№ производства 2/646/2215/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді Журавель В.А.

При секретарі - Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду, посилаючись на те, що їй належить 1 /2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 1-ю ХДНК 28.06.1991 року. Інша 1/2 частина будинку належить відповідачці ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 1-ю ХДНК 12.10.1988 року. З часу свого народження позивач проживала у будинку своєї матері ОСОБА_3, розташованому по АДРЕСА_2. У сусідньому будинку за АДРЕСА_1 проживала самотня ОСОБА_4, яка була подругою матері позивачки і вони допомагали одна одній. Після смерті у 1986 році ОСОБА_4, спадщину у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 у м.Харкові прийняли та оформили її старші за віком брат ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_2, кожний по 1 / 2 частині. Фактичний розподіл спадкового майна спадкоємці не робили та ніхто із нових власників у житловий будинок по АДРЕСА_1 не поселявся та ним не користувався. У 1991 році ОСОБА_4 подарував позивачці належну йому половину будинку за договором дарування, посвідченим 1-ю ХДНК 28.06.1991 року. Після чого позивачка заселилась у будинок, який складався із однієї житлової кімнати, кухні та сіней, і з дозволу ОСОБА_4 вона зайняла весь будинок, останній запевнив позивачку, що його сестра ОСОБА_2 ніколи не приїздитиме до м. Харкова, будинком користуватись не буде та вона дозволила своєму братові розпоряджатись її частиною будинку. На протязі кількох років позивач за свій кошт зробила внутрішній ремонт будинку, поліпшувала його зовнішній стан, добудовувала, будувала надвірні будівлі, обробляла земельну ділянку, саджала город. У 1995 році, коли проводилась газифікація вулиці Томської, позивач не мала можливості провести газ у свій будинок, оскільки не була власником всього будинку, тому вона стала намагатися розшукати ОСОБА_2, надсилала їй листи за місцем мешкання, однак відповіді не отримала. 24 роки позивач постійно проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1, підтримує будинок у житловому стані, доглядає його, виконує відносно нього всі обов'язки власнику, нею укладено договори на отримання комунальних послуг, у 2004 році вона за свій рахунок провела газифікацію будинку, у 2007 році до будинку нею було проведено водопостачання. У зв'язку із стислими умовами мешкання сім'ї, у 2008-2010 роках позивачка самотужки зробила житлову прибудову до будинку, побудувала надвірні будівлі. За всі роки її володіння будинком, ніхто із інших осіб не звертався із вимогами щодо володіння та користування будинком, відповідача ОСОБА_2 позивачка ніколи не бачила, у будинок по АДРЕСА_1 вона не приїздила, будинок не доглядала, своїх обов'язків власника не виконувала. У зв"язку із чим позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 11,2 кв.м з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1, в порядку набувальної давності.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Фуженкова Н.Б. повністю підтримала заявлені позовні вимоги, надала судові аналогічні пояснення. Додатково пояснила судові, що позивач протягом більше ніж двадцять років за власні кошти та власними силами підтримує належний технічний стан житлового будинку, вона відкрито та добросовісно користується цим будинком. Співвласник будинку ОСОБА_2 за весь цей час в будинку ніколи не з"являлася, ніяких обов"язків щодо утримання будинку не несла та не цікавилась ним.

Представник відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не з»явився, надав судові відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив розглянути справу за його відсутності, за наявними матеріалами та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася з невідомих суду причин, належним чином була повідомлена про дату та місце судового засідання, неодноразово викликалася в судове засідання за останньою відомою адресою реєстрації шляхом направлення відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України на її адресу судових повісток, однак до поштового відділення не з'являється, судові повістки не отримує.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зазначеною стороною або іншою особою, яка бере участь у справі, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, не перешкоджає розглядові справи.

З урахуванням вимог Закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом та належного повідомлення учасників процесу про слухання справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 (до шлюбу Іщенко), уродженка міста Харкова, громадянка України, постійно проживає та зареєстрована у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 з 17 січня 2008 році / а. с. 6-7/.

Їй належить 1/2 частина зазначеного житлового будинку, на підставі договору дарування, посвідченого 1-ю ХДНК 28.06.1991 року за р. № 2-2381 / а. с 9-12/. Інша 1/2 частина будинку належить ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 1-ю ХДНК 12.10.1988 року за р. НОМЕР_1. Право власності співвласників будинку належним чином було зареєстроване у КП «ХМБТІ» за р.№39564 / а. с. 42/.

Житловий будинок літ. «А-1», забудови 1969 року, житловою площею 11,2 кв.м, загальною площею 23,9 кв.м, з рештою надвірних будівель, розташований на земельній ділянці площею 1200 кв.м, наданій під забудову рішенням Жихарської сільської ради за №1 від 12.01.1957 року / а. с. 7-9/.

Зазначену нерухомість позивач ОСОБА_6 набула за таких обставин.

З часу свого народження ОСОБА_6 проживала у маленькому родовому будинку своєї матері ОСОБА_3, розташованому у АДРЕСА_2. У сусідньому будинку за АДРЕСА_1 проживала самотня ОСОБА_7, 1916 року народження, з якою мати позивачки були подругами та допомагали одна одній. У 1986 році ОСОБА_7 померла, спадщину після її смерті у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 у м.Харкові прийняли та оформили у 1988 році її старші за віком брат ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_2, кожний по 1/2 частині. Фактичний розподіл спадкового майна спадкоємці не робили та ніхто із нових власників у житловий будинок по АДРЕСА_1 не поселявся та ним не користувався. Позивачка разом із матір'ю по-сусідськи доглядали за садибою та зберігали від пограбувань.

У 1991 році позивачка звернулася до ОСОБА_4. із проханням надати їй у користування спадковий будинок, проти чого він не заперечував, а 28 червня 1991 року уклав із позивачкою договір дарування, посвідчений 1 ХДНК за р. № 2-2381, згідно якого подарував позивачці належну йому половину будинку / а. с. 9-10/.

Після укладення договору позивачка заселилась у будинок, а оскільки він складався із однієї житлової кімнати, кухні та сіней та розподілу будинку між спадкоємцями не було, вона зайняла весь будинок / а. с. 17-18/. На протязі кількох років позивачка сама за свій кошт зробила внутрішній ремонт будинку, поліпшувала його зовнішній стан, добудовувала, будувала надвірні будівлі, обробляла земельну ділянку, саджала город / а. с. 13-16/.

У 1995 році проводилась газифікація вулиці Томської, однак позивачка не мала можливості провести газ у свій будинок, оскільки офіційно не була власником всього будинку, тому вона стала розшукувати ОСОБА_2, надсилала їй листи за місцем мешкання, однак відповіді не отримала / а. с. 20-24/.

У 2004 році позивачка за свій рахунок провела газифікацію будинку та з нею ПАТ «Харківміськгаз» було укладено договір про надання послуг з газопостачання / а. с. 25-26/. У 2007 році до будинку позивачкою було проведено водопостачання / а. с. 27/. У зв'язку із стислими умовами мешкання сім'ї, у 2008-2010 роках позивачка самотужки зробила житлову прибудову до будинку, побудувала надвірні будівлі. За самочинне будівництво вона була притягнута до адміністративної відповідальності та сплатила відповідний штраф / а. с.30/.

24 роки позивач постійно проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1, вона підтримую будинок у житловому стані, доглядає його, виконує відносно нього всі обов'язки власника. ОСОБА_6 єдина користується цим будинком, з нею укладено договори на отримання комунальних послуг, які вона сплачує на свої особисті рахунки / а. с. 31-36/.

Як вбачається з акту від вересня 2015 року будинок АДРЕСА_1 в м Харкові раніше належав ОСОБА_4, яка померла у 1986 році, після її смерті в будинку протягом п"яти років ніхто не проживав, за будинком приглядувала позивачка разом із матір"ю, яки проживали у сусідньому будинку. У 1991 році ОСОБА_6 стала власником половини будинку, заселилася в нього разом із сином, з того часу вона постійно проживає в будинку, підтримує його належний технічний стан, здійснила будівництво. Всі ці дії ОСОБА_6 здійснює відкрито, як власник будинку / а. с. 43-44/.

Відповідно до будинкової книги у будинку по АДРЕСА_1 постійно зареєстровані та постійно проживають: ОСОБА_6, її мати ОСОБА_3, 1937 року народження, прийомна дочка позивачки ОСОБА_9, 1995 року народження, її неповнолітні онуки ОСОБА_10, 2005 року народження, та ОСОБА_11, 2008 року народження, які позбавлені батьківської опіки, позивач виховую обох дітей та є їхнім опікуном за рішенням суду / а. с. 28-29, 37-41/.

Допитана у якості свідка ОСОБА_6 пояснила судові, що з 1991 року вона постійно проживає у спірному будинку, спочатку разом із дітьми, а тепер і разом з онуками. На той момент будинок складався тільки з однієї житлової кімнати площею 11 кв. м., знаходився у вкрай поганому технічному стані. Тому позивачка з часом проживання в будинку була вимушена здійснювати його капітальний ремонт, добудовувати його для проживання всієї сім"ї. Позивачка здійснила газифікацію будинку та провела воду у будинок. Позивач оплачує комунальні послуги за весь будинок, відповідач в будинку ніколи ні з"являлась, будинком ніколи не цікавилась. Інші будь-які особи також свої права на вказаний будинок ніколи не заявляли. Також ОСОБА_6 пояснила, що вона відкрито користується будинком, не ховає не від кого своє проживання та проживання її сім"ї в цьому будинку, несе усі права та обов"язки власника будинку і фактично вважає себе власницею будинку.

Свідок ОСОБА_12 пояснила судові, що вона проживає в будинку АДРЕСА_2 з 1984 року. Позивач до 1991 року також проживала в цьому будинку, але враховуючи, що він був замалий для всієї сім"ї, ОСОБА_6 після укладання договору дарування разом із своєю сім"єю переїхала до спірного будинку, який на той час складався з однієї кімнати та кухні. З того часу вона постійно проживає в будинку, ремонтує його, добудовує, оскільки її сім"я значно збільшилася, підтримує належний технічний стан, обробляє город. Крім позивачки та її сім"ї в цьому будинку ніхто не проживає, будь-які особи претензії або вимоги щодо проживання в цьому будинку ніколи не пред"являли.

Свідок ОСОБА_13 пояснив судові, що з моменту народження, тобто з 1961 року проживає в будинку АДРЕСА_2. У сусідньому будинку проживала одинока ОСОБА_4 Ще при її житті позивачка допомагала їй, а після смерті брат ОСОБА_4 подарував позивачці частину будинку і з того часу вона проживає в ньому. Позивачка піклується будинком, ремонтує його, здійснила прибудови та побудувала надвірні будівлі, оскільки її сім"я зростає, а будинок на момент укладання договору дарування мав тільки одну маленьку житлову кімнату. Також свідок підтвердив, що ніякі інші особи в цьому будинку не проживали та будь-яких вимог щодо цього будинку ніколи не пред"являли.

Свідок ОСОБА_14 пояснив судові, що проживає по АДРЕСА_1 проживала самотня баба ОСОБА_7, а після її смерті в будинку поселилася позивачка разом із своєю сім"єю. Вона проживає у будинку як його власник, оскільки ремонтує будинок, здійснює добудови, прибирає, саджає город, провела газ та воду. Наразі в будинку проживає і позивачка і її діти і онуки. ОСОБА_6 проживає у будинку відкрито, всі сусіди знають саме її як власника будинку, оскільки протягом останніх 20 років, крім позиваки та її сім"ї, в будинку ніхто не проживає.

Свідок ОСОБА_15 пояснила судові, що скільки пам"ятає себе в будинку АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_6, її діти, мама, а зараз проживають і її онуки. Протягом часу проживання позивачки будинок зазнав змін, оскільки раніше був дужа маленький, натепер вона добудувала і будинок и надвірні будівлі, вона ремонтує його, провела газ та воду, саджає та прибирає город, тому сідок вважає, що саме позивач є власником будинку. Також свідок пояснила, що будь-які інші особи претензії щодо вказаного будинку ніколи не висловлювали.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частина друга тієї статті встановлює, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно п. 11 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ ( п.11 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності ( п.13 Постанови).

При розгляді цього спору судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 відкрито, без таємниць володіє житловим будинком, не приховує свої клопоти щодо господарчого догляду за ним. Позивач добросовісно підтримує належний технічний стан будинку, здійснює переобладнання та ремонтує його. 24 роки позивач постійно проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1, виконує відносно нього всі обов'язки власника. ОСОБА_6 користується цим будинком, сплачує комунальні послуги. За всі роки її володіння будинком, ніхто із інших осіб не звертався із вимогами та майновими правами щодо володіння та користування будинком. Тільки завдяки клопотам та догляду позивача, будинок збережений як житловий, відповідач ОСОБА_2 в спірному будинку ніколи не з"являлася, не цікавилася ним, не доглядада його, ніяких обов"язків як співвласник будинку не виконувала та про свої права власника не заявляла .

У зв"язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачкою права власності за набувальною давністю на 1/ 2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 6, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 318, 319, 322, 328, 344 ЦК України, п. п. 9, 11, 12, 13, 14 постанови Пленуму № 5 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 11,2 кв. м. з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1, в порядку набувальної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя - В.А.Журавель