04 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2002 року. Мають неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Сторони припинили спільне проживання і ведення спільного господарства. ОСОБА_5 у добровільному порядку надає майнову допомогу на утримання дітей лише у розмірі 500 грн, однак неофіційно працює і має достатній регулярний доход. Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на дітей, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1 500 грн щомісячно до досягнення дітьми 18 років.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня

2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1 000 грн щомісячно, починаючи з 05 березня 2015 року і до повноліття дітей. Рішення допущено до негайного виконання у межах місячного платежу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня

2015 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із наявності підстав передбачених ст. ст. 180-182, ст. 184 СК України, при цьому врахувавши майновий стан відповідача.

Судами встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2004 року. Мають неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають з ОСОБА_4 і знаходиться на її утриманні. Подружжя ОСОБА_4 припинили спільне проживання і ведення спільного господарства.

ОСОБА_5 у добровільному порядку надавав майнову допомогу на утримання дітей у розмірі 500 грн, чого не заперечувала і ОСОБА_4

Частиною. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. ч. 1, 3 ст. 184 СК Украни).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада

1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ураховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) встановили, що ОСОБА_5, який ніде не працює, за матеріальним становищем сплачувати аліменти у розмірі 1 500 грн щомісячно не в змозі, а тому дійшли правильного висновку, визначивши розмір аліментів в сумі 1 000 грн.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 05 серпня

2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік