Справа № 138/840/15-ц Провадження № 22-ц/772/3192/2015Головуючий в суді першої інстанції Лисенко Т. Ю.
Категорія 26Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого : Колоса С. С.,

суддів : Іващука В. А., Копаничук С. Г.,

секретар судового засідання : Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області про стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів - Подільському районі Вінницької області на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року,

встановила :

Рішенням Могилів - Подільського міськрайонного суду від 06 жовтня 2015 року позов задоволено .

Стягнуто із відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області на користь ОСОБА_2 166 068 гривень у відшкодування моральної шкоди .

Вирішено питання про відшкодування та розподілення судового збору .

Своє рішення суд мотивував тим, що, відповідно до діючого законодавства на момент страхового випадку, позивач мав право на відшкодування відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів - Подільському районі Вінницької області моральної шкоди .

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів - Подільському районі Вінницької області, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у позові відмовити, мотивуючи неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недотриманням норм матеріального та порушенням норм процесуального права .

Дослідивши матеріали в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши представника Фонду соціального страхування, який просить рішення суду скасувати та ухвалити нове з підстав викладених у апеляції, ОСОБА_3, що діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_2, який просить скаргу відхилити, як безпідставну, а рішення залишити без змін, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення скарги не має виходячи із наступного .

Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, дано належну оцінку зібраним по справі доказам .

З матеріалів вбачається, і не заперечується сторонами, що 09 грудня 2002 року із ОСОБА_2 стався нещасний випадок на виробництві про, що свідчать акти форми Н - 5 від 10 грудня 2002 року та форми Н - 1 № 7 - 02 від 23 грудня 2002 року .

Відповідно до витягу із акту огляду у МСЕК ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності та втрата працездатності при первинному огляду МСЕК 10 квітня 2003 року становила 50 % строком на 1 рік. В подальшому група інвалідності та відсоток втрати працездатності не змінювався .

Згідно Акту № 537 амбулаторної судово - психічної експертизи від 14 липня 2015 року у досліджуваного ОСОБА_2 встановлено, наявність психотравмуючих факторів, які обґрунтовують виникнення у позивача моральної шкоди внаслідок сильного психологічного та фізичного дискомфорту при зіткненні із будь-якими натяками, що символізують чи нагадують про обставини травматичної події, погіршення психофізіологічного та психоемоційного стану, вплив цих порушень у соціально-побутовій сфері .

Таким чином, матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 склав 166 068 гривень. Ця сума включає компенсацію за перенесені ним моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію його психічного стану .

Згідно зі п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31. 03. 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди », оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду .

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України життя і здоров'я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю .

Згідно з ст. 46 Конституції України право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно до ч. 1 ст. 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган .

Згідно із ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, завданої робітнику внаслідок ушкодження його здоров'я, здійснюється Фондом ( далі Закон № 1105 - ХIV ), що набрав чинності з 01 квітня 2001 року.

По отриманій позивачем 09 грудня 2002 року травмі йому 10 квітня 2003 року вперше була встановлена втрата професійної працездатності, тому суд керується законодавством, діючим у зазначений період часу, тобто на час виникнення спірних правовідносин, бо це регламентовано ст. 5 ЦК України, згідно якої акти цивільного законодавства, до яких відноситься Закон № 1105 - ХIV, регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності .

Відповідно до ст. ст.13, 21, 28, 34 Закону № 1105 - ХIV, діючих у редакції під час виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку, а саме: ушкодження здоров'я на виробництві, потерпілий застрахована особа, має право на різні види відшкодування шкоди, у тому числі і на відшкодування моральної шкоди за наявності факту спричинення цієї шкоди потерпілому .

Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди застрахованим особам, які потерпіли на виробництві, до внесення змін до Закону № 1105 - ХIV на підставі Закону України від 23 лютого 2007 року № 717 - V, був покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. У відповідності до ст. 25 Закону № 1105 - ХIV, фінансування страхових виплат та соціальних послуг, передбачених ст. ст. 21, 28 Закону № 1105 - ХIV, провадиться Фондом за рахунок його коштів .

Отже, на час виникнення спірних правовідносин, який суд пов'язує з датою встановлення медико - соціальною комісією втрати позивачем професійної працездатності, діяв встановлений державою спеціальний порядок щодо відшкодування шкоди, завданої здоров'ю потерпілого умовами виробництва, - через відділення Фонду .

У разі коли право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача до 01 січня 2006 року, тобто до набрання чинності ЗУ « Про державний бюджет України на 2006 рік », ЗУ « Про державний бюджет України на 2007 рік », якими було зупинено дію норм, що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди, Законом України № 717 - У потерпілі мали право на відшкодування моральної шкоди з Фонду, незалежно від моменту звернення до суду та дати ухвалення судового рішення .

Зазначене узгоджується із судовими рішеннями Верховного Суду України, які є обов»язковими для всіх судів України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та положенню ст.. 58 Конституції України.

За загальним правилом про дію нормативно - правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно - правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце, а не на момент пре»явлення позову .

Згідно зі ст.. 5 ч. ч. 1, 2 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли пом»якшує або скасовує цивільну відповідальність особи .

Відповідно до ст.. 268 ч 1 п. 3 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю ( і на вимогу про відшкодування моральної шкоди ) позовна давність не поширюється. Це узгоджується і з постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди » .

Згадане вище вказує на те, що потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, якщо стійку втрату працездатності у зв»язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням вперше встановлено у період із 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року, тобто під час дії законодавчих актів, які надавали потерпілим таке право. Як встановлено ОСОБА_2 отримав травму в грудні 2002 року, а тому має право на відшкодування моральної шкоди в розмірі, яка зазначена в акті експерта ( а. с. 44 - 48 ) .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір .

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Апелянт у скарзі не навів тверджень, які б спростовували висновки суду першої інстанції .

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Могилів-Подільському районі Вінницької області - відхилити .

Рішення Могилів - Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 жовтня 2015 року - залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу проголошення на ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : В. А. Іващук

С. Г. Копаничук