Справа № 153/1738/14 Провадження № 22-ц/772/3191/2015Головуючий в суді першої інстанції Дзерин М. М.
Категорія 5Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Суддів: Медяного В.М., Жданкіна В.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ямпільського районного суду від 01 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В заяві зазначала, що рішенням Томашпільського районного суду від 08.10.2013 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3про поділ спільного майна подружжя, позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено частково та визнано за сторонами право власності на майно, яке їм було виділено в натурі з перерахуванням безпосередньо самого майна та його вартості. Вона-позивач ОСОБА_2являється рідною бабою ОСОБА_4 та дала в тимчасове користування молодому подружжю - відповідачу ОСОБА_3 та внучці, свої речі, а саме: м'який куточок, вартістю 2700 грн., кухонний гарнітур «Аліна», вартістю 1700 грн., картину, вартістю 300 грн., які були придбані нею особисто і це підтверджено рішенням Томашпільського райсуду від 08.10.2013 року.

Однак, після розірвання шлюбу між відповідачем та внучкою, відповідач вигнав останню з житлового будинку, не давши можливості забрати речі. Вона-позивач неодноразово приходила до відповідача ОСОБА_3щоб забрати свої вищевказані речі, але відповідач не давав їй такої можливості.

Тому позивач просила витребувати у відповідача ОСОБА_3та повернути належні їй вище перераховані речі на загальну суму 4700 грн., а в разі відсутності майна або приведення його в неробочий (зіпсований) стан, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 4700 грн.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Ямпільського районного суду від 01 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду, як постановлене з порушенням вимог закону, скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи скарги позивача та доводи письмових заперечень відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Звернувшись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просила задоволити її вимоги на підставі ст.387 ЦК України, згідно якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, цією нормою ЦК передбачено, що способом цивільно-правового захисту права власності є право власника майна на його витребування із чужого незаконного володіння.

Отже, у розумінні ст.387 ЦК України позивач повинен довести, а суд встановити факти, які не тільки доводять право власності позивача на майно, а і його право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідачем майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна.

Предметом позову на підставі даної статті ЦК України виступає вимога власника, який не володіє майном, до особи, яка незаконно заволоділа цим майном.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.19 постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суди, застосовуючи положення ст.387 ЦК України, повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2, звернувшись до суду з даним позовом, стверджувала, що вона передала в тимчасове користування своїй внучці ОСОБА_4 і її чоловіку ОСОБА_3 (після їх одруження), належні їй речі, зокрема: м'який куточок, кухонний гарнітур «Аліна» та картину, загальною вартістю 4700 грн., які після розлучення подружжя залишились у відповідача ОСОБА_3 та що останній відмовляється повернути їй вказані речі, а тому і просила витребувати їх у відповідача або стягнути їх вартість на підставі ст.387 ЦК України. На підтвердження своїх вимог надала суду дві накладні і товарний чек (а.с.17,18,19).

Крім того, судом була допитана свідок ОСОБА_5 (внучка позивача і колишня дружина відповідача), яка в своїх поясненнях відповідно підтвердила доводи позивача.

Судом встановлено, що рішенням Ямпільського районного суду від 15.03.2011 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.15). В судовому порядку було поділено і майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, під час поділу якого, серед іншого, згадувались і речі вказані позивачем в даній позовній заяві (рішення апеляційного суду Вінницької області від 22.11.2013 року-а.с.25-28, яким було скасовано рішення Томашпільського районного суду від 08.10.2013 року-а.с.21-24).

Відмовляючи в позові, суд врахував вищевказані вимоги закону, обставини справи та правильно виходив з того, що позивачем достовірними належними і допустимими доказами не доведено, що спірне майно на даний час перебуває у користуванні саме відповідача, а отже відсутні правові підстави для задоволення вимог про витребування цього майна з чужого незаконного володіння відповідача чи відшкодування його вартості

При цьому суд дав належну оцінку наданим доказам та навів в рішенні мотиви, за якими не приймає їх до уваги. Зокрема, щодо накладних і товарного чека, наданих позивачем, та показів свідка ОСОБА_5- внучки позивача, яка, згідно її ж пояснень, перебуває з відповідачем-колишнім її чоловіком у неприязних стосунках.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги безпідставні, необгрунтовані і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Л.В. Пащенко

Судді: В.М. Медяний

В.В. Жданкін

З оригіналом вірно: /підпис/