У Х В А Л А

Іменем України

06.10.2015 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участі секретаря Бондар С.В.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов'язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и в :

Заявник звернулася до суду з цією скаргою, неодноразово уточнювала та змінювала вимоги скарги, і остаточно просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо визначення ним на 609 грн. 79 коп. менше заборгованості по аліментах ОСОБА_3 на її користь, виготовленого 17 липня 2015 року, в сумі 8785 грн. 18 коп., а також зобовязати цього державного виконавця видати їй копії квитанцій про сплату їй аліментів ОСОБА_3 по 100 грн. щомісячно з березня по липень 2015 року.

У судовому засіданні пояснила, що державний виконавець неправильно визначив розмір заборгованості по аліментах на її користь. У своєму розрахунку від 17 липня 2015 року він зазначив, що 1/4 частина від отриманих боржником доходів у січні 2015 року складає 207 грн. 50 коп.. Тоді як у рішенні суду вказано, що 1/4 частина, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в січні 2015 року складало 309 грн. 60 коп., що на 102 грн. 10 коп. менше від визначеного державним виконавцем. Так і у лютому цього ж року з цих же підстав на 7 грн. 69 коп. менше. По 100 грн. за пять місяців з березня по липень 2015 року вона не отримувала. Таким чином, державний виконавець неправильно визначив суму заборгованості, вказавши її 8785 грн. 18 коп., а повинно бути на 609 грн. 79 коп. більше. Пояснила, що якщо суд визнає неправомірними такі дії державного виконавця, то державний виконавець Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, куди був спрямований виконавчий лист для подальшого виконання, зможе збільшити розмір заборгованості по аліментах. А копії квитанцій про перевід їй по 100 грн. на протязі пяти місяців аліментів зможуть підтвердити або спростувати цей факт, оскільки вона не визнає, що отримувала 500 грн.. І таким чином будуть поновлені її порушені права.

Старший державний виконавець Жорноклей О.А. та заінтересована особа ОСОБА_3 неодноразово викликались у судові засідання, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, про що свідчать розписки про отримання ними судових повісток про виклик до суду (а.с.34-36, 50-52). Однак у судове засідання не зявилися, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавали, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - «у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо».

Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Тому суд задовольнив клопотання заявника про розгляд її скарги у відсутність державного виконавця та заінтересованої особи боржника.

Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали скарги, суд приходить до такого.

Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 17 вересня 2014 року частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини. Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, трирічного віку, тобто до 04.10.2014 року, та аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 04.10.2029 року. Про це свідчить ксерокопія резолютивної частини цього рішення (а.с.29).

06 листопада 2014 року виданий виконавчий документ, про що зазначено у постанові про закінчення виконавчого провадження від 20 липня 2015 року (а.с.26).

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно зі ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (ч.3 ст.384 ЦПК України).

З доданих до скарги матеріалів видно, що 17 липня 2015 року старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 видав заявнику розрахунок заборгованості ОСОБА_3 по аліментах на її користь (а.с.27).

Визначаючи таку заборгованість, на думку суду державний виконавець не врахував, що суд у своєму рішенні визначив аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і вирахував аліменти за січень та лютий 2015 року в розмірі 1/4 частини заробітку, виходячи з доходу боржника, відповідно, у 830 грн. та 1207 грн. 65 коп. 207 грн. 50 коп. та 301 грн. 91 коп..

Тоді як статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено з 01 січня 2015 року по 01 вересня 2015 року прожитковий мінімум для дитини віком до шести років у розмірі 1032 грн., 30% від якого складає 309 грн. 60 коп..

Таким чином, державним виконавцем невірно вирахуваний розмір заборгованості за січень та лютий 2015 року на 102,1 грн. та 7,69 грн. менше : 309,6 207,5 = 102,1 грн.; 309,6 301,91 = 7,69 грн..

Заявник також пояснила, що вона не отримувала в рахунок аліментів по 100 грн. щомісячно з березня по липень 2015 року, на підтвердження чого представила виписку по своєму картковому рахунку з квітня по вересень 2015 року, з якого видно, що за цей період поступлень по 100 грн. не було (а.с.37-45).

Оцінюючи вищеперераховані письмові докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані в установленому законом порядку.

Доказів на спростування тверджень заявника державний виконавець та заінтересована особа не представили.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Кожна сторона, згідно зі ст.10 та ст.60 цього ж Кодексу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскільки заявник після неодноразового розяснення судом його повноважень по вирішенню скарги наполягала на винесенні саме такого судового рішення, про яке вона просила у судовому засіданні, суд вважає, що ухваленням цього рішення будуть поновлені порушені права заявника. Це стосується і вимог скарги щодо надання копій квитанцій про переказ грошових коштів по 100 грн. щомісячно з березня по липень 2015 року.

На підставі викладеного суд вважає, що скарга підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.ст.384, 386, 387 ЦПК України, на підставі ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 212 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ч.3 п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд

в и р і ш и в :

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 щодо визначення ним на 609,79 грн. менше заборгованості по аліментах ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, виготовленого 17 липня 2015 року, в сумі 8785,18 грн..

Зобов'язати старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 на протязі десяти днів після набрання ухвалою законної сили направити на адресу ОСОБА_1 (Вінницька область, Жмеринський район, с. Северинівка, вул. Коцюбинського, 66) завірені в установленому законом порядку ксерокопії квитанцій про сплату ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів по 100 грн. щомісячно - з березня 2015 року по липень 2015 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі п'яти днів з дня її оголошення, а державним виконавцем Жорноклеєм О.А. та заінтересованою особою ОСОБА_3 в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий К.Шепель