних комісарів СРСР № 50 від 07.02.1993р., свідчить План смуги відведення Сапіжанка-Кристинополь Львівської залізниці в адміністративних межах Забузького району Львівської області розробленого проектною організацією «Дорожня проектна контора Юго-Западной железной дороги» від 1959 року, який відповідно до ст. 17 ЗУ «Про основи містобудування» є містобудівною документацією, яка є основою, зокрема для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації та вирішення питань щодо вилучення (викупу) передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Нормами чинних на момент набуття права на земельні ділянки залізницею у 1956 році нормативно-правових актів, а саме ЗК УРСР від 25.10.1922 року, Загальних основ землекористування та землеустрою, затверджених ОСОБА_9 ЦВК СРСР від 1928 року, передбачалось, що землі, які знаходитися фактично у виключному віданні уповноважених органів (у тому числі НК СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та за відсутності їхньої згоди можуть бути вилученими лише у спеціальному порядку. Разом з тим, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п. п. 54, 55 «Общих начал землепользования и землеустройства» (ОСОБА_9 ЦИК СССР 15.12.1928 року).

Відповідно до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власнику земельної ділянки або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування. Приведення земельної ділянки у придатний стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд здійснюється за рахунок особи, як самовільно зайняла ділянку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Таким чином, в основі самовільного зайняття земельних ділянок лежить порушення установленого порядку щодо передачі (надання) земельних ділянок з установленням меж та оформлення права на них.

Цивільна відповідальність при самовільному зайнятті земельної ділянки базуватиметься на загальних засадах відшкодування шкоди, регульованої чинним законодавством України.

Крім цього Кабінет Міністрів України врегулював питання, затвердивши відповідною постановою від 25 липня 2007 р. № 963 Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу. Розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться інспекціями Мінприроди або Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель та її територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, територіальними органами Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 р. № 1619.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні ДГТО «Львівська залізниця» та відведена для потреб залізничного транспорту, а отже належить до земель державної власності. А отже, наявність чи відсутність у ДГТО «Львівська залізниця» документів, які посвідчують право на користування спірною земельною ділянкою, не змінює її правого статусу, який ґрунтується на визначеному юридичному факті належності до земель залізничного транспорту.

В ході розгляду справи судом встановлено, що самочинно побудований житловий будинок, в якому проживає відповідач ОСОБА_6 знаходиться в межах 30 метрової смуги відведення залізниці. Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_6 самовільно зайняла земельну ділянку площею 0,0077 га розташовану в м. Камянка-Бузька по вул. Саксаганського,3 на перегоні Сапіжанка-Добротвір, 5км 2 ПК, за що була притягнута до адміністративної відповідальності та сама визнала вищевказаний факт, сплативши згідно постанови про накладення адміністративного стягнення штраф у розмірі 170 грн.

Крім цього, судом встановлено, що внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_4 ДГТО «Львівська залізниця» заподіяно шкоду у розмірі 131,17 грн.

У зв'язку з вищенаведеним суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та слід зобовязати ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, зобовязавши відшкодувати шкоду, крім того з неї підлягають стягненню і судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0077га, що розташована по вул. Саксаганського, 3 на перегон Сапіжанка-Добротвір 5 км 2 пк, в м. Камянка -Бузька та зобовязати ОСОБА_4 відшкодувати шкоду Державному територіально-галузевому обєднанню «Львівська залізниця» розмірі 131,17 грн., заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 8,50 грн. судового збору та 7,50 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Костюк У.І.