У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», Публічного акціонерного товариства «Банк Восток», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», про визнання недійсним договору за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс»), Публічного акціонерного товариства «Банк Восток» (далі - ПАТ «Банк Восток»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 7 від 26 вересня 2011 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 листопада 2006 року між позивачем та Закритим акціонерним товариством «Агробанк» (далі - ЗАТ «Агробанк») було укладено кредитний договір № 110.840.06.19 та з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором цього ж дня між цими ж сторонами було укладено договір іпотеки № 110.840.06.19.1. Правонаступником прав та обов'язків ЗАТ «Агробанк» було Закрите акціонерне товариство «Хоум Кредит Банк», після якого правонаступником стало Відкрите акціонерне товариство «Хоум Кредит Банк» (далі - ВАТ «Хоум Кредит Банк»). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2009 року кредитний договір було розірвано та стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» на користь ВАТ «Хоум Кредит Банк» заборгованість у розмірі 795 993,24 грн. 26 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток», який є правонаступником ВАТ «Хоум Кредит Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», було укладено договір про відступлення права вимоги №7, який позивач просив визнати недійсним в частині уступки новому кредитору прав вимоги за кредитним договором № 110.840.06.19. 17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір про відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, , який позивач просив також визнати недійсним у частині уступки новому кредитору прав вимоги за кредитним договором № 110.840.06.19.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії судів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить вказані судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що кредитний договір, укладений між позивачем та ЗАТ «Агробанк» на момент укладення оспорюваних договорів про відступлення права вимоги, був розірваний за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2009 року, проте дане рішення в частині стягнення грошової суми з боржника не було виконане, що не дає підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 24 листопада 2006 року між ЗАТ «Агробанк» та позивачем було укладено кредитний договір №110.840.06.19, за яким останній отримав кредитні кошти в розмірі 75 157 доларів США строком з 24 листопада 2006 року до 23 листопада 2021 року зі сплатою 15,5% процентів річних з цільовим призначенням для придбання нерухомості.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2009 року позовні вимоги ВАТ «Хоум Кредит Банк» задоволено, кредитний договір було розірвано та стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_8, ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» на користь ВАТ «Хоум Кредит Банк» заборгованість за цим договором у розмірі 795 993,24 грн.

26 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток», яке є правонаступником ВАТ «Хоум Кредит Банк», та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №7 та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №110.840.06.19.1 від 24 листопада 2006 року.

17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, за умовами якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право вимоги за кредитним Договором, укладеним між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_6

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За приписами статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (частини 2, 3 статті 653 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1 договору відступлення права вимоги № 7 (а.с. 23-25), первісний кредитор відступає за плату належне йому право вимоги за договорами, що станом на дату підписання цього Договору становить 90 706 750,52 грн, а новий кредитор приймає право вимоги, що належать первісному кредитору за договорами, та сплачує на користь первісного кредитора суму коштів, що визначена цим договором.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2009 року в частині повернення боржником коштів не виконано, суд першої інстанції залишив поза увагою положення ст. 653 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання сторін за розірваним договором припиняються. Суд першої інстанції, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 651, 512 ЦК України щодо існування між сторонами зобов'язань за кредитним договором, не звернув належної уваги на той факт, що кредитний договір, за яким було передано права вимоги за оспорюваними договорами, розірвано за рішенням суду за позовом кредитора, тобто правовідносини за кредитним договором припинились. Разом з тим, судом не перевірено які саме правові

відносини виникли між стягувачем та боржником з урахуванням рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2009 року в частині стягнення з позивача за цим рішенням грошових коштів.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин, судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук