Справа №442/7505/14-ц
Провадження №2/442/168/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Петрів В.М.

позивача ОСОБА_2

представника позивача : ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача : ОСОБА_5

представника реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_7, Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним спадкового договору, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та виселення.

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з уточненими позовними вимогами до ОСОБА_4 за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_7, Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним спадкового договору, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та виселення.

В обгрунутування позовних вимог посилається на те, що 17 вересня 2014 року раптово померла його мама - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Його мамі на праві приватної власності належала 1/2 ідеальна частина житлового будинку по вул. .Коссака, 10 у м. Дрогобич на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_9, який помер 30 липня 2012 року, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_7 06 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №365.

Він як єдиний спадкоємець по закону після смерті своєї мами звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, для того щоб оформити свої права на спадкове майно, зокрема на ? ідеальну частину житлового будинку та земельну ділянку біля будинку, однак приватний нотаріус його проінформувала про те, в що реєстрі є зареєстрований спадковий договір, укладений між його покійною мамою та відповідачкою, зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_7 Про укладення вище вказаного договору йому не було нічого відомо, він був вкрай здивованим , вважає що вказаний вище спадковий договір є аферистичним способом привласнити чуже майно, в даному випадку нерухоме майно, яке б мало належити йому як спадкоємцеві, а не відповідачці, яка несподівано для нього і заплановано для неї появилася у житті його мами, оскільки знайомство його покійної мами з цією особою було організовано працівницею служби по догляду за престарілими особами - ОСОБА_4, яка є подружкою відповідачки. І яка, на його думку «підсобила» із вказаним договором та його оформленням і супроводом. Крім того вважає, що оспорюваний спадковий договір, який укладений між його мамою ОСОБА_8 та відповідачкою не відповідає вимогам закону, укладений без наміру створення правових наслідків, тому вважає, що є всі підстави для визнання його недійсним. Є підстави для скасування державної реєстрації права власності та просить виселити відповідача ОСОБА_4 , оскільки остання самовільно зламала існуючі замки у будинку, встановила свої та вселилася у будинок.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві та суду пояснили, що предметом спірного спадкового договору є 1/2 частка в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями № 10 по вул. Коссака в м. Дрогобичі, частка в праві власності на який відчужується за цим договором є будинок дерев»яний, позначений в технічному паспорті літ.» А-1», в цілому складається з чотирьох житлових кімнат та трьох кухонь, загальна площа будинку становить 156.4 кв.м., житлова площа -68.2 кв.м. До будинку відносяться господарські будівлі та споруди: огорожа « 1-3», замощення « 1 « Фактично на момент відчуження спірного нерухомого майна вказаний об»єкт мав інші технічні характеристики загальна площа будинку становила 257.7 кв.м., житлова 103.2 кв.м., з наступними господарськими будівлями та спорудами: сарай під літ. « Б», літня кухня - гараж під літ. « В» , огорожа під літ. « 1», ворота під літ. « 2» ворота під літ « 3», замощення під літ. « І» На момент відчуження за спадковим договором частини будинку виїзд на об»єкт нерухомості не проводився, для посвідчення договору надавалася копія технічного паспорта. Вважають, що волевиявлення учасників спірного правочину не відповідало їх внутрішній волі, оскільки дії відчужувача по спадкову договору ОСОБА_8 , такі як звернення до суду із позовом про визнання права власності на частину будинку, реальний поділ будинку та земельної ділянки свідчать про те, що вона помилялася при укладені спірного правочину щодо його предмету, прав та обов»язків сторін по договору. При укладенні спірного правочину ОСОБА_8 не покладала на відповідача ОСОБА_4 як на набувачку жодних обов»язків, відповідно вона перед ОСОБА_8 не мала ніяких обов»язків, про що свідчить , що між сторонами при укладенні спірного правочину не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору зокрема відсутні розпорядження відчужувача набувачу, який би мав виконати останній чи за життя відчужувача чи після його смерті, так як правочин є двосторонній та оплатний як для одної так і для другої сторони Крім того кадастровий номер та розмір земельної ділянки, на якій знаходиться відчужувана спірна частина житлового будинку, як істотні умови в спадковому договорі відсутні, що свідчить про невідповідність правочину вимогам закону. А тому просять позов задоволити повністю: визнати недійсним спадковий договір, скасувати державної реєстрацію права власності на 1/2 частину нерухоме майно та виселити ОСОБА_4

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги заперечили та суду пояснили, що покійна ОСОБА_8 її покійний чоловік Зеновій (попередній власник спірного будинку) та вона перебували в тісних дружніх відносинах. ЇЇ турбота за Зеновієм та ОСОБА_8 замінила їм дочку про яку так мріяли все життя, адже від сина такої турботи ОСОБА_8 не відчувала. Покійна ОСОБА_8 скористалася своїм правом, яке передбачене ст. 361 ЦК України, де зазначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, відчуживши 1/2 частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями №10, що знаходиться по вул. Коссака в м. Дрогобич Львівської області. Крім того уклавши спадковий договір ОСОБА_8 виконала волю покійного чоловіка, відчуживши належну саме йому частку в спірному будинку на її користь, оскільки покійний чоловік ОСОБА_8, Зеновій теж її полюбив так як не відчував цього від ОСОБА_2, який і не є його рідним сином. Будь-які посилання позивача на невиконання відповідачем зобовязань, які випливають із спадкового договору по догляду за покійною та відчужуваним будинком, як на підставу недійсності договору є надуманими та не відповідають вимогам закону. З дня укладення спадкового договору до смерті ОСОБА_8 пройшло більше року. Проте, за цей час вона жодним чином не виявила своєї волі розірвати договір, адже вона допомагала покійній ОСОБА_8 по господарству, здійснювала за нею догляд, купувала необхідні лікарства та замовляла медичні обстеження. Відтак вважають, що підстав для визнання спадкового договору недійсним не має, а тому просять в задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_7 в судове засідання не з»явилася, однак з приводу заявлених позовних вимог висловила свою думку та долучила до матеріалів справи письмові пояснення , які заперечила з підстав зазначених у поясненнях.

Третя особа представник Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні заперечила, вважає, що Реєстраційна служба Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області зареєструвала права власності на відповідача ОСОБА_4 відповідно до вимог закону. Зазначила, що предметом спадкового договору є не житловий будинок, а його частина 1/2 , яка належала померлій ОСОБА_8. Однак при вирішенні даного спору покладається на думку суду.

Вислухавши сторін та їх представників, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона ( набувач) зобов»язується виконувати розпорядження другої сторони ( відчужувача) і в разі смерті набуває право власності на майно відчужувача.

У відповідності до п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування « згідно яких спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав , визначених нормами глави 16 ЦК, вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред»явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено.

Судом встановлено, що 24.07.2013 p. між ОСОБА_10 (відчужувач) та ОСОБА_4 (набувач) укладений спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу , зареєстрований в реєстрі за № 415

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що Набувач зобовязується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача і в разі його смерті набуває право власності на належну Відчужувачеві ? частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями №10, що знаходиться по вул. Коссака в м. Дрогобич Львівської області (надалі-будинок). В п. 1.3 спірного договору зазначені техніко-економічні показники будинку (матеріал, площа, тощо).

ОСОБА_8 скористалася своїм правом, яке передбачене ст. 361 ЦК України, де зазначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, відчуживши 1/2 частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями №10, що знаходиться по вул. Коссака в м. Дрогобич Львівської області.

Згідно свідоцтва про смерть серія 1-СГ № 359288 ОСОБА_8 17.09.2014 року померла.

Як на підставу для визнання спадкового договору недійсним позивач посилається на ч. ч. 1, З, 5 ст. 203 ЦК України, що правочин суперечив вимогам закону, не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; волевиявлення учасника правочину (відчужувача) не відповідало його внутрішній волі, а саме такий вчинено під впливом помилки ( ч. 1 ст.229 ЦК України) та обману (ч. 1 ст. 230 ЦК України.), зокрема щодо обовязків набувача по договору, а подальші судові спори в яких брала участь покійна та стосуються спірного будинку свідчать про те, що ОСОБА_8 не бажала відчужувати будинок.

Проте, такі пояснення позивача спростовуються наступним:

На відміну від договору дарування чи довічного утримання, відповідно до ст. ст. 1302, 1308 ЦК України право власності за спадковим договором на майно переходить до набувача лише після смерті відчужувача та спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Нотаріус розяснив сторонам дані норми ЦК України, вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину, про що зазначено в спадковому договорі.

Сторони спадкового договору підтвердили, що текст договору прочитаний ними особисто; кожна з них однаково розуміє значення, умови договору та його правові наслідки, які відповідають їх дійсним намірам та реальній домовленості; питань, які б залишилися незясованими і незрозумілими для них, а також заперечень щодо кожної з умов договору, у сторін немає, про що свідчать їх особисті підписи на договорі. Дане речення містяться на останній сторінці договору, виділене жирним шрифтом та підкреслене, (а. с. 78)

Крім того, ОСОБА_8 на психічні розлади не хворіла, була грамотною, освіченою та розумною людиною, в минулому працювала начальником відділу кадрів.

Дані обставини підтверджують свідки, в тому числі і з сторони позивача - ОСОБА_11, ОСОБА_12 1., ОСОБА_4, ОСОБА_13 1.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 р. ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Статтею 229 ЦК України передбачено, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щ обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Проте, позивач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даних підстав не надає та такі спростовуються показами свідків - ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_11, поясненнями нотаріуса, який посвідчував спірний договір. Крім того воля покійної на укладення спадкового договору на користь відповідача підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи: особисто написана покійною заява про бажання укласти спадковий договір (а. с. 63); підписана ОСОБА_8 заява про належність майна, що відчужується на праві особистої приватної власності, в якій вона також виражає свою волю на укладення спадкового договору (а. с. 79); змістом спадкового договору, який підписаний ОСОБА_8 (а. с. 77-78).

Судом було встановлено і те, що ОСОБА_8, і її покійний чоловік Зеновій (попередній власник спірного будинку) та відповідач перебували в тісних дружніх відносинах. Уклавши спадковий договір ОСОБА_8 виконала волю покійного чоловіка, відчуживши належну саме йому частку в спірному будинку на користь ОСОБА_4. Покази свідків, які викликані відповідачем підтверджують дані обставини та не спростовують цього свідки позивача.

Всі ці докази свідчать про те, що відчужувач розумів правову природу спірного правочину, предмет, права та обовязки сторін по договору, а внутрішня воля покійної відповідала її волевиявленню.

Будь-які посилання позивача на невиконання відповідачем зобовязань, які випливають із спадкового договору по догляду за покійною та відчужуваним будинком, як на підставу недійсності договору є надуманими та не відповідають вимогам закону.

З дня укладення спадкового договору до смерті ОСОБА_8 пройшло більше року. Проте, за цей час вона жодним чином не виявила своєї волі розірвати договір, адже відповідач ОСОБА_4 допомагала покійній по господарству, здійснювала за нею догляд, купувала необхідні лікарства та замовляла медичні обстеження, дані обставини також стверджуються і поясненнями свідків.

Крім того відповідно до розяснень викладених в постанові Пленуму ВСУ №9 зазначено, що судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Позивач стверджує, що при посвідченні правочину нотаріус вчинила ряд порушень, які зумовлюють його невідповідність закону. Проте такі пояснення спростовуються наступним:

Позивач зазначає, що нотаріус не мала права посвідчувати правочин у звязку з існуванням самочинного будівництва, так як площа будинку станом на квітень 2013 р. та листопад 2013 р. відмінна.

Проте ОСОБА_2 не посилається на відповідні норми закону, які порушені, та не підтверджує дані обставини жодними доказами, також зазначені вище обставини спростовуються технічним паспортом від 17.04.2013 р., який не містить жодного застереження щодо проведення співвласниками будинку самочинного будівництва; спадковим договором, в розділі 2 якого «Заяви та гарантії сторін» сторони взаємно підтвердили про відсутність самочинних, переобладнань, добудов, реконструкцій.

Нотаріус при оформленні спадкового договору діяв в межах закону, у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 (у відповідній редакції).

Позивач вважає, що спадковий договір є неукладеним, оскільки в ньому відсутня істотна умова - кадастровий номер земельної ділянки право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок. Проте, таке твердження позивача є безпідставним та не відповідає вимогам закону. Дійсно, згідно ч. 6 ст. 120 ЗК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Аналогічна норма міститься і в ст. 377 ЦК України. В той же час з аналізу вказаних норм вбачається, що істотною умовою договору є розмір та кадастровий номер земельної ділянки об'єктів нерухомого майна лише при відчуженні чіткого переліку об'єктів нерухомості. Такими об'єктами є житлові будинки (крім багатоквартирних), будівлі і споруди. Обов'язку встановлення розміру та кадастрового номеру земельної ділянки при укладенні договору щодо частки в спільній власності на об'єкти нерухомості наведені норми не містять. Дана позиція підтверджується і методичними рекомендаціями щодо застосування нотаріусами деяких

положень цивільного та земельного законодавства при посвідченні правочинів, предметом яких є нерухоме майно.

Таким чином дослідивши всі докази, надані суду на обґрунтування позицій сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_7, Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним спадкового договору, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та виселення, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88 , 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 203-2-5, 229, 230, 1302-1308 Цивільного Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_7, Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним спадкового договору, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та виселення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду .

Головуюча-суддя: ______________ ОСОБА_1