Справа № 502/1459/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання - Кітреску О.М.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Одеська товарна біржа

про

визнання договору купівлі-продажу дійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому згідно уточнень від 20.08.2015 року вказала що 25 жовтня 1997 року між нею та ОСОБА_4, діючим від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_3, було укладено та зареєстровано на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості договір купівлі-продажу № 2478 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 6346 грн. Після підписання договору сторонами були здійснені дії, спрямовані на виконання своїх зобовязань за договором: продавець передав квартиру у власність покупця, а покупець сплатив обумовлену договором ціну квартири. Вищезазначений договір купівлі продажу на той час не підлягав нотаріальному посвідченню. На підставі викладеного позивач просив суд визнати вказаний договір купівлі-продажу будинку, укладений між ним та відповідачами, дійсним. Після відкриття провадження у справі позивачем було подано клопотання, відповідно до якого він просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов.

На дату розгляду справи позивачем було надано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надали заяви, в якій вказали, що з позовними вимогами згодні та просять розглянути справу за їх відсутності.

Представник третьої особи Одеської товарної біржі, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, за викликом суду не прибув про причини неявки не повідомив.

В звязку з тим, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини

За договором купівлі-продажу нерухомого майна № 2478, укладеному 25 жовтня 1997 року у Ізмаїльському представництві Одеської товарної біржі, ОСОБА_4, який є членом біржі зі статусом «Н», продав ОСОБА_1 /на рос. «Тодоровой Светлане Ивановне»/, яка є членом біржі зі статусом «Н», за ціною 6346 гривень АДРЕСА_2, належну ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право приватної власності, виданого Кілійським міськвиконкомом № 204 від 17.05.1993 р. та розміщену по вулиці Перемоги в м. Кілія Одеської області.

Згідно п. 5 вказаного Договору обумовлену суму вартості будинку продавець ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 до підписання договору.

При розгляді і вирішенні справи судом було враховано наступні положення цивільного законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір купівлі продажу сторонами було укладено у 1997 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР, який діяв до 01.01.2004 року - договір купівлі-продажу житлового будинку за участю громадян повинен бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 48 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» / який діяв на час укладення договору купівлі-продажу/ угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору повністю виконано, суд вважає що позивач на законних підставах набув право власності на вказане майно і не взмозі розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від нього, в звязку з чим вважає, що право власності позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому задовольняє позов.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. 16 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири № 1 в будинку № 101, розміщеної по вулиці Перемоги в м. Кілія Одеської області, укладений та зареєстрований 25 жовтня 1997 за № 2478 на Одеській товарній біржі між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 /на рос. «Тодоровой Светланой Ивановной»/ дійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6