Справа № 275/410/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Грищенка М.В.,

при секретарі Дубчак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Українська мікрофінансова мережа звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, мотивуючи тим, що Конституцією України, нормами Цивільного кодексу України та інших законів України визначені гарантії недоторканності, безпеки і судового захисту майнових та особистих немайнових прав і законних інтересів кожної особи та громадянина України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Всупереч зазначеним вище гарантіям, положенням та вимогам Конституції України і Цивільного кодексу України, права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» були порушені громадянкою України ОСОБА_1.

Так, Позивач здійснює свою господарську діяльність як фінансова установа та на підставі Свідоцтва ІК№87 від 21.06.2012 надає фінансові кредити за рахунок власних коштів.

05.06.2014 між Позивачем та Відповідачем укладений договір №КВ03-00123 про надання фінансового кредиту Відповідачу (далі у тексті - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.4., 1.5. Договору, Позивач надав Відповідачу у кредит грошові кошти у сумі 500 (пятсот) грн. 00 коп., а Відповідач зобовязався в строк 21 день, а саме до 26.06.2014 їх повернути та сплатити Позивачу плату в розмірі 2,5 (два з половиною) проценти від суми кредиту за кожен день користування ним. Сукупна процентна ставка складає 52,5 (пятдесят два з половиною) проценти.

Таким чином, на підставі Договору Відповідач був зобовязаний в строк до 26.06.2014 повернути Позивачу грошові кошти у сумі 762 (сімсот шістдесят дві) грн. 50 коп., а у разі прострочення платежу - сплатити штраф у розмірі 100 (сто) грн. 00 коп. та пеню в розмірі 4% за кожен день прострочення, але не більше ніж за 30 календарних днів.

Враховуючи, що у визначений Договором строк повернення грошових коштів Відповідач їх Позивачу не повернув, то Відповідач прострочив свої грошові зобовязання за Договором.

На підставі ч.ч. 2-4 ст. 611 ІДК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, відповідно до умов Договору на даний час заборгованість, яка підлягає сплаті Відповідачем на користь Позивача розраховується відповідно до викладеного нижче:

Так, відповідно до п. 2.2. Договору сума «єдиного платежу» яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів, тобто сума основного боргу, яку Відповідач був зобовязаний сплатити на користь Позивача розраховується наступним чином:

500 (пятсот) грн.00 коп. (сума кредиту) + 162 (сто шістдесят дві) грн. 50 коп. (сума відсотків за час користування кредитом) = 762 (сімсот шістдесят дві) грн. 50 коп.

Відповідно до п. 4.1. Договору Відповідач сплачує пеню у розмірі 4% за кожен день прострочення, але не більше ніж за 30 календарних днів. Оскільки строк простроченої заборгованості становить більше 30 днів, то розрахунки проводяться з врахуванням максимального строку нарахування пені - 30 днів, наступним чином:

(762.50 х 4% / 100%) х 30 = 915 (девятсот пятнадцять) грн. 00 коп.

Разом з тим, відповідно до умов п. 4.2. Договору Відповідач зобовязаний сплатити штраф у розмірі 100 (сто) гривень.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти чних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або коном.

Відповідні індекси інфляції розраховуються Державним комітетом статистики країни і публікуються в газеті «Урядовий курєр». У відповідності зі ст. ст. 19, 21 та 22 ікону України «Про інформацію» опубліковані в засобах масової інформації з посиланням і Державний комітет статистики України ці показники є офіційними і в силу ч. 2 ст. 61 ПК не підлягають доказуванню.

За повідомленням Державної служби статистики індекс споживчих цін (індекс інфляції) у липні 2014 року порівняно з червнем становив - 100,4%, у серпні 100,8%, у ресні - 102,9%, у жовтні - 102,4%, у листопаді - 101,9%, у грудні - 103,0%, у січні - 103,1%, у лютому - 105,3%, у березні - 110,8%, у квітні 114,0%, у травні 102,2%.

З урахуванням рекомендацій, викладених у ОСОБА_2 Верховного суду України № 62-97р 03.04.97, сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з травня 2014 по травень 2015 розраховується наступним чином:

(100,4% х 100,8% х 102,9% * 102,4% х 101,9% х 103,0% х 103,1% х 105,3% х 110,8% х 4,0% х 102,2%)/100%) х 762 (сімсот шістдесят дві) грн. 50 коп. (сума основного боргу) = 196 (одна тисяча сто девяносто шість) грн. 03 коп.

Таким чином з Відповідача підлягають відшкодуванню збитки, а саме сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, пеня та штраф, що розраховуються наступним чином:

1196 (одна тисяча сто девяносто шість) грн. 03 коп. (сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції) + 915 (девятсот пятнадцять) грн. 60 коп. (пеня) + 100 (сто) грн. 00 коп. (штраф) = 2211 (дві тисячі двісті одинадцять) грн. 03 коп.

Отже, виходячи з вище викладеного, фактичними обставинами та правовими нормами доведено, що права та законні інтереси Позивача були порушені Відповідачем внаслідок протиправних дій Відповідача, які виражаються у неповерненні грошових коштів та процентів за користування ними, а отже Позивачу завдано збитків у сумі 2211 (дві тисячі істі одинадцять) грн. 03 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь Позивача у судовому порядку.

Посилаючись на ст.ст. 3, 15, 107 ЦПК України, ст. ст.509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» на відшкодування збитків за договором №КВ03-00123 від 05 червня 2014 року в сумі 2211,03 гривень та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Представник позивача надіслав до суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, зазначивши в заяві, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_1, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася вдруге, не повідомила про причини неявки і від неї не надходило заяви про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за її відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, керуючись ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з можливістю ухвалення заочного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з слідуючих підстав:

Вказані в позовній заяві обставини спірних правовідносин підтверджені в судовому засіданні наданими позивачем письмовими доказами: розрахунком заборгованості, копією договору №КВ03-00123 від 05 червня 2014 року про надання фінансового кредиту, копією видаткового касового ордеру, копіями заяви та анкети позичальника, копією довідки про ненадходження платежів.

Відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку заборгованість ОСОБА_2 за невиконання умов укладеного з позивачем договору №КВ03-00123 від 05 червня 2014 року про надання фінансового кредиту становить 2211,03грн. (дві тисячі двісті одинадцять гривень 03 копійки), яка складається з: сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 1196,03грн., пеня 915,60грн., штраф - 100грн.

Умови договору про надання кредиту, виконання позивачем зобовязання по наданню кредитних коштів і неналежне виконання зобовязання відповідачем по сплаті кредиту і відсотків, розмір заборгованості, відповідачем не оспорювалися, письмових заперечень на позов відповідач до суду не подав.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.ст.549-551 ЦК України кредитор має право на неустойку (штраф, пеню), розмір якої встановлюється договором, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що відповідачем як позичальником не виконані зобовязання, в передбачені умовами договору строки.

За таких обставин позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 243,60 гривень на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 530, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» заборгованість за договором №КВ03-00123 від 05 червня 2014 року про надання фінансового кредиту в сумі 2211,03 гривень (дві тисячі двісті одинадцять гривень 03 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» 243,60 гривень на відшкодування судових витрат з оплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя М. В. Грищенко