У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 1 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого боржник отримав у кредит кошти у розмірі 98 тис. доларів США, зі сплатою 15 % річних та строком користування до 31 серпня 2015 року. Додатковими угодами від 2 лютого 2009 року продовжено кінцевий термін повернення кредиту до 1 вересня 2025 року. У рахунок забезпечення кредитних зобов'язань, 1 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля зерноскладу, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлова будівля зерноскладу, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Взяті на себе кредитні зобов'язання боржник належним чином не виконує, станом на 1 серпня 2013 року утворилася кредитна заборгованість у розмірі 160 711, 80 доларів США, що еквівалентно 1 284 569 грн 41 коп. Банк просив позов задовольнити та у рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року. Позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. У рахунок виконання основного зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту від 2 лютого 2009 року у сумі 160 711, 80 доларів США, що еквівалентно 1 284 569 грн 41 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю зерноскладу площею 573 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, а також нежитлову будівлю зерноскладу площею 72,8 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_5 на праві приватної власності. Предмет іпотеки підлягає реалізації шляхом проведення прилюдних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Кошти від реалізації іпотечного майна зараховано на користь ПАТ «Дельта Банк» на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 у сумі 160 711, 80 доларів США, що еквівалентно 1 284 569 грн 41 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що у зв'язку з невиконанням позичальником ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, у рахунок погашення його кредитної заборгованості перед банком відповідно до норм Закону України «Про іпотеку» підлягають задоволенню вимоги кредитодавця - банка про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом їх реалізації на прилюдних торгах на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик