АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6837/15 Головуючий 1 інст. - Шишкін О.В.
Справа № 638/9142/14-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого КРУГОВОЇ С.С.,

суддів ГАЛЬЯНОВОЇ І.Г., ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

секретаря ШПАРАГА О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф. О.І. Мещанінова», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача лікар-рентгенолог відділення магнітно-резонансної томографії Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф. О.І. Мещанінова» ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправильно встановленим діагнозом хвороби на томографі, -

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної неправильно встановленим діагнозом хвороби на томографі.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що через халатність лікаря-рентгенолога ОСОБА_6, яка змусила його сплатити у касу лікарні за проведення МРТ 65 грн., хоча послуга була безкоштовною, та встановила невірний діагноз його доньці ОСОБА_4 у вигляді злоякісної пухлини і надала відповідну виписку, їм довелося їхати до м. Києва де діагноз підтверджено не було.

Зазначає, що у зв'язку з цим вони з дружиною понесли матеріальну шкоду у розмірі 1300 грн., що згідно індексації складає 7800 грн.

Також вказує, що через сварку з лікарями у НДІ ортопедії та травматології ім. Сітенка операцію на тазо-стегновому суглобі його доньці робили у НДІ Мінсоцзахисту безкоштовно, де вона і померла.

Вважає, що через злочинний зговір з метою скрити злочин, експертами після смерті ОСОБА_5 було встановлено діагноз «Міопатія Дюшена», хоча за життя вона страждала на «міелодисплазію».

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду порушень прав позивача з боку відповідача та третьої особи, причинного зв'язку між діями відповідачів і смертю дитини, не було встановлено, а тому підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачу відсутні.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу згідно статей 15, 16 ЦК України

Спосіб захисту порушеного права позивач обирає на власний розсуд (ст. 20 ЦК України).

Позивач сам вибирає, який позов та до кого пред'явити до суду. Предмет позову як його один з основних елементів представляє собою матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, яка витікає зі спірної матеріально-правової відносини, з приводу якої суд повинен ухвалити рішення у справі. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги.

Суд розглядає справу за ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Так, позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача 7800 грн. матеріальної шкоди, 60000 грн. моральної шкоди та витрати, повязані із зверненням до суду у розмірі 2100 грн., обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що 11.04.1997 року лікар Харківської міської лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім.. проф. О.І. Мещанінова ОСОБА_6. здійснила обстеження на компютерному ядерно-магнітному томографі доньки позивача з метою ЯМРТ головного мозку та наднирників. Із врахуванням виписки лікаря ОСОБА_4 16.04.1997 року після огляду в НДІ ОЗДП направили на обстеження в НДІ ендокринології м Києва.

Позивач вважав безпідставним направлення дитини на оперативне видалення ракових наднирників у м. Києві на підставі висновку лікаря ОСОБА_6 На думку позивача, халатність лікаря призвела до значних витрат позивача та несвоєчасної медичної оперативної та реанімаційної допомоги, що, в свою чергу, призвело до смерті дитини. Неправильне лікування мало місце на підставі невірного висновку лікаря ОСОБА_6

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як убачається з матеріалів справи, Позивач є батьком померлої ОСОБА_4. Причиною смерті дитини зазначено міопатія, паралітичний вивих правого тазо-стегенного суглобу. За фактом смерті було порушено кримінальну справу, в ході якої досудовим слідством було встановлено, що 11.03.1998 року дитина була госпіталізована в НДІ мінсоцзахисту населення з приводу вивиху правого тазостегнового суглобу для вирішення питання про оперативне втручання. Ій було встановлено діагноз міелодисплазія, тетрапарез, скаліоз 4 ступеню.

17.03.1998 року дитині проведено операцію, після якої стан хворої різко погіршився і після проведення реанімаційних заходів констатовано смерть дитини.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 213 від 09.10.1998 року ОСОБА_4 страждала на тяжке вроджене захворювання міопатія Дюшена з швидкопрогресуючим злоякісним перебігом. Смерть дитини настала від гострої дихальної недостатності, обумовленої дистрофічними змінами в дихальній мускулатурі. Орган досудового розслідування прийшов до висновку про відсутність в діях лікарів НДІ мінсоцзахисту причинного зв'язку із смертю дитини, кримінальну справу припинено, постанова не оскаржувалась.

За п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року N 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Матеріали справи свідчать, що 03.04.1997 року консультативною поліклінікою Українського НДІ охорони здоров'я дітей та підлітків ОСОБА_4 було видане направлення з метою ЯМРТ головного мозку та наднирників. На підставі цього направлення ОСОБА_4 була обстежена 11.04.1997 року на комп'ютерному ядерно-магнітному томографі лікарем Харківської міської лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова ОСОБА_6.

У висновку лікаря ОСОБА_6 від 11.04.1997 року мається опис даних, отриманих в результаті дослідження з компютерного ядерного магнітно-резонансного томографу. Будь-які діагнози у висновку відсутні.

У справі маються дані, що діагноз був поставлений ОСОБА_4 Українським НДІ охорони здоров'я дітей та підлітків 14.04.1997 року. Після цього дитина була направлена на консультацію для уточнення діагнозу до медичного центру у м. Київ, який мав достатнє обладнання для більш точного дослідження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність причинного зв'язку між діями лікаря Харківської міської лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова ОСОБА_6 та направленням ОСОБА_4 на обстеження та лікування до Інституту ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка у м. Києві, а також смертю дитини. Обставин, що дії ОСОБА_6 були неправомірними, і між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, не встановлено в ході судового розгляду. Отже, суд першої інстанції вірно вважав, що правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Щодо вимог позивач про відшкодування моральної шкоди, то моральною шкодою визнаються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду виникає у її завдавача також за умови, що дії останнього були неправомірними, є та є

Проаналізувавши надані позивачем доводи при відсутності обставин, які свідчать про неправомірність дій ОСОБА_6, безпосередній причинний зв'язок між ними і шкодою, вину зазначеної особи, суд першої інстанції обгрунтовано не убачав підстав для задоволення позову і в цій частині вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 110,122, 303, 307, 308, 315 ,319, 324 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 липня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий ________________ С.С. Кругова

Судді : ________________ І.Г. Гальянова

________________ Т.П. Зазулинська