АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/774/1498/К/15 суддя Пустовіт О.Г.
Категорія - 81 (ІІІ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.,

при секретарі - Петренко К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 червня 2015 року по цивільній справі за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - Бурніс Ірина Володимирівна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (надалі - Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001р. №2240-111, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виплачує допомогу по тимчасовій непрацездатності у разі настання страхового випадку.

У зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 23 березня 2014 року з вини водія ОСОБА_3, робітник ПАТ «Кривбасзалізрудком» (який перебуває на обліку як страхувальник з 2001 році в Криворізькій МрВД) ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та тривалий час перебував на лікарняному, отримуючи допомогу по тимчасовій втраті працездатності за рахунок коштів Фонду, як застрахована особа.

На підставі п. 3.1.6, п. 3.1. Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням, затвердженого постановою правління Фонду від 23.06.2008 року № 25, комісія із соціального страхування ініціювала перед Криворізькою МрВД питання про відшкодування Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності витрат на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв'язку із травматизмом невиробничого характеру з вини іншої фізичної особи.

З огляду на вказані обставини, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь Фонду матеріальну шкоду у розмірі 29 369,79 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відмовлено.

Судовий збір віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд застосував до правовідносин сторін загальні норми Цивільного кодексу України, замість спеціальної норми - Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001р. №2240-111. При цьому, посилання суду на норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" є неправомірним, оскільки слова «народження та» виключено із назви закону у грудні 2007 року.

Також, судом не враховано положення п. 3.1.6, п. 3.1. Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням, затвердженого постановою правління Фонду від 23.06.2008 року № 25, згідно яких до повноважень комісії із соціального страхування підприємства віднесено ініціювання перед робочим органом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності питання про відшкодування витрат на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності, якщо це сталося з вини інших юридичних чи фізичних осіб. Згідно ж п. 7 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001р. №2240-111 рішення правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняте в межах його компетенції є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками, однак дана норма судом теж була залишена поза увагою.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_3, будучи завчасно (15.09.2015 року) належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (про що свідчить особиста розписка його представника ОСОБА_6 про вручення їй судової повістки про виклик в судове засідання на 29.09.2015 року - а.с. 117), в судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Фонду - Бурніс І.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 березня 2014 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_3, керуючи мопедом «Мустанг» державний номер НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині вулиці 23-го Лютого з боку вулиці Конституційній в напрямку вулиці Косигіна в місті Кривому Розі Дніпропетровської області з порушенням п. п. 11.4., 14.6 (а) та дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення з мотоциклом «ІЖ», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої стегнової кісточки зі зміщенням уламків, садна обох нижніх кінцівок, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_5 знаходився на лікуванні та під час перебування у закладах охорони здоров'я йому було видано листки непрацездатності (серії АГН № 678784, серії АГН № 678785, серії АГН № 708719, серії АГІ №237924, серії АГІ № 235643), згідно яких за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виплачена допомога на суму 29 369,79 грн. (а.с. 31-40).

Вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 17 липня 2014 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу в сумі 3 400,00 грн. на користь держави (а.с. 41-42).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що у Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не виникло право зворотної вимоги до винної особи про відшкодування шкоди. При цьому, визначаючи правову норму, яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд керувався приписами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Колегія суддів не може повністю погодитись із таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Вказана норма міститься в главі 82 ЦК України й регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право вимоги (регресу) особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

Правовідносини, які пов'язані із страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України.

Ст. 980 ЦК України визначає предмет договору страхування, яким можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані в тому числі з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Частина 1 ст. 999 ЦК України передбачає, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Згідно з ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян, що здійснюється Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Згідно з п. 1 ст. 2 вказаного Закону суб'єктами страхування є страховик - Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, страхувальник - роботодавець, застрахована особа - найманий працівник, об'єктом страхування є тимчасова втрата працездатності застрахованою особою.

Статтею 6 цього Закону визначено, що загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання.

Таким чином, страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є обов'язковим особистим страхуванням.

Частиною 1 статті 9 вказаного Закону передбачено, що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів.

Отже, Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» не передбачає права Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, який здійснив страхову виплату застрахованій особі за договором особистого соціального страхування, зворотної вимоги до винної особи. Таке право, про яке зазначено в ст. 993 ЦК України, до страховика переходить лише в разі сплати ним страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Здійснення Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності виплат ОСОБА_5 по листках непрацездатності у разі настання страхового випадку застрахованій особі не є шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України, а отже відповідно Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не є особою, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою.

Крім того, задоволення таких вимог означало б заміну сторін у зобов'язанні, в якому права застрахованої особи на отримання відшкодування перейшли б до страховика, у той час як відповідно до статті 515 ЦК не допускається заміна кредитора в зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, як страховик за обов'язковим страхуванням, не має права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди потерпілому, у зв'язку з чим відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд безпідставно послався на Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Так, згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків. Коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до положень ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про те, яка правова норма підлягає застосуванню до правовідносин сторін (п.4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України.).

Отже, саме на суд законодавцем покладено обов'язок визначитися із правовою нормою, яка підлягає до правовідносин сторін та застосувати її у відповідності до норм чинного законодавства України.

Як встановлено судом, Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107 -VІ від 28.12.2007 року внесено зміни у назву Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», виключивши із неї слова «народженням та».

Оскільки, правовідносини сторін виникли після набрання чинності цим Законом, суд першої інстанції мав би, мотивуючи відмову у задоволенні позовних вимог, застосувати до правовідносин сторін Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, тому рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 червня 2015 року підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, відповідно до п .4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309,ст.ст. 314-316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 червня 2015 року в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди - змінити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: