Справа № 519/887/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.11.2015 року м. Южне
Южний міський суд Одеської області
в складі : головуючого судді : Котова В.Г.
при секретарі : Слісаренко Г.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Южне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про відшкодування збитків, стягнення відсотків та моральної шкоди, -
Позивач звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про відшкодування збитків та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що
Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за допомогою SMS - повідомлення, про причини неявки до суду не повідомив.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, про причини неявки до суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до п. 6 Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п.5.1 Основних умов.
В зв'язку з закінченням строку розміщення вкладу, 30.05.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення банківського вкладу, як це передбачено п. 6 договору та ст.1060 ЦК України, що підтверджується відповідним листом, копія кого міститься в матеріалах справи, але банківський вклад не було повернуто.
Відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Згідно ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до ст. 1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Згідно ст. 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належну якість продукції й обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканим.
Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
У частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовити, так як суду не надано жодних доказів, підтверджуючих завдання такої шкоди позивачу.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 525, 526, 530, 610, 629, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про відшкодування збитків, стягнення відсотків та моральної шкоди - задовольнити в повному обсязі.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк - з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Южного міського суду

Одеської області В.Г. Котов