Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4129/13-ц Головуючий у 1-й інст. Лешко С. М.
Категорія 30 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.

суддів Матюшенка І.В., Широкової Л.В.

з участю секретаря

судового засідання Мишаковської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 вересня 2015 року, -

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_2 подала позов, в якому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну та моральну шкоду в сумі 26780 грн. 74 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ОСОБА_3 неодноразово зверталася до суду з безпідставними позовними заявами до неї про визнання права на житловий будинок. Цивільні справи за позовами відповідача розглядались різними судовими інстанціями в період з 2011 року по 2012 рік і за цей період вона понесла витрати на надання юридичних послуг та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справ, які становлять 11780 грн. 74 коп. Також своїми діями відповідач заподіяла їй моральні страждання, які полягають в безпідставних позовах, її хвилюванні з цього приводу, втрати нормальних життєвих зв'язків, систематичному придбанні заспокійливих ліків. Розмір моральної шкоди для відновлення психічного стану та відпочинку від усього, що сталося, складає 15000 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вона посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, так як воно не відповідає вимогам закону, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, судом не було надано належної правової оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено спричинення відповідачем йому матеріальних збитків і моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом передбачено, що збитками є: - реальні збитки, тобто витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, та упущена вигода - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (ч.2 ст. 22 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У судовому засіданні кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст. 60 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений положеннями ст. 88 ЦПК України. Вказані витрати не можуть вважатися заподіяною майновою шкодою.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, надані позивачем в якості доказів понесення нею матеріальних витрат квитанції, проїзні документи, товарні чеки, довідки, тощо, не є доказами заподіяння їй майнової шкоди.

Таким чином, позивачка не довела того факту, що їй відповідачем було завдано збитків.

Є також правильним висновок суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно положень ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до чинного законодавства, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства (ст. 15 ЦК України).

Як встановлено судом та убачається із матеріалів справи, позивачем не зазначено які саме її права були порушені та не надано жодного доказу протиправної поведінки відповідачки по відношенню до неї та заподіяння такими діями моральної шкоди.

Таким чином, з врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, не ґрунтуються на доказах та законі.

Суд першої інстанції перевіривши доводи сторін, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, постановив законне і обґрунтоване рішення, правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування та ухвалення нового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: