Справа № 489/6568/15-ц
Номер провадження 2/489/3120/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" (далі-відповідач або Банк) про розірвання кредитного договору,

встановив

В жовтні 2015 року позивач звернуся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між сторонами укладено кредитний договір. Вважає, що при його укладенні не були дотриманні норми ЦПК України. Договір був складений та оформлений неналежним чином.

Просив суд розірвати кредитний договір №490923145 від 26.08.2014.

Представник позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

26.08.2014 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №490923145, за яким Банк надав позивачу грошові кошти у розмірі 22790,92 грн., а останній в свою чергу зобов'язувався його повернути до 27.08.2019 та сплачувати відсотки за його користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено Договором або Законом.

За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору (п. п. 1 п. 1 ст. 611 ЦК).

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 30.03.2012 № 5 при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин.

Суд зазначає, що «істотна зміна обставин» є оціночною категорією, законодавець у п. 2 ч. 1 ст. 652 ЦК дає визначення цього поняття, зауважуючи на тому, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Невідповідність договору законодавству, на думку позивача, полягає в тому, що договір зі сторони Банку був підписаний особою, яка не мала на це повноважень, в договорі не вказано місце його укладання. В графі "реквізити та підписи сторін" не вказано прізвища та ініціалів посадової особи. Вказує, що виходячи із сплачених ним сум Банку в рахунок заборгованості та сумою заборгованості згідно з розрахунком існує істотна різниця. Стверджує, що таким чином розрахунки Банку не вірні і не відповідають дійсності.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство не містить серед переліку підстав розірвання договору в односторонньому порядку підстави, на які посилається позивач. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст. ст. 215, 216, 236 ЦК України. Проте вказані норми ЦК України регулюють питання недійсності правочинів. Обставини на які посилається позивач скоріше відносяться до підстав недійсності або неукладеності правочину (п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009).

З наданого суду позивачем копії кредитного договору не вбачається, що сторони обумовили вказані підстави як підстави одностороннього розірвання кредитного договору.

Відповідач надав позивачу кредитні кошти чим своєчасно виконав взяті зобов'язання, тому посилання позивача на ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставним. Спір щодо розрахунку заборгованості або нарахування відсотків не може бути підставою для розірвання договору.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про розірвання кредитного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв